ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"02" лютого 2026 р. Справа №910/12548/25

Головуючий, суддя-доповідач Північного апеляційного господарськогор суду Сковородіна О.М.,

перевіривши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Вей Екс-Порт»

на рішення Господарського суду міста Києва від 15.12.2025 (суддя - Ягічева Н.І., повне рішення складено та підписано 15.12.2025)

за позовом Державного підприємства Міністерства оборони України «Агенція оборонних закупівель»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Вей Екс-Порт»

про стягнення коштів у розмірі 51 181, 56 грн,

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство Міністерства оборони України «Агенція оборонних закупівель» звернулося до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Вей Екс-Порт» про стягнення коштів у розмірі 51 181, 56 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.10.2025 було відкрито провадження у справі №910/12548/25, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.12.2025 у справі №910/12548/25 позовні вимоги задоволено у повному обсязі. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Вей Екс-Порт» на користь Державного підприємства Міністерства оборони України «Агенція оборонних закупівель» 51 181, 56 грн заборгованості, 3028, 00 грн судового збору.

Не погоджуючись із вказаним рішенням Товариство з обмеженою відповідальністю «Нью Вей Екс-Порт» через електронний кабінет звернулось з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати оскаржуване рішення в повному обсязі та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог - відмовити.

Одночасно скаржником подано клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 3 ст. 262 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) питання про відкриття апеляційного провадження у справі вирішується не пізніше п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги або заяви про усунення недоліків, поданої у порядку, передбаченому статтею 260 цього Кодексу.

Станом на день постановлення даної ухвали заперечень проти відкриття апеляційного провадження до суду не надходило.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги та додані до неї документи, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не відповідає вимогам ГПК України та підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів апеляційної скарги, відповідач звернувся до суду із апеляційною скаргою - 27.01.2026.

Як зазначалося, скаржник просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 15.12.2025. Клопотання обґрунтовано тим, що копію оскаржуваного рішення відповідач ані засобами поштового зв`язку, ані через підсистему «Електронний суд» не отримував.

Крім цього, скаржник вказує, що вперше з текстом оскаржуваного рішення він зміг ознайомитися лише 08.01.2026 за допомогою Єдиного державного реєстру судових рішень, після чого звернувся за професійною правничою допомогою, оскільки на момент розгляду справи у відповідача був відсутній кваліфікований представник. За твердженнями відповідача, договір про надання правничої допомоги з адвокатом був укладений лише 09.01.2026, що зумовило об`єктивну неможливість підготувати скаргу у встановлений законом строк. Також, обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку скаржник пов`язує з умовами воєнного часу, що істотно ускладнювали своєчасну підготовку процесуальних документів. Зокрема, скаржник посилається на тривалі відключення електроенергії, перебої зі зв`язком та регулярні повітряні тривоги у місті Києві, що, на його переконання, фактично паралізувало робочі процеси на непередбачувані проміжки часу. На думку скаржника, відмова у поновленні строку та повернення апеляційної скарги створить ризик порушення фундаментального права на справедливий суд та доступу до правосуддя, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а поновлення строку забезпечить реалізацію принципів змагальності та рівності сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У даному випадку, оскільки повне рішення було складено та підписано 15.12.2025 останнім днем звернення з апеляційною скаргою є 05.01.2026.

В той же час, судом враховано, що відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 256 ГПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

З відомостей з КП «ДСС» вбачається, що копія рішення суду першої інстанції була надіслана до електронного кабінету скаржника 18.12.2025 о 17:20 год.

Положеннями абз. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України передбачено, що якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Таким чином, останнім днем звернення з апеляційною скаргою, з урахування положень п. 1 ч. 2 ст. 256 ГПК України є 08.01.2026.

Клопотання про поновлення строку подання апеляційної скарги з огляду на приписи статті 119 ГПК України повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах).

Відповідно до чинного законодавства, поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами або особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, інтереси та (або) обов`язки у справі, процесуальних дій.

Отже, клопотання (заява) про поновлення процесуального строку повинно містити пояснення щодо причин пропуску такого строку і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними.

18 жовтня 2023 року введено в дію Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами» від 29.06.2023 № 3200-IX. Зокрема, приписами частини 6 статті 6 Господарського процесуального кодексу України (у редакції Закону, з урахуванням змін) унормовано, що адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Суд, здійснивши запит про наявність електронного кабінету через підсистему «Електронний суд», встановив, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Нью Вей Екс-Порт» має зареєстрований електронний кабінет у підсистемі ЄСІТС «Електронний суд», датою реєстрації зазначено 11.11.2025 о 15:45 год.

Таким чином, на момент розгляду та ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного рішення від 15.12.2025 скаржник мав зареєстрований Електронний кабінет у підсистемі ЄСІТС «Електронний суд».

При цьому, відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/12548/25 оприлюднене у Єдиному державному реєстрі судових рішень 19.12.2025.

При цьому, суд не може визнати поважними причинами пропуску строку посилання скаржника на ненадходження рішення суду засобами ЄСІТС у підсистемі «Електронний суд», оскільки до матеріалів апеляційної скарги не додано доказів на підтвердження факту ненадходження, як і не надано доказів вчинення реальних дій на з`ясування обставин такого ненадходження, про які стверджує відповідач.

На підставі викладеного, суд зазначає, що за наявності зареєстрованого електронного кабінету та публікації тексту рішення в ЄДРСР, скаржник об`єктивно знав або, принаймні, повинен був знати про результати розгляду даної справи, а отже, мав реальну можливість реалізувати своє право на апеляційне оскарження у встановлений законом строк.

Частиною 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Це право може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями (рішення ЄСПЛ у справах «Мушта проти України», заява № 8863/06, п. 37; «Kreuz v. Poland», заява № 28249/95, п. 53; «Golder v. the United Kingdom», заява № 4451/70, п. 38, «Stanev v. Bulgaria», заява № 36760/06, п.п. 229-230). Зокрема, обов`язковому дотриманню підлягає застосування процесуальних повноважень вищими судовими інстанціями з позицій передбачуваності (прогнозованості) з точки зору учасників справи (рішення у справах «Мушта проти України», заява № 8863/06, п. 41, «Мельник проти України», заява № 23436/03, п. 26).

Крім того, у п. 38 рішення у справі «Golder v. the United Kingdom» (заява № 4451/70) ЄСПЛ зазначив, що оскільки Конвенція (див. статті 13, 14, 17 і 25) не містить визначення обмеження права на суд у вузькому сенсі цього слова, мовчазно допускається можливість обмеження цього права, але таким чином, щоб не зачіпало його основного змісту.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Гарсія Манібардо проти Іспанії» («Garcia Manibardo v. Spain», заява № 38695/97, п.п. 38-45) підкреслюється, що спосіб, у який ст. 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них (див., наприклад, рішення у справах «Monnel and Morris v. The United Kingdom», заяви №9562/81 та №9818/82, п. 56, «Helmers.», заява №11826/85, п. 31).

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, -учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні цього суду у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).

Щодо посилань відповідача на неможливість вчасного залучення кваліфікованої правничої допомоги та укладення договору з адвокатом лише 09.01.2026, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Обставини, пов`язані з організацією діяльності юридичної особи, зокрема пошук та залучення адвоката, вибір представника чи внутрішні погодження щодо оскарження судового рішення, мають суб`єктивний характер та цілком залежать від волевиявлення самої сторони.

Сама по собі відсутність у товариства кваліфікованого представника або укладення договору про надання правничої допомоги вже після спливу встановленого законом строку на апеляційне оскарження не є об`єктивною та непереборною перешкодою, яка заважала стороні вчасно звернутися до суду. Скаржник не був обмежений у праві залучити представника раніше, враховуючи, що про наявність судового провадження та оприлюднення рішення в ЄДРСР йому було відомо або повинно було бути відомо раніше.

Щодо тверджень скаржника про об`єктивні умови воєнного часу, зокрема регулярні повітряні тривоги та відключення електроенергії, як на підставу для поновлення строку, суд зазначає наступне.

Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постанові від 05.07.2023 у справі №910/186/21 зазначив, що ключовою ознакою поважності причин пропуску строку є причинно-наслідковий зв`язок між обставинами (зокрема, але не виключно, збройна агресія проти України) та неможливістю виконати конкретну процесуальну дію у строк, встановлений законом, ухвалою суду тощо. Сама по собі військова агресія проти України та введення воєнного стану на всій території України не може автоматично означати зупинення всіх процесуальних строків, визначених законом, або ж про автоматичне поновлення таких строків, незалежно від того, існує реальна можливість дотриматись їх чи ні. Військова агресія, воєнний стан як обставини непереборної сили можуть бути поважною причиною пропуску процесуального строку та підставою для його поновлення лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із ними обставинами не може виконати ті чи інші процесуальні дії.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.02.2022 у справі №1227/8971/2012 вказала, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини поновлення строку на оскарження судового рішення може бути обґрунтованим та вважається співвідносним і виправданим стосовно неповного забезпечення принципу правової визначеності, у випадках, якщо: 1) недотримання строків було зумовлене діями (бездіяльністю) суду попередньої інстанції, зокрема, особі не надіслано протягом строку на оскарження судового рішення копію повного тексту рішення суду попередньої інстанції (справа «Мушта проти України»); 2) пропуск строку на оскарження обумовлений особливими і непереборними обставинами суттєвого та переконливого характеру (справи «Рябих проти Росії», «Устименко проти України»); 3) відновлення строку необхідне для виправлення фундаментальних недоліків або помилок правосуддя (виправлення серйозних судових помилок) (справи «Безруков проти Росії», «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania)).

В даному випадку, скаржником не надано доказів наявності причинно-наслідкового зв`язку між загальновідомими обставинами воєнного стану та неможливістю вчинення конкретної процесуальної дії у встановлений строк.

Введення на території України воєнного стану не зупинило роботу господарського комплексу країни та функціонування її правової системи. Суб`єкти господарювання продовжують здійснювати свою діяльність, а засоби зв`язку та електронні сервіси (зокрема підсистема «Електронний суд» та ЄДРСР) працюють у режимі, який забезпечує реальну можливість виконання процесуальних обов`язків та реалізацію прав.

Скаржник не надав доказів існування виключних обставин, які б свідчили про неможливість підготовки апеляційної скарги протягом усього двадцятиденного строку. Сама по собі загроза безпеці чи перебої в енергопостачанні, які мають загальний характер для всієї країни, не можуть бути об`єктивними підставами пасивної поведінки учасника справи, який має зареєстрований електронний кабінет і повинен демонструвати розумну обачність у захисті своїх прав.

Твердження скаржника про те, що формальна відмова у поновленні строку змусить його звертатися до суду касаційної інстанції для оскарження даної ухвали, що призведе до затягування розгляду, суд оцінює критично. Право на касаційне оскарження є гарантованим законом, проте його наявність не спростовує необхідності дотримання принципу правової визначеності, який вимагає від учасників справи належного виконання своїх процесуальних обов`язків у встановлені законом строки.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на помилковість посилань скаржника на практику Верховного Суду (зокрема, ухвалу від 04.07.2023 у справі №910/3428/19 та постанову ОП КГС ВС від 03.12.2018 у справі №904/5995/16).

Зазначені висновки стосуються застосування частини другої статті 119 ГПК України щодо продовження процесуального строку, тоді як у даному випадку відповідачем пропущено строк, встановлений законом (ст. 256 ГПК України), який підлягає поновленню за наявності поважних причин. Процесуальні інститути продовження та поновлення строку не є тотожними, оскільки мають різну правову природу, підстави та наслідки застосування, що не враховано заявником під час підготовки апеляційної скарги.

З огляду на викладене, з наведеними відповідачем доводами про наявність поважних причин пропуску процесуального строку для подання апеляційної скарги суд не погоджується, визнає їх необґрунтованими.

При цьому, суд зазначає, що з метою усунення недоліків апеляційної скарги, скаржник має право протягом десяти днів з дня вручення ухвали звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку, вказавши інші підстави для поновлення строку, з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах.

Враховуючи вищевикладене та приписи Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга подана без додержання відповідних вимог процесуального законодавства та підлягає залишенню без руху на підставі ч. 3 ст. 260 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 234, 258, 259, 260 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

У Х В А Л И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Вей Екс-Порт» на рішення Господарського суду міста Києва від 15.12.2025 у справі №910/12548/25 - залишити без руху.

2. Надати Товариству з обмеженою відповідальністю «Нью Вей Екс-Порт» строк для усунення зазначених у цій ухвалі недоліків протягом 10 (десяти) днів з моменту отримання даної ухвали.

3. Попередити скаржника про те, що якщо заяву про усунення недоліків не буде подано в зазначений строк або вказані підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 цього Кодексу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Учасники процесу можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб - адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://anec.court.gov.ua/sud4873/gromadyanam/csz/m.

Суддя О.М. Сковородіна