ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" січня 2026 р.м. ХарківСправа № 922/3476/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аріт К.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут", м.Харків
до Фізичної особи ОСОБА_1 , с. Веселе, Ізюмський район Харківської області (адреса: АДРЕСА_1 )
про стягнення 25466,14 грн
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

26.09.2025 року позивач - Приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут" звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію за Договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 62-397 від 01.01.2019 у сумі 24119,91 грн, 3% річних у сумі 334,66 грн та інфляційних втрат у сумі 1 011,57 грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 29.09.2025 року (суддя Жигалкін І.П.) відмовлено у відкритті провадження у справі № 922/3476/25 за позовом ПрАТ "ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ" до ФО ОСОБА_1 про стягнення 25466,14 грн; позовну заяву та додані до неї документи повернуто заявникові; роз`яснено ПрАТ "ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ", що даний спір має розглядатися судом загальної юрисдикції в порядку цивільного судочинства за встановленою територіальною підсудністю.

Не погодившись із означеною ухвалою, ПрАТ "Харківенергозбут" 08.10.2025 через підсистему «Електронний суд» звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, згідно з якою просить ухвалу Господарського суду Харківської області від 29.09.2025 у справі №922/3476/25 скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 04.11.2025 апеляційну скаргу позивача задоволено; ухвалу Господарського суду Харківської області від 29.09.2025 у справі №922/3476/25 скасовано; справу №922/3476/25 направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії відкриття провадження у справі.

26.11.2025 року справу № 922/3476/25 повернуто з Східного апеляційного господарського суду до Господарського суду Харківської області.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 27.11.2025 року (суддя Жигалкін І.П.) заявлено та задоволено самовідвід судді Жигалкіна І.П. від участі у розгляді справи № 922/3476/25. Матеріали позовної заяви № 922/3476/25 передано для здійснення повторного автоматизованого розподілу та визначення іншого складу суду для розгляду справи, відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі п.2.3.44 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено та здійснено повторний автоматизований розподіл справи №922/3476/25.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.11.2025 для розгляду даної справи визначено суддю Аріт К.В.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 01.12.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №922/3476/25 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними матеріалами.

01.12.2025 року представник позивача надав до суду клопотання про долучення доказів (вх.№27834).

29.12.2025 року від Східного апеляційного господарського суду надійшли документи для долучення до матеріалів справи (вх.№30438).

Надані документи прийняті судом до розгляду та долучені до матеріалів справи.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Фізична особа підприємець ОСОБА_1 припинив підприємницьку діяльність 27.01.2020 року, про що свідчить запис № 5001503.

Враховуючи дані обставини, 01.12.2025 року з метою встановлення місцезнаходження відповідача відповідно до ч.8 ст.176 ГПК України по справі №922/3476/25 судом було здійснено запит до Єдиного державного демографічного реєстру.

Також, 01.12.2025 року судом було зроблено запит до щодо отримання інформації про внутрішньо переміщену особу з Єдиної інформаційної системи соціальної сфери, та із відповіді встановлено, що довідки ВПО відсутні.

Частиною 9 статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" передбачено, що фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Суд зазначає, що статей 51, 52, 598-609 Цивільного кодексу України, статей 202-208 Господарського кодексу України, частини 9 статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" у випадку припинення підприємницької діяльності ФОП (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю усім своїм майном.

Дана правова позиція також викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 року у справі № 910/8729/18.

Отже належність спору до господарської юрисдикції не змінюється, у зв`язку з припиненням підприємницької діяльності відповідача, оскільки правовідносини виникли з його господарської діяльності, зобов`язання за якими у відповідача з втратою його статусу як фізичної особи - підприємця не припинились.

Згідно з ст.248 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше 60 днів з дня відкриття провадження у справі.

01.12.20254 року судом направлено ухвалу про відкриття провадження у справі рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу реєстрації відповідача, яка зазначена в Єдиному державному демографічному реєстрі.

Частиною 5 статті 176 ГПК України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

22.12.2025 року ухвала про відкриття провадження у справі була повернута до суду без вручення відповідачу, з відміткою пошти "адресат відсутній за вказаною адресою".

25.12.2025 року судом повторно зроблено запит до Єдиного державного демографічного реєстру, Єдиної інформаційної системи соціальної сфери, та перевірено адресу відповідача, яка залишилася незмінною.

Згідно з п.5 ч.6 ст.242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

У разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто, повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Сам лише факт неотримання кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд, у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу (постанова Верховного Суду від 25.06.2018 у справі №904/9904/17).

Тобто, неотримання поштової кореспонденції в точці видачі є наслідком свідомого діяння (бездіяльності) відповідача щодо належного отримання листа, тобто є його власною волею.

Поряд з цим, суд зазначає, що відповідно до частин 3, 7 статті 120 ГПК України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Сам лише факт не отримання відповідачем кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та, яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною не виконання ухвали суду, оскільки зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд даної справи.

Відзив на позов відповідачем до суду надано не було.

Згідно з ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка ратифікована Україною 17.07.1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Згідно з ч.4 ст.13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч.2 ст.178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

При цьому, за висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ПрАТ "ХАРКІВОБЛЕНЕРГО" відповідно до постанови НКРЕКП від 19.06.2018 №505 має ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу.

У зв`язку з відокремленням функції з розподілу електричної енергії від функцій постачання електричної енергії, що визначено положеннями Закону України "Про ринок електричної енергії" від 13.04.2017 (далі - Закон), з 01.01.2019 ПрАТ "ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ" є постачальником універсальних послуг на території Харківської області у відповідності до Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 26.10.2018 № 1268.

Відповідно до пункту 13 розділу XVII Закону у разі відокремлення оператор системи розподілу є правонаступником в частині прав та обов`язків, зокрема, пов`язаних із провадженням діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом та із провадженням діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електромережами за договорами на постачання електричної енергії та про користування електричною енергією.

Таким чином, правонаступником в частині прав та обов`язків за договорами про постачання/користування електричної енергії, що діяли до 01.01.2019 залишилися Оператори системи розподілу електричної енергії, зокрема АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "ХАРКІВОБЛЕНЕРГО" (далі за текстом - АТ "ХАРКІВОБЛЕНЕРГО", оператор системи розподілу (ОСР)), яке з 01.01.2019 року виконує функції з розподілу електричної енергії на території Харківської області отримавши згідно постанови НКРЕЕ від 16.11.2018 року №1446 ліцензію на право з 01.01.2019 року провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії з одночасним анулюванням ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії (передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами) та ліцензії на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом.

Отже до 01.01.2019 функцію з розподілу електричної енергії та функцію постачання електричної енергії щодо Відповідача здійснювало АТ "ХАРКІВОБЛЕНЕРГО". ПрАТ "ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ" як постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії з 01.01.2019 у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг.

Відповідно до ст. 4 Закону учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах.

Частиною 1 статті 63 Закону встановлено, що універсальні послуги надаються постачальником таких послуг виключно побутовим та малим непобутовим споживачам.

Згідно з ч. 4 ст. 63 Закону договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті.

Абзацом п`ятим пункту 13 розділу XVII Закону встановлено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.

Публічний договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг розміщений на офіційному сайті ПрАТ "ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ" zbutenergo.kharkov.ua.

У відповідності до п. 13 Перехідних положень Закону передача постачальнику універсальних послуг персональних даних побутових та малих непобутових споживачів під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу не потребує отримання згоди та повідомлення таких споживачів про передачу персональних даних і вважається такою, що здійснена в загальносуспільних інтересах з метою забезпечення постачання електричної енергії споживачам.

Виходячи з вищезазначеного, згідно постанови НКРЕКП № 1268 від 26.10.2018 під час здійснення заходів з відокремлення функції з розподілу електричної енергії від функцій постачання електричної енергії АТ «ХАРКІВОБЛЕНЕРГО» (колишній постачальник) передало ПрАТ «ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ» (теперішній постачальник) персональні дані побутових та малих непобутових споживачів.

До таких даних входили відомості саме щодо Суб`єкта підприємницької діяльності відносно ОСОБА_1.

Таким чином, як зазначає позивач, у зв`язку з передачею персональних даних про побутових та малих непобутових споживачів від колишнього постачальника АТ «ХАРКІВОБЛЕНЕРГО», Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 62-397 від 01.01.2019 (далі - Договір) був укладений ПрАТ «ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ"» саме із СПД ФО ОСОБА_1 на підставі фактичного споживання електричної енергії та оплат за спожиту електричну енергію (копії платіжних інструкцій про сплату за спожиту електричну енергію додаються до матеріалів справи).

Позивач звертав увагу, що обов`язковою умовою для постачання електричної енергії споживачу є наявність у Споживача укладеного в установленому порядку з оператором системи розподілу договору про надання послуг з розподілу, на підстав і якого Споживач набуває право отримувати послугу з розподілу електричної енергії.

Пунктом 2 Постанови НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 передбачено, що укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживач про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови.

На вебсайті Товариства на виконання п. 2 Постанови НКРЕКП від 14.03.2018 №312 була розміщена заява-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї Постанови, зміст якої не вимагав від споживачів, що приєднуються до публічних договорів приєднання на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричної енергією надання документів для укладання публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Отже, враховуючи вищевикладене, станом на 01.01.2019 чинним законодавством був передбачений вичерпний перелік шляхів приєднання споживачів до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Договір про постачання електричної енергії споживачу є укладеним з моменту, коли споживач акцептував пропозицію офертанта повністю та без застережень або у вигляді конклюдентних дій прийняв оферту, або за умови передбачення у договорі або законі не висловив заперечень проти договору (мовчання).

Отже ПрАТ "ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ" направило оферту (розміщений договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг на офіційному сайті ПрАТ "ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ"(zbutenergo.kharkov.ua) та виконувало послуги з постачання електроенергії, а сплата відповідачем вартості спожитої електричної енергії свідчить про прийняття ним оферти. Крім цього, для виникнення правовідносин з постачання електричної енергії на підставі публічної оферти не потрібно інших доказів, ніж публікація публічного договору та відсутність заперечень з іншої сторони.

Таким чином, за твердженнями позивача, враховуючи наведені вище приписи, та те, що Відповідач фактично спожив електричну енергію та наявна перша сплата рахунку за спожиту електроенергію у 2019 році (копії платіжних інструкцій №@2PL751985 від 03.01.2019 року на суму 800,00 грн та №@2PL587333 від 28.01.2019 на суму 400,00 грн відносно сплати саме як ФОП ОСОБА_1.) - договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг вважається укладеним на умовах Договору № 62-397 від 01.01.2019 (далі - Договір).

Відповідно до пп. 4.12, 4.13 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312 (далі - Правила), розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії.

Згідно з п.10 Постанови до запуску електронної платформи Датахаб адміністратора комерційного обліку функції адміністратора комерційного обліку на роздрібному ринку електричної енергії, у тому числі адміністрування процедури зміни постачальника електричної енергії у межах території ліцензованої діяльності, виконує відповідний оператор системи розподілу (в редакції чинній до 19.06.2024).

Відповідно до п.4.3 Правил дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг.

За вимогами п. 9.1.1 Розділу ІХ Кодексу комерційного обліку електричної енергії обмін даними комерційного обліку електричної енергії між АКО, ППКО та учасниками ринку здійснюється на договірних засадах у вигляді електронних документів.

Таким чином, у спірних відносинах розрахунки за спожиту електроенергію зі споживачем ПрАТ "ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ" проводить на підставі отриманого, у відповідності до наведених вимог, обсягу електричної енергії від оператора системи розподілу - АТ "ХАРКІВОБЛЕНЕРГО", яке з 01.01.2019 року виконує функції з розподілу електричної енергії на території Харківської області згідно постанови НКРЕП від 16.11.2018 року №1446.

Як вже зазначалося, Відповідач фактично спожив електричну енергію та наявна перша сплата рахунку за спожиту електроенергію у 2019 році (копії платіжних інструкції №@2PL751985 від 03.01.2019 року на суму 800,00 грн та №@2PL587333 від 28.01.2019 року на суму 400,00 грн відносно сплати саме як ФОП ОСОБА_1.).

Так, відповідно до п. 13.8 Договору Відповідач зобов`язується у місячний строк повідомити Постачальника про зміну будь-якої інформації та даних, зазначених у заяві-приєднання.

Однак, позивач зазначає, що Відповідач не звертався до Товариства з повідомленням про припинення підприємницької діяльності, більш того, на час приєднання Відповідача до Договору був зареєстрованим як фізична особа-підприємець, а також як ФОП здійснював платежі за спожиту електричну енергію, у зв`язку з чим, Договір вважається укладеним як з ФОП ОСОБА_1., а не як з фізичною особою.

Враховуючи вищевказане, Товариство не може самостійно внести зміни до Договору щодо відомостей Споживача, допоки останній самостійно не звернеться із даним питанням до ПрАТ "ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ".

Отже у спірних відносинах Договір був укладений ПрАТ «ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ» з Відповідачем саме як із суб`єктом підприємницької діяльності (ФОП).

Позивач зазначає, що правовідносини, які виникли між Позивачем та Відповідачем, є господарсько-правовими, оскільки між ПрАТ «ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ» з однієї сторони, та Відповідачем на підставі укладеного з ним договору як суб`єктом підприємницької діяльності, з іншої сторони, існує спір щодо сплати заборгованості за спожиту електроенергію, що призначена не для побутового використання, а на магазини.

Позивач звертав увагу, що постачання електричної енергії за Договором здійснюється на:

- магазин за точкою комерційного обліку код ЕІС 62Z994, що розташований за адресою: Ізюмський район, с.Веселе, вул. Спортивна, буд.1-А;

- магазин за точкою комерційного обліку код ЕІС 62Z899, що розташований за адресою: Ізюмський район, с.Веселе, пров. Веселий;

- магазин за точкою комерційного обліку код ЕІС 62Z011, що розташований за адресою: Ізюмський район, с.Бригадирівка, вул.Центральна, буд.64.

Таким чином, споживання електричної енергії за Договором здійснюється Відповідачем не для побутових потреб.

Договір між електропостачальником та споживачем укладається шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником.

Відповідач приєднався до умов Договору на умовах Комерційної пропозиції №1 для малих непобутових споживачів від 01.01.2019 (далі - Комерційна пропозиція).

Отже Договір вважається укладеним на умовах Комерційної пропозицій Постачальника за вказаними у Додатку №1 Заяви-приєднання до Договору об`єктами, що приєднані до електричних мереж оператора системи розподілу АТ "ХАРКІВОБЛЕНЕРГО».

Порядок розрахунків за Договором визначається відповідно до Комерційної пропозиції, яка є невід`ємним додатком до Договору. Згідно з п.2.1 Договору Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Відповідно до п. 5.8 Договору розрахунковим періодом є календарний місяць.

Пунктами 5.9 та 5.13 Договору передбачено, що оплата вартості електричної енергії здійснюється Споживачем виключно шляхом перерахування коштів на спецрахунок Постачальника, Споживач здійснює оплату за послугу з розподілу (передачі) електричної енергії через Постачальника.

Умовами п. 3 Комерційної пропозиції передбачено, що оплата електричної енергії в тому числі послуги з розподілу електричної енергії здійснюється Споживачем у формі попередньої оплати визначеної на основі фактичного обсягу відпущеної електричної енергії за відповідний попередній період. Якщо авансовий платіж розраховується для споживача, фактичний обсяг відпущеної електричної енергії якого за попередній період дорівнює 0 (або для нових споживачів), сума попередньої оплати визначається на основі розрахункових значень обсягу електричної енергії на наступний період.

Остаточний розрахунок Споживача за електричну енергію за розрахунковий період здійснюється відповідно до фактичного обсягу електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом), на підставі виставленого рахунка Споживачу Постачальником, в якому зазначаються суми до сплати за використану електричну енергію в тому числі за послугу з розподілу електричної енергії.

У разі відсутності графіка погашення заборгованості та при відсутності у платіжному документі у реквізиті "Призначення платежу" посилань на період, за який здійснюється оплата, або перевищення суми платежу, необхідної для цього періоду, ці кошти, перераховані Споживачем за електричну енергію, Постачальник має право зарахувати як погашення існуючої заборгованості Споживача з найдавнішим терміном її виникнення.

Відповідно до п. 6.2 Договору Споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього Договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього Договору.

Пунктом 4 Комерційної пропозиції встановлено, що рахунок за спожиту електричну енергію надається Споживачу протягом 5 робочих днів від дня закінчення розрахункового періоду.

Рахунок за спожиту електричну енергію має бути оплачений протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка Споживачем.

Рахунки на оплату надаються Споживачу у відповідних структурних підрозділах Постачальника. В разі неотримання Споживачем рахунків Постачальник направляє рахунки Споживачу поштовим зв`язком. У такому разі рахунки вважаються отриманими Споживачем з дня їх відправлення.

Згідно з переданими даними від АТ "ХАРКІВОБЛЕНЕРГО" Відповідачу проведено нарахування та за результатами розрахункового періоду було сформовано та виставлено рахунки за спожиту електричну енергію:

- за серпень 2024 року на суму разом з ПДВ 7 817,02 грн. Відповідачем в серпні 2024 року спожито 790 кВт*год згідно фактичних даних ОСР. З урахуванням наявної переплати станом на 01.08.2024 року в сумі 1102,74 грн. сума до сплати склала 6714,28 грн. Рахунок та Акт приймання-передачі електричної енергії за серпень 2024 року направлено Споживачу поштовим зв`язком 04.09.2024. Строк оплати рахунку до 11.09.2024.

29.09.2024 року проведено оплату за електричну енергію у сумі 7817,02 грн, з яких суму у розмірі 6714,28 грн зараховано за серпень 2024 року та в сумі 1102,74грн зараховано як авансовий платіж, згідно платіжної інструкції №@2РL607267;

- за листопад 2024 року на суму разом з ПДВ 25149,26 грн. Відповідачем за листопад 2024 року спожито 2632 кВт*год згідно фактичних даних ОСР. З урахуванням проведеного авансового платежу 29.09.2024 року в сумі 1102,74 грн сума до сплати склала 24046,52 грн. Рахунок та Акт приймання-передачі електричної енергії за листопад 2024 року направлено Споживачу поштовим зв`язком 11.12.2024. Строк оплати рахунку до 18.12.2024. Рахунок не сплачено.

- за січень 2025 року на суму разом з ПДВ 73,39 грн. Відповідачем за січень 2025 року спожито 7 кВт*год згідно фактичних даних ОСР. Рахунок та Акт приймання-передачі електричної енергії за січень 2025 року направлено Споживачу поштовим зв`язком 12.02.2025. Строк оплати рахунку до 19.02.2025. Рахунок не сплачено. Обсяг спожитого Відповідачем електричної енергії підтверджується витягом з реєстру фактичних обсягів за період листопад 2025 року та січень 2025 року, а також за серпень 2024 року надано витяг з Додатку 10 до Договору електропостачальника про надання послуг АТ "ХАРКІВОБЛЕНЕРГО" з розподілу електричної енергії № 19/13979 від 28.11.2018 року щодо фактичного (звітного) обсягу купівлі електричної енергії Постачальником ПрАТ "ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ" з даними по Відповідачу за період серпень 2024 року.

Рахунки за електричну енергію, акти-приймання передачі електричної енергії за серпень 2024 року, листопад 2024 року, січень 2025 року та докази їх направлення Відповідачу (списки згрупованих відправлень та поштові чеки) надані до позовної заяви.

Позивач зазначає, що станом на 01.06.2025 за відповідачем виникла заборгованість на спожиту електричну енергію в сумі 24119,91 грн, з яких: за листопад 2024 року у сумі 24046,52 грн; за січень 2025 року у сумі 73,39 грн, яка на теперішній час не сплачена.

Для додаткового підтвердження інформації про обсяги спожитої Відповідачем електричної енергії в спірні періоди представником Товариства було направлено адвокатський запит до ОСР АТ "ХАРКІВОБЛЕНЕРГО".

У відповідь на запит АТ "ХАРКІВОБЛЕНЕРГО" надано інформацію про обсяги розподіленої електричної енергії по Відповідачу за період листопад 2024 року та січень 2025 року та докази, які їх підтверджують.

Відповідач не звертався ні до АТ "ХАРКІВОБЛЕНЕРГО", ні до ПрАТ «ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ» із запереченням щодо обсягів розподіленої електроенергії за період листопад 2024 року та січень 2025 року та відповідно не оспорював їх у судовому порядку.

Таким чином, дані щодо обсягів розподіленої Відповідачу електричної енергії за спірний період є достовірними та чинними.

Відповідно до п.9.1 Договору за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим Договором та чинним законодавством.

Пунктом 7 Комерційної пропозиції передбачено, що у разі порушення Споживачем строків оплати електричної енергії в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, передбачених п.4 комерційної пропозиції Постачальник проводить нарахування за весь час прострочення, у тому числі за день оплати:

3% річних з простроченої суми.

При цьому сума грошового зобов`язання за договором повинна бути оплачена Споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції.

Суми пені, 3% річних, інфляційних зазначаються у розрахунковому документі окремим рядком, та повинні бути сплачені протягом 5 робочих днів від дня його отримання Споживачем.

ПрАТ «Харківенергозбут» як Постачальник, виконав свої зобов`язання по Договору у повному обсязі, але Відповідач умови Договору щодо своєчасної сплати спожитої електричної енергії у встановлені Договором строки не виконав, внаслідок чого позивачем нараховано відповідачу 3 % річних та індекс інфляції.

Як стверджує позивач, заборгованість відповідача за несвоєчасну сплату за електричну енергію складає 25466,14 грн, з яких: 24119,91 грн - заборгованість за спожиту електричну енергію за період листопад 2024 року та січень 2025 року; 334,66грн - 3% річних за період з 12.09.2024 року по 29.09.2024 року, з 01.01.2025 року по 31.05.2025 року; 1011,57 грн - інфляційні втрати за період з лютого 2025 року по травень 2025 року.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться

Відповідно до статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з пп. 4.12, 4.13 розділу IV "Правил роздрібного ринку електричної енергії" (далі - Правила), затверджених Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312 розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії.

Згідно з п.10 Постанови до запуску електронної платформи Датахаб адміністратора комерційного обліку функції адміністратора комерційного обліку на роздрібному ринку електричної енергії, у тому числі адміністрування процедури зміни постачальника електричної енергії у межах території ліцензованої діяльності, виконує відповідний оператор системи розподілу.

У відповідності до п.4.3 Правил дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг.

За вимогами п.9.1.1 Розділу IX Кодексу комерційного обліку обмін даними між адміністратором комерційного обліку, постачальником послуг комерційного обліку та учасниками ринку здійснюється на договірних засадах у вигляді електронних документів.

Таким чином, розрахунки за спожиту відповідачем електроенергію проведені на підставі переданих у відповідності до наведених вимог показів приладу обліку від оператора системи розподілу - AT "Харківобленерго".

Договір між електропостачальником та споживачем укладається шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником.

Публічний договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг розміщений на офіційному сайті ПрАТ "Харківенергозбут": zbutenergo.kharkov.ua.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 04.11.2025 року встановлено, що між ПрАТ «Харківенергозбут» та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було укладено Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг на умовах договору №62-397 від 01.01.2019.

Колегія суддів дійшла висновку, оскільки в матеріалах справи наявні дві платіжні інструкції - №@2PL751986 від 03.01.2019 на суму 800,00 грн. (призначення платежу «предоплата за січень 2019 р рах №62397 п-к ФОП ОСОБА_1. та №@2PL587333 від 28.01.2019 на суму 400,00 грн. (призначення платежу «оплата за електроенергію от ФОП ФОП ОСОБА_1., , договір №62397, 01.2019, ФОП ОСОБА_1.»). Аналізуючи графу " Призначення платежу вказаних платіжних документів судова колегія встановила, що перші оплати за договором №62-397 від 01.01.2019 за січень 2019 року проведені ОСОБА_1. саме як фізичною особою-підприємцем, про що він і вказав в своїх платіжних інструкціях.

У платіжній інструкції №@2PL607267 від 29.09.2024 на суму 7817,02 грн у призначенні платежу також вказано «оплата за електропостачання від ФОП ОСОБА_1.

Також, суд апеляційної інстанції врахував пояснення позивача щодо того, що постачання електричної енергії за договором №62-397 від 01.01.2019 здійснюється на магазини, тобто, споживання електричної енергії за договором здійснюється відповідачем не для побутових потреб.

Приймаючи до уваги фактичне споживання відповідачем електричної енергії (доказів протилежного матеріали справи не містять) та сплату ОСОБА_1. за спожиту електричну енергію саме як фізичною особою-підприємцем (дві оплати за січень 2019 року), судова колегія зробила висновок про укладення між ПрАТ «Харківенергозбут» та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1. Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг на умовах договору №62-397 від 01.01.2019.

З відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань судом встановлено, що 27.01.2020 року відповідачем припинена підприємницька діяльність як фізичної особи-підприємця, на підставі власного рішення, про що був внесений відповідний запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Частиною 8 статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" передбачено, що фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

При цьому суд зазначає, що відповідно до статей 51, 52, 598-609 Цивільного кодексу України, частини 8 статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" у випадку припинення підприємницької діяльності ФОП (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю усім своїм майном.

Дана правова позиція також викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 року у справі № 910/8729/18.

Отже належність спору до господарської юрисдикції не змінюється, у зв`язку з припиненням підприємницької діяльності відповідача, оскільки правовідносини виникли з його господарської діяльності, зобов`язання за якими у відповідача з втратою його статусу як фізичної особи - підприємця не припинились.

Відповідно до п. 5.8 Договору розрахунковим періодом є календарний місяць.

Пунктом 5.9 та п. 5.13 Договору передбачено, що оплата вартості електричної енергії здійснюється Споживачем виключно шляхом перерахування коштів на спецрахунок Постачальника, Споживач здійснює оплату за послугу з розподілу (передачі) електричної енергії через Постачальника.

Умовами п. 3 Комерційної пропозиції, передбачено, що оплата електричної енергії в тому числі послуги з розподілу електричної енергії здійснюється Споживачем у формі попередньої оплати визначеної на основі фактичного обсягу відпущеної електричної енергії за відповідний попередній період. Якщо авансовий платіж розраховується для споживача, фактичний обсяг відпущеної електричної енергії якого за попередній період дорівнює 0 (або для нових споживачів), сума попередньої оплати визначається на основі розрахункових значень обсягу електричної енергії на наступний період.

Остаточний розрахунок Споживача за електричну енергію за розрахунковий період здійснюється відповідно до фактичного обсягу електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом), на підставі виставленого рахунка Споживачу Постачальником, в якому зазначаються суми до сплати за використану електричну енергію в тому числі за послугу з розподілу електричної енергії.

У разі відсутності графіка погашення заборгованості та при відсутності у платіжному документі у реквізиті "Призначення платежу" посилань на період, за який здійснюється оплата, або перевищення суми платежу, необхідної для цього періоду, ці кошти, перераховані Споживачем за електричну енергію, Постачальник має право зарахувати як погашення існуючої заборгованості Споживача з найдавнішим терміном її виникнення.

Відповідно до п. 6.2 Договору Споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього Договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього Договору.

Пунктом 4 Комерційної пропозиції встановлено, що рахунок за спожиту електричну енергію надається Споживачу протягом 5 робочих днів від дня закінчення розрахункового періоду.

Рахунок за спожиту електричну енергію має бути оплачений протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка Споживачем.

Рахунки на оплату надаються Споживачу у відповідних структурних підрозділах Постачальника. В разі неотримання Споживачем рахунків Постачальник направляє рахунки Споживачу поштовим зв`язком. У такому разі рахунки вважаються отриманими Споживачем з дня їх відправлення.

Згідно з вимогами ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Доказів сплати заборгованості чи контррозрахунку боргу відповідачем до суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заборгованість за використану електричну енергію за Договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 62-397 від 01.01.2019 у розмірі 24119,91 грн за період листопад 2024 року, січень 2025 року підтверджена матеріалами справи та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Щодо 3% річних та інфляційних.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Позивач нараховує на суму заборгованості 3% річних за період з 12.09.2024 року по 29.09.2024 року, з 01.01.2025 року по 31.05.2025 року та інфляційні втрати за період з лютого 2025 року по травень 2025 року.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням інфляційних витрат на суму боргу та процентів річних виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки за порушення виконання зобов`язання.

Відповідно до п. 7 Комерційної пропозиції у разі порушення Споживачем строків оплати електричної енергії в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, передбачених п. 4 комерційної пропозиції Постачальник проводить нарахування за весь час прострочення, у тому числі за день оплати:

3% річних з простроченої суми.

При цьому сума грошового зобов`язання за договором повинна бути оплачена Споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції.

Суми пені, 3% річних, інфляційних зазначаються у розрахунковому документі окремим рядком, та повинні бути сплачені протягом 5 робочих днів від дня його отримання Споживачем.

Крім того, саме п. 6.2 Договору передбачено обов`язок Відповідача виконувати умови цього Договору.

ПрАТ «Харківенергозбут» як Постачальник виконав свої зобов`язання по Договору у повному обсязі, проте Відповідач умови Договору щодо своєчасної сплати спожитої електричної енергії у встановлені Договором строки не виконав, внаслідок чого Відповідачу нараховані 3% річних за період з 12.09.2024 року по 29.09.2024 року, з 01.01.2025 року по 31.05.2025 року в сумі 334,66 грн та інфляційні втрати за період з лютого 2025 року по травень 2025 року у сумі 1011,57 грн.

Як зазначено в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду Верховного Суду від 02.10.2020 року у справі №911/19/19 суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань.

З огляду на вимоги статей 79, 86 ГПК України суд з`ясував обставини щодо правильності здійснення позивачем відповідних розрахунків інфляційних та 3% річних.

Перевіривши розрахунки позивача по нарахуванню 3% річних та інфляційних, суд дійшов висновку про їх арифметичну вірність та відповідність вимогам чинного законодавства України, у зв`язку з чим, позовні вимоги в частині стягнення 3% річних за період з 12.09.2024 року по 29.09.2024 року, з 01.01.2025 року по 31.05.2025 року у сумі 334,66 грн та інфляційні втрати за період з лютого 2025 року по травень 2025 року у сумі 1011,57 грн підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч.1 ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Згідно з ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачем доказів на спростування позовних вимог, доказів оплати заборгованості, контррозрахунку боргу до суду не надано.

Підсумовуючи вищевикладене, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку про обґрунтованість та правомірність заявлених позовних вимог, які підтверджуються матеріалами справи, відповідачем не спростовані, отже, позов підлягає повному задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з положень ст.129 ГПК України, відповідно до яких, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача, з вини якого виник спір.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 13, 20, 73, 74, 77, 79, 80, 86, 129, 236-238, 240, 247, 251, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (61057, Харківська обл., м. Харків, вул. Гоголя, 10, , на п/р із спеціальним режимом використання в філії ХОУ АТ «Ощадбанк» НОМЕР_2 , МФО 351823) заборгованість за спожиту електричну енергію за Договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 62-397 від 01.01.2019 у сумі 24119,91 грн.

Стягнути з Фізичної особи ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (61057, Харківська обл., м. Харків, вул. Гоголя, 10, , на ХОУ АТ «Ощадбанк» НОМЕР_3 , МФО 351823) 334,66 грн 3% річних, 1011,57 грн інфляційних втрат, 2422,40 грн судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому статтями 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "28" січня 2026 р.

СуддяК.В. Аріт