ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

"02" лютого 2026 р. Cправа №902/90/26

Господарський суд Вінницької області у складі головуючої судді Нешик О.С., розглянувши заяву фізичної особи ОСОБА_1 б/н від 27.01.2026 (вх. канц. суду №101/26 від 28.01.2026) про відкриття провадження в справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду Вінницької області з заявою про відкриття провадження в справі про його неплатоспроможність (боржника - фізичної особи ОСОБА_1 ).

Відповідно до ст.113 Кодексу України з процедур банкрутства провадження в справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

У ч.1 ст.115 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що провадження у справі про неплатоспроможність боржника - фізичної особи може бути відкрито лише за заявою боржника.

Заява про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність подається боржником за наявності підстав, передбачених цим Кодексом (ч.1 ст.116 Кодексу України з процедур банкрутства).

Частиною 3 ст.116 Кодексу України з процедур банкрутства визначено перелік документів, які мають бути додані до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Дослідивши матеріали заяви про відкриття провадження в справі про неплатоспроможність та додані до неї документи, суд дійшов висновку про залишення цієї заяви без руху в зв`язку з її невідповідністю приписам Кодексу України з процедур банкрутства, виходячи з такого.

Так, в обґрунтування причини неплатоспроможності заявник в заяві б/н від 27.01.2026 зазначає такне: "...Боржник опинився у стані неплатоспроможності у зв`язку з об`єктивними фінансовими труднощами, що виникли внаслідок тимчасового дефіциту коштів для покриття поточних потреб. Перші боргові зобов`язання виникли через нестачу коштів до отримання заробітної плати та зростання побутових витрат.

На момент усвідомлення масштабів заборгованості боржник вже не мав можливості повністю обслуговувати кредити. Через це він сплачував переважно відсотки за позиками, а погашення основної суми боргу стало неможливим ..."

Ухвалюючи це рішення суд враховує висновки щодо застосувань норм права, викладені у постанові Верховного Суду від 26.05.2022 у справі №903/806/20: "...у спеціальних нормах КУзПБ законодавець закріпив передусім принцип добросовісної поведінки боржника - фізичної особи, за яким право на звільнення від боргів та відновлення платоспроможності у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи набуває лише добросовісний боржник, який не за своїм неправомірним умислом потрапив у стан неплатоспроможності, сумлінно виконує обов`язки боржника та не приховує обставин, що можуть вплинути на розгляд справи чи задоволення кредиторських вимог, при цьому демонструє дієве прагнення до компромісу з кредиторами щодо умов реструктуризації боргів та в межах об`єктивних можливостей вживає заходів до задоволення їх вимог.

Саме такий боржник реалізує право ініціювати провадження у справі про власну неплатоспроможність не на шкоду кредиторам, а для досягнення легітимної мети цього провадження - соціальної реабілітації добросовісного боржника за спеціальною судовою процедурою шляхом реструктуризації заборгованості та/або звільнення від боргів задля відновлення його платоспроможності."

У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.01.2026 у справі №925/1447/23 зазначено, що задля отримання бажаного результату - відновлення платоспроможності у судовій процедурі реструктуризації боргів КУзПБ покладає на боржника обов`язки, зокрема:

- повідомити про обставини, що стали підставою для звернення до суду (пункт 3 частини другої статті 116 КУзПБ), отже обґрунтувати природу і причини неплатоспроможності, надати інформацію щодо витрачання коштів, отриманих від кредитора (кредитодавця, позикодавця), та/або щодо руху основних активів з часу виникнення зобов`язань перед кредиторами тощо;

- надати повну і достовірну інформацію про власний майновий стан та членів його сім`ї, щодо розміру та джерел доходів (пункти 4 -11 частини третьої статті 116 КУзПБ), тому у разі необхідності і додаткові пояснення чи документи на підтвердження належного виконання цих вимог.

У зв`язку з викладеним боржнику слід подати пояснення з доказами в обґрунтування щодо таких обставин:

- витрачання коштів, отриманих від кредиторів, перед якими наявна заборгованість (вказати на що витрачені отримані від кредиторів кошти);

- джерел, за рахунок яких заявник планував повертати отримані в позику кошти, укладаючи договори позики (кредиту).

Також до заяви б/н від 27.01.2026 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додано витяг із реєстру Барської територіальної громади №2026/001025745 від 21.01.2026.

З наданого витягу слідує, що з 12.02.2023 зареєстрованою адресою місця проживання заявника було: АДРЕСА_1 , проте 21.10.2025 реєстрація за вказаною адресою проживання була знята (скасована).

Водночас у заяві б/н від 27.01.2026 та доданих деклараціях стверджується, що зареєстрованим місцем проживання заявника станом на 2025 залишається: АДРЕСА_1 , проте жодного належного доказу в підтвердження такої обставин до матеріалів справи не додано.

Частиною 1 ст. 8 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що справи про банкрутство (неплатоспроможність) розглядаються господарськими судами за місцезнаходженням боржника - юридичної особи, місцем проживання фізичної особи або фізичної особи-підприємця. Зміна боржником зареєстрованого місцезнаходження або місця проживання після подання кредитором або боржником заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) не впливає на зміну територіальної підсудності господарського суду.

Відповідно до ч.3 ст.27 ГПК України для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцем проживання фізичної особи, яка не є підприємцем, визнається зареєстроване у встановленому законом порядку місце її проживання або перебування.

Так, приписами п.4, 11, 12 ч.1 ст.2 Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" визначено, що декларування місця проживання особи - повідомлення особою органу реєстрації адреси свого місця проживання шляхом надання декларації про місце проживання в електронній формі з використанням Єдиного державного веб-порталу електронних послуг з подальшим внесенням такої інформації до реєстру територіальної громади. Документом, що підтверджує відомості про місце проживання (перебування) особи або інформацію про відсутність таких відомостей є витяг з реєстру територіальної громади.

Реєстраційна дія це внесення органом реєстрації до реєстру територіальної громади відомостей про зареєстроване місце проживання (перебування), зняте з реєстрації місце проживання, задеклароване місце проживання/виключення з реєстру територіальної громади інформації про задеклароване місце проживання, скасування реєстрації місця проживання/зняття з реєстрації місця проживання (перебування)/задекларованого місця проживання/зміненого місця проживання (перебування) з подальшою передачею таких відомостей до відомчої інформаційної системи. Реєстраційна дія є завершеною після отримання органом реєстрації підтвердження про внесення відповідної інформації до відомчої інформаційної системи.

Реєстрація місця проживання (перебування) особи - внесення за заявою про реєстрацію місця проживання (перебування), поданою особою в паперовій формі, до реєстру територіальної громади інформації про місце проживання (перебування) особи.

Згідно з ч.1 ст.5 Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" громадянин України, який проживає на території України, а також іноземець чи особа без громадянства, який на законних підставах постійно або тимчасово проживає на території України, зобов`язані протягом 30 календарних днів після прибуття до нового місця проживання (перебування) задекларувати або зареєструвати його.

Умовами п.2 ч.1 ст.2 Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" визначено, що витяг з реєстру територіальної громади - документ у паперовій або електронній формі, що підтверджує відомості про місце проживання (перебування) особи або інформацію про відсутність таких відомостей на дату та час формування витягу.

Таким чином, належним та допустимим доказом, що підтверджує відомості про місце проживання (перебування) особи є відповідний витяг із реєстру територіальної громади. Водночас з моменту зняття (скасування) реєстрації (декларування) місця проживання особа не вважається такою, місце проживання якої є зареєстрованим (задекларованим) у встановленому законом порядку.

За таких обставин заявнику слід надати належний та допустимий доказ на підтвердження зареєстрованого (задекларованого) місця проживання (перебування) задля встановлення підсудності даної справи.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.116 Кодексу України з процедур банкрутства до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додаються, зокрема конкретизований список кредиторів і боржників із зазначенням загальної суми грошових вимог кредиторів (боржників), а також щодо кожного кредитора (боржника) - його імені або найменування, його місцезнаходження або місця проживання, ідентифікаційного коду юридичної особи або реєстраційного номера облікової картки платника податків та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті), суми грошових вимог (загальної суми заборгованості, заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо), підстав виникнення зобов`язань, а також строку їх виконання згідно із законом або договором.

Водночас суд зауважує, що до заяви б/н від 27.01.2026 не додано конкретизованого списку кредиторів і боржників, а тому заявнику слід подати названий список, який буде містити актуальну та правильну інформацію щодо суми грошових вимог кредиторів за кожним із правочинів (загальної суми заборгованості, заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо), а також строку їх виконання.

Приписами п.11 ч.3 ст.116 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додається декларація про майновий стан боржника за формою, затвердженою державним органом з питань банкрутства.

Згідно з ч.5 ст.116 Кодексу України з процедур банкрутства, декларація про майновий стан подається боржником за три роки (за кожен рік окремо), що передували року подання до суду заяви про відкриття провадження в справі про неплатоспроможність. Боржник також подає декларацію про майновий стан за рік, в якому подається заява про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, станом на перше число місяця, що передує місяцю подання заяви до суду.

Наказом Міністерства юстиції України №2627/5 від 21.08.2019 затверджено форми декларації про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність.

Так, відповідно до п."А" розділу III форми декларації про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №2627/5 від 21.08.2019, заявником зазначається інформація про майно, що перебуває у власності, в оренді чи на іншому праві користування боржника.

Як встановлено судом: у заяві б/н від 27.01.2026 та доданих деклараціях стверджується, що фактичним місцем проживання заявника станом на 2025 залишається: АДРЕСА_1 .

Водночас у поданих заявником деклараціях про майновий стан за 2023 - 2025 роки відсутня інформація відносно наявного права заявника на житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

З огляду на висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.06.2024 у справі №904/2022/23: "Декларація про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність повинна відповідати принципам повноти та достовірності. Порушення цих принципів може свідчити про недобросовісність або необачність боржника."

Отже, заявнику слід подати декларації про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність, які будуть містити увесь перелік інформації, визначений наказом Міністерства юстиції України №2627/5 від 21.08.2019.

У заяві б/н від 27.01.2026 заявник вказує про наявність заборгованості перед фінансовими установами в загальній сумі 371210,42 грн; втім, до матеріалів заяви не додані всі докази, які підтверджують визначену суму заборгованості за основними зобов`язаннями, підстави виникнення зобов`язань, а також строк їх виконання згідно із законом або договором.

Так, до заяви б/н від 27.01.2026 заявником додано:

- договір про надання кредиту №6514419 від 20.05.2023, укладений з ТОВ "Алекскредит";

- договір про надання споживчого кредиту №6685554 від 21.05.2023, укладений з ТОВ "Авентус Україна" (новим кредитором є ТОВ "ФК "ЄАПБ" відповідно до договору факторингу №13022024 від 13.02.2024);

- договір про відкриття кредитної лінії №1204-3572 від 12.05.2023, укладений з ТОВ "Укр кредит фінанс".

Водночас зі змісту долученого до матеріалів заяви б/н від 27.01.2026 листування слідує, що заявник також є боржником за наступними правочинами, які відсутні в матеріалах справи:

- договір позики №20124-05/2023 від 27.05.2023, укладений з ТОВ "Аванс кредит" (новим кредитором є ТОВ "ФК "Кредит-капітал" відповідно до договору факторингу №19102023 від 19.10.2023);

- договір позики №797109 від 26.05.2023, укладений з ТОВ "Селфі кредит" (новим кредитором є ТОВ "ФК "Кредит-капітал" відповідно до договору факторингу №01022024-1 від 01.02.2024);

- договір позики №111676270 від 24.04.2023, укладений з ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" (новим кредитором є ТОВ "ФК "Ейс" відповідно до договору факторингу №15/07/25-Е від 15.07.2025).

Суд відзначає відсутність в матеріалах справи доказів звернення заявника до ТОВ "ФК "Ейс" з метою отримання відповідного договору позики №111676270 від 24.04.2023 з договором факторингу №15/07/25-Е від 15.07.2025.

Згідно з висновками щодо застосування норм права, викладених в постанові Верховного Суду від 27.05.2025 у справі №906/820/24: "За змістом положень статті 113, частини першої та другої статті 116 КУзПБ про наявність підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у кожному конкретному випадку мають свідчити достатні фактичні обставини з урахуванням поданої боржником заяви та доданих до неї доказів на підтвердження настання обставин, що підтверджують неплатоспроможність фізичної особи (фізичної особи - підприємця)."

Слід також зауважити, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", проте до заяви б/н від 12.01.2026 не додано первинних бухгалтерських документів в підтвердження виникнення заборгованості заявника перед кредиторами (отримання коштів за договорами позики).

Отже, заявнику необхідно підтвердити належними доказами наявність та розмір заборгованості перед кожним з кредиторів, які зазначені в конкретизованому списку кредиторів і боржників.

Відповідно до ч.1 ст.113 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Згідно з ч.3 ст.37 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд залишає без руху заяву про відкриття провадження у справі з підстав передбачених ст.174 ГПК України, з урахуванням вимог цього Кодексу. За приписами ч.1, 2 ст.174 ГПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання встановлених вимог, протягом п`яти днів з дня надходження її до суду постановляє ухвалу про залишення заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З урахуванням викладеного суд, керуючись положеннями ч.1 ст.174 ГПК України, ст.37 Кодексу України з процедур банкрутства, дійшов висновку про наявність підстав для залишення заяви б/н від 12.01.2026 без руху із встановленням заявнику строку для усунення виявлених недоліків шляхом надання:

- письмових пояснень з доказами в обґрунтування витрачання коштів, отриманих від кредиторів, перед якими наявна заборгованість (вказати на що витрачені отримані від кредиторів кошти);

- письмових пояснень з доказами в обґрунтування щодо джерел, за рахунок яких заявник планував повертати отримані в позику кошти, укладаючи договори позики (кредиту);

- належного та допустимого доказу на підтвердження зареєстрованого (задекларованого) місця проживання (перебування) фізичної особи ОСОБА_1 ;

- конкретизованого списку кредиторів і боржників, який буде містити актуальну правильну інформацію щодо суми грошових вимог кредиторів за кожним із правочинів (загальної суми заборгованості, заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо), а також строку їх виконання;

- належним чином засвідчених копій договорів позики/договорів відступлення права вимоги щодо усіх кредиторів заявника, разом з відповідними первинними бухгалтерськими документами в підтвердження отримання грошових коштів (платіжних інструкцій, виписок з банківського рахунку тощо) та розрахунками заборгованості щодо кожного з правочинів;

- декларацій про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність, з відображенням усього переліку інформації, визначеного наказом Міністерства юстиції України №2627/5 від 21.08.2019.

Водночас суд зазначає, що після усунення недоліків заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому ст.176 цього Кодексу (ч.3 ст.174 ГПК України).

Якщо ж заявник не усунув недоліки заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із заявою (ч.4 ст.174 ГПК України).

Керуючись ст.8, 37, 113, 116, 124 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.174, 234 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву фізичної особи ОСОБА_1 б/н від 27.01.2026 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 №902/90/26 залишити без руху.

2. Встановити заявнику строк для усунення недоліків заяви б/н від 27.01.2026: 10 днів з дня вручення/отримання копії ухвали про залишення заяви без руху.

3. Попередити, що відповідно до вимог ч.4 ст.174 ГПК України: "Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулась із позовною заявою".

4. Ухвала суду від 02.02.2026 у справі №902/90/26 підписана суддею та набрала законної сили 02.02.2026 і не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

5. Примірники ухвали суду від 02.02.2026 у справі №902/90/26 надіслати згідно з переліком.

Суддя Нешик О.С.

кількість прим. ухвали:

1 - до справи;

2, 3 - представнику ОСОБА_1 адвокату Германчук О.Р. - в електронній формі до електронного кабінету в підсистемі ЄСІТС та на адресу електронної пошти ( ІНФОРМАЦІЯ_1 )