ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2026 Справа № 914/3473/25

м. Львів

за позовом: Відділу освіти виконавчого комітету Золотоніської міської ради, м.Золотоноша Черкаської області

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Ниви Львівщини», м.Львів

про стягнення 28097,06 грн

Суддя Олена ЩИГЕЛЬСЬКА

1. ІСТОРІЯ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

2. Відділ освіти виконавчого комітету Золотоніської міської ради звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ниви Львівщини» про стягнення 28097,06 грн.

3. Ухвалою суду від 17.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи №914/3473/25 вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судових засідань та повідомлення (виклику) сторін.

4. Ухвала суду від 17.11.2025 року про відкриття провадження у справі надіслана позивачу до його електронного кабінету, в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи та доставлена позивачу - 19.11.2025 року.

5. Відповідно до положень ч. 11 ст. 242 ГПК України у зв`язку з відсутністю у відповідача електронного кабінету, ухвала суду про відкриття провадження у справі була надіслана за місцезнаходженням відповідача, відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

6. Поштова кореспонденція яка надсилалася на адресу місцезнаходження відповідача повернута на адресу суду з відміткою пошти «адресат відсутній за сказаною адресою», що підтверджується наявним в матеріалах справи поштовим конвертом з вкладенням та Довідкою Ф.20 та відстеженням на саті АТ «Укрпошта».

7. Відповідно до ч.ч. 3, 7 ст. 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.

8. Отже, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення, інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

9. Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» відомості про місцезнаходження юридичної особи містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

10. Суд зазначає, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або фізичних осіб-учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу.

11. Примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції або повернуті органами зв`язку з позначками «адресат відсутній», «закінчення терміну зберігання» тощо з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій. Відсутність сторони за адресою чи незабезпечення одержання за такою адресою кореспонденції створює саме для учасника справи негативні наслідки, які він зобов`язаний передбачити та самостійно вжити заходи щодо їх ненастання.

12. Сам лише факт не отримання учасником провадження кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною не виконання ухвали суду, оскільки зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

13. Відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

14. Судом встановлено, що зібраних в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення, у відповідності до ст. 13 ГПК України, учасникам справи створювались необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

15. АРГУМЕНТИ СТОРІН

16. Аргументи позивача

17. Позов обґрунтований тим, що у Додатковій угоді № 1 від 25.08.2020 до Договору про закупівлю №73 від 31.01.2020 відсутнє належне документальне підтвердження щодо коливання ціни на товар.

18. Зокрема зазначає, що поданий ПП «Ниви Черкащини» експертний висновок Черкаської торгово-промислової палати від 07.08.2020 № О-497 не містить інформації щодо коефіцієнту (коливання) підвищення ціни, так як містять інформацію про середньо-ринкову ціну лише на одну дату та не містять зазначений коефіцієнт підвищення цін.

19. Зазначене в свою чергу призвело до зайвої сплати коштів Відділом освіти за протягом серпня-грудня на суму 28097,06 грн., а відтак понесення позивачем матеріальної шкоди (збитків).

20. Аргументи відповідача

21. Відповідач вимог ухвали суду не виконав, заперечень та/або відзиву на позовну заяву не подав.

22. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

23. 31.01.2020 між Відділом освіти виконавчого комітету Золотоніської міської ради (Замовником) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ниви Черкащини» (в подальшому найменування змінено на «Ниви Львівщини») (Учасником) був укладений Договір про закупівлю товарів за державні кошти № 73 від 31.01.2020 (далі Договір), відповідно до умов якого:

- п. 1.1: «Учасник зобов`язується у 2020 році поставити Замовникові товари, зазначені в п.1.2. Договору, а Замовник прийняти і оплатити товари. Даний Договір є основним документом, що визначає права та обов`язки сторін по поставці товару, їх асортимент, обсяги та вартість»;

- п. 1.2: «Найменування товару: ДК 021:2015:15110000-2 М`ясо, згідно специфікації до договору, яка є невід`ємною його частиною. Вартість товару, номенклатура, асортимент та його кількість, а також умови поставки щодо кожного окремого найменування товару визначені в специфікації, яка додається до цього договору, і є його невід`ємною частиною. Вартість товару та його кількість відповідають змісту цінової пропозиції переможця процедури закупівлі та не повинні змінюватися після підписання договору про закупівлю до повного виконання зобов`язань сторонами»;

- п. 3.1: «Ціна цього Договору становить 1 039 028,40грн. з ПДВ»;- п. 3.2: «Ціна цього Договору може бути зменшена за взаємною згодою Сторін шляхом укладення додаткової угоди»;

- п. 3.3: «Вартість товару є фіксованою та незмінною протягом дії Договору, крім випадків, визначених законодавством про публічні закупівлі в Україні та умовами цього Договору»;

- п.3.5: «Положення договору в частині зміни ціни за одиницю товару не більше як на 10% у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі, може бути застосоване виключно у випадку реального коливання (підвищення) цін на товар, що закуповується, за умови надання постачальником відповідних підтверджуючих документів, а саме: довідка із Управління статистики про стан цін або Торгово промислової палати або іншою компетентною на це установою про стан цін із зазначеним коефіцієнтом підвищення цін. Підвищення здійснюється не більше, ніж на розмір коефіцієнту підвищення ринкової ціни».

- п. 5.1: «Строк (терміни) поставки товарів: протягом 2020 року за додатково погодженими партіями»;

- п. 10.1: «Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до 31 грудня 2020 року, але в будь-якому разі до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань»;

- п. 10.2: «Закінчення строку дії Договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, які мали місце під час дії Договору»;

- п. 7.1: «У разі невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену законами та цим Договором». Договір про закупівлю товарів за державні кошти № 73 від 31.01.2020 був підписаний обома Сторонами та скріплений їхніми печатками.

24. Відповідач звернувся до позивача з листом-пропозицією №212/08 від 10.08.2020 щодо підняття ціни за одиницю товару на 10 % згідно договору про закупівлю №73 від 31.01.2020, у зв`язку з подорожчанням ринкової вартості предмету закупівлі (м`ясо (тушки куриці, філе куряче, яловичина, свинина, печінка ялова, серце ялове, язик яловий) та витрат на транспортування товару. Зазначає, що ціни за якими ТОВ «Ниви Черкащини» постачає позивачу товар, значно нижчі за ринкові, що підтверджується Експертним висновком від Торгово-промислової палати №О-497 від 07.08.2020, у якому зафіксовано середній рівень ринкових цін на дані товари. Відтак звернувся з пропозицією підняти ціну за одиницю товару на 10 % за рахунок пропорційного зменшення обсягу закупівлі товару та укласти відповідну додаткову угоду.

25. 25.08.2020 між Відділом освіти виконавчого комітету Золотоніської міської ради (Замовником) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ниви Черкащини» укладено Додаткову угоду № 1 від 28.08.2020, у п.1 якої зазначено, що сторони дійшли згоди змінити ціну за одиницю товару , не більше ніж на 10 відсотків у зв`язку з коливанням ціни такого товару на ринку, при цьому зазначена зміна не призведе до збільшення суми визначеної у договорі.

26. Позивач вважає, що експертний висновок № О-497 від 07.08.2020 не містить інформації щодо коефіцієнту (коливання) підвищення ціни, так як містять інформацію про середньо-ринкову ціну лише на одну дату та не містять зазначений коефіцієнт підвищення цін, а відтак вважає, що відтак наявність порушення пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» при укладенні Додаткової угоди № 1 від 25.08.2020 до Договору №73 від 31.01.2020 без належного підтвердження коливання ціни на товар.

27. Як вбачаться з поданих до позову документів, зокрема листа Управління Північного офісу Держаудитслужби в Черкаській області про вжиття заходів від 05.09.2025 №262303-13/2735-2025, у зв`язку з проведенням Управлінням Північного офісу Держаудитслужби в Черкаській області ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Відділу освіти виконавчого комітету Золотоніської міської ради за період з 01.01.2020 по 31.10.2024 було встановлено ряд фінансових порушень, що відображені в акті ревізії №262303-30/01 від 06.02.2025, а саме зазначено що відділом в порушення п.2 ч.5 ст.41 Закону України «Про державні закупівлі» протягом серпня-грудня 2020 оплачено вартість більшу ніж передбачено тендерними документами, чим завдано збитки на суму 28097,06 грн. та запропоновано забезпечити відшкодування зазначених витрат.

28. Відтак позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача кошти у розмірі 28097,06 грн.

29. ОЦІНКА СУДУ

30. Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти.

31. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

32. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України унормовано, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

33. Матеріали справи встановлено, що 31.01.2020 Товариством з обмеженою відповідальністю «Ниви Черкащини» (в подальшому найменування змінено на «Ниви Львівщини») (Учасником) був укладений Договір про закупівлю товарів за державні кошти № 73.

34. Відповідно до п. 3.1, 3.2, 3.3, 3.5 Договору ціна цього Договору становить 1 039 028,40грн. з ПДВ; Ціна цього Договору може бути зменшена за взаємною згодою Сторін шляхом укладення додаткової угоди»; Вартість товару є фіксованою та незмінною протягом дії Договору, крім випадків, визначених законодавством про публічні закупівлі в Україні та умовами цього Договору; Положення договору в частині зміни ціни за одиницю товару не більше як на 10% у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі, може бути застосоване виключно у випадку реального коливання (підвищення) цін на товар, що закуповується, за умови надання постачальником відповідних підтверджуючих документів, а саме: довідка із Управління статистики про стан цін або Торгово промислової палати або іншою компетентною на це установою про стан цін із зазначеним коефіцієнтом підвищення цін. Підвищення здійснюється не більше, ніж на розмір коефіцієнту підвищення ринкової ціни.

35. В подальшому, між сторонами укладено додаткову угоду №1, де сторонами обумовлено, що сторони дійшли згоди змінити ціну за одиницю товару , не більше ніж на 10 відсотків у зв`язку з коливанням ціни такого товару на ринку, при цьому зазначена зміна не призведе до збільшення суми визначеної у договорі.

36. Тобто, внаслідок укладання додаткової угоди № 1 від 25.08.2020 вартість тушки куриці становить 48,18 грн за кілограм (вартість, що первинно встановлена в Договорі від 31.01.2020 - 43,80 грн) , яловичини 134,28 грн за кілограм (вартість, що первинно встановлена в Договорі від 31.01.2020 122,16 грн) та свинини 121,20 грн за кілограм (вартість, що первинно встановлена в Договорі від 31.01.2020 110,22 грн).

37. У зв`язку з тим, що Договір укладено внаслідок проведення процедури закупівлі, то на спірні правовідносини поширюється дія Закону України «Про публічні закупівлі» (у відповідній редакції, що діяла на момент підписання договору та додаткової угоди).

38. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, зокрема відповідно до умов договору. Частиною першою статті 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

39. Відповідно до частини першої статті 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Закон України "Про публічні закупівлі" не містить виключень з цього правила.

40. За приписами ч 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі" (в редакції до 19.04.2020) умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків: 1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника; 2) зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі тощо.

41. Згідно зі статтею 37 Закону України "Про публічні закупівлі" (в редакції до 19.04.2020) договір про закупівлю є нікчемним у разі його укладення з порушенням вимог частини четвертої статті 36 цього Закону.

42. 19.04.2020 вступила в дію нова редакція Закону України "Про публічні закупівлі".

43. Згідно з частиною 4 статті 41 зазначеного Закону України "Про публічні закупівлі" (в редакції після 19.04.2020) умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції / пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та / або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції / пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

a. Відповідно до частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" (в редакції після 19.04.2020) істотні умови договору не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань у повному обсязі, зокрема, крім випадків: зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника; збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару па ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.

44. Отже, зміна істотних умов договору про закупівлю (збільшення ціни за одиницю товару) є правомірною виключно за таких умов: відбувається за згодою сторін; порядок зміни умов договору має бути визначений самим договором (відповідно до проекту, що входив до тендерної документації); підстава збільшення коливання ціни такого товару на ринку, що обґрунтоване і документально підтверджене постачальником; ціна за одиницю товару може збільшуватися не більше ніж на 10%; загальна сума (ціна) договору не повинна збільшуватися.

45. В іншому випадку не досягається мета «Про публічні закупівлі», яка полягає в забезпеченні ефективного та прозорого здійснення закупівель, створенні конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобіганні проявам корупції в цій сфері та розвитку добросовісної конкуренції, оскільки продавці з метою перемоги можуть під час проведення процедури закупівлі пропонувати ціну товару, яка нижча за ринкову, а в подальшому, після укладення договору про закупівлю, вимагати збільшити цю ціну, мотивуючи коливаннями ціни такого товару на ринку.

46. Чинне законодавство не передбачає переліку документів, які можуть підтверджувати факт коливання цін. Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що частина п`ята статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» (частина четверта статті 36 Закону України «Про публічні закупівлі» у редакції до 19.04.2020) дає можливість змінити умови укладеного договору шляхом збільшення ціни за одиницю товару до 10 % та має на меті запобігання ситуаціям, коли внаслідок істотної зміни обставин укладений договір стає вочевидь невигідним для постачальника. Разом з тим ця норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним і збитковим. Документи щодо коливання ціни повинні підтверджувати, чому відповідне підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору за ціною, запропонованою замовнику на тендері та/або чому виконання укладеного договору стало для постачальника вочевидь невигідним (подібна за змістом позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.04.2019 у справі № 915/346/18, від 12.02.2020 у справі № 913/166/19, від 21.03.2019 у справі № 912/898/18, від 25.06.2019 у справі № 913/308/18, від 12.09.2019 у справі № 915/1868/18, від 11 жовтня 2023 року у справі № 903/742/22).

47. В постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18 червня 2021 року у справі № 927/491/19, Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 липня 2021 року у справі № 922/2030/20 викладено правову позицію, що зміна істотних умов договору про закупівлю (збільшення ціни за одиницю товару) є правомірною виключно за таких умов: відбувається за згодою сторін; порядок зміни умов договору має бути визначений самим договором (відповідно до проекту, який входив до тендерної документації); підстава збільшення коливання ціни такого товару на ринку (обґрунтоване і документально підтверджене постачальником); ціна за одиницю товару може збільшуватися не більше ніж на 10%; загальна сума (ціна) договору не повинна збільшуватися.

48. При зверненні до замовника з пропозиціями підвищити ціну, постачальник має обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по ціні, запропонованій замовнику на тендері, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для постачальника вочевидь невигідним. Крім того, постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції). Виключно коливання цін на ринку пального не може бути беззаперечною підставою для автоматичного перегляду (збільшення) погодженої сторонами ціни за одиницю товару. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 23 листопада 2023 року у справі № 917/1009/22.

49. Як зазначає позивач, підставою для укладення Додаткової угоди № 1 від 25.08.2020 є експертний висновок Черкаської торгово-промислової палати №О-497 від 07.08.2020, в якому зазначено, що завданням експертизи є надання довідково-інформаційної інформації про рівень роздрібної ринкової вартості продуктів харчування станом на 07.08.2020.

50. Разом з тим, наданий документ не може виступати в якості належного і беззаперечного підтвердження коливання ціни на продукти харчування на ринку та не може бути розцінений, як достатнє обґрунтування необхідності внесення змін до договору про закупівлю в частині збільшення вартості ціни.

51. Експертний висновок від 07.08.2020 № О-497, виданий Черкаською торгово-промисловою палатою, не містить даних про коливання середньоринкової ціни за одиницю товару в бік збільшення станом на 07.08.2020 року відносно розміру середньозваженої ціни станом на попередні календарні дати окремо, у тому числі на дату укладання договору, дату підписання сторонами додаткової угоди та дані про відсоток коливання ціни на ринку у вказані періоди.

52. Крім того, у цьому експертному висновку зазначено, що замовник приймає відповідальність за будь-які фінансові показники, які пов`язані з вартістю товару, що є предметом дослідження. Інформація, яка надана в експертному висновку, має виключно довідковий характер.

53. Тобто, наданий Експертний висновок від 07.08.2020 № О-497, виданий Черкаською торгово-промисловою палатою, не підтверджує обґрунтувань збільшення ціни на ринку.

54. При цьому, суд звертає увагу, що як у редакції Закону України «Про публічні закупівлі» до 19.04.2020, так і після 19.04.2020, закон встановлював імперативну заборону односторонньої та довільної зміни істотних умов договору про закупівлю після його підписання, дозволяючи такі зміни лише у чітко визначених винятках (зокрема, збільшення ціни за одиницю товару не більш ніж на 10% у разі коливання ринкової ціни), а наслідком порушення цих вимог у попередній редакції (до 19.04.2020) прямо визнавалася нікчемність відповідного правочину, тоді як у новій редакції (після 19.04.2020) такі правочини (укладені з порушенням заборони щодо збільшення ціни за одиницю товару не більш ніж на 10% у разі коливання ринкової ціни) переведено у категорію правочинів, які можуть визнаватися недійсними в судовому порядку, тобто не передбачені законом нікчемними.

55. Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ч. 1); недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним (ч. 2); якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3).

56. Згідно ч.ч.1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

57. Відповідно до ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.

58. Відтак Цивільний кодекс України встановив поділ недійсних правочинів на нікчемні та оспорювані. Так, за ступенем недійсності правочину вони поділяються на абсолютно недійсні з моменту їх вчинення (нікчемні) та відносно недійсні (оспорювані), які можуть бути визнані недійсними, але за певних умов.

59. Нікчемним (абсолютно недійсним) є той правочин, недійсність якого прямо передбачена законом. Відповідно до положень ч. 2 ст. 215 ЦК України визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

60. Правочини є безспірно нікчемними, якщо усувається оціночність їх сприйняття і абсолютно зрозуміло, що вони вчинені з таким порушенням закону, яке позначається як підстава їх нікчемності, тому ніякого спору виникнути не може. Нікчемний правочин як завідомо недійсний не підлягає виконанню. На нікчемність правочину мають право посилатися і вимагати в судовому порядку застосування наслідків його недійсності будь-які заінтересовані особи.

61. У свою чергу оспорюваними є правочини, які ЦК України не визнає в імперативній формі недійсними, а лише допускає можливість визнання їх недійсними в судовому порядку за вимогою однієї зі сторін або іншої заінтересованої особи.

62. Таким чином, оспорюваним є правочин, який недійсний в силу визнання його таким судом на вимогу сторони чи заінтересованої особи. Оспорювані правочини викликають передбачені ними правові наслідки до тих пір, доки вони не оскаржені, однак якщо вони заперечуються (оскаржуються) стороною чи заінтересованою особою, то суд за наявності відповідних підстав визнає їх недійсними з моменту їх вчинення.

63. На відміну від нікчемного оспорюваний правочин на момент вчинення породжує для його сторін цивільні права та обов`язки, тому припускається дійсним. Водночас порушення умов дійсності правочинів в момент вчинення, як вже зазначалося, надає можливість одній зі сторін чи заінтересованій особі звернутися до суду з позовом про визнання такого правочину недійсним. Тобто якщо правочин не оспорюється, то є дійсним і створює відповідні юридичні наслідки.

64. Вказаний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 25.03.2021 у справі № 911/2961/19.

65. Вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

66. Водночас, в силу припису ст. 204 ЦК України правомірність правочину презюмується. Отже, обов`язок доведення наявності обставин, з якими закон пов`язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.

67. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-1383/2010 зроблено висновок, що ст. 204 Цивільного кодексу України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

68. Необхідно зауважити, що статтею 16 ЦК України, визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Визнання правочину недійсним є одним з передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів за статтею 16 ЦК України, статтею 20 ГК України.

69. Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

70. Таке розуміння визнання правочину недійсним як способу захисту є усталеним у судовій практиці, що підтверджується висновками, які містяться у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.11.2019 у справі №910/8357/18, від 17.06.2020 у справі № 910/12712/19, від 20.01.2021 у справі № 910/8992/19 (910/20867/17), від 19.02.2021 у справі № 904/2979/20, від 16.03.2021 у справі № 910/3356/20, від 18.03.2021 у справі № 916/325/20, від 27.07.2021 у справі № 910/9177/20, від 21.09.2021 у справі № 910/2920/20 (910/14219/20).

71. В межах цієї справи, позивач заявив лише вимогу про стягнення коштів без визнання додаткової угоди недійсною. Як вже зазначалося, відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України, для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

72. Враховуючи вищевикладене, оцінивши докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити у зв`язку з тим, що позивач у позовній заяві послався на порушення сторони вимог ч.1 ст.526, ч.1 ст.651 ЦК України та п.2 ч.5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі» при укладенні додаткової угоди №1 від 25.08.2020 до Договору, що укладалася сторонами на час дії редакції Закону України «Про публічні закупівлі» від 25.08.2020, яка не передбачала нікчемності такої угоди з наведених позивачем підстав, а переводила їх у категорію правочинів, які можуть визнаватися недійсними в судовому порядку.

73. Таким чином, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

74. Відповідно до вимог частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

75. Згідно частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

76. У відповідності до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

77. Зі змісту статті 77 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

78. Згідно статті 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

79. У відповідності до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

80. Стандарт доказування вірогідності доказів на відміну від достатності доказів, підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. Вказане узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного суду у справі № 904/2357/20 від 21.08.2020.

81. Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

82. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

83. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

84. Таким чином, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

85. СУДОВІ ВИТРАТИ.

86. Витрати на оплату судового збору залишаються за Позивачем на підставі статті 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 13, 74, 76, 77, 78, 86, 129, 233-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Суддя Щигельська О.І.