РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.01.2026Справа № 910/9095/25

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Морозова С.М., при секретарі судового засідання Кот О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу

за позовом Державного підприємства "Центр сертифікації і контролю якості будівництва об`єктів нафтогазового комплексу Держпраці"

до Асоціації незалежних експертів України "Укртехексперт"

про визнання припиненим членства та виключення відомостей з реєстру

За участю представників сторін:

від позивача: Лихопьок Д.П. (адвокат за ордером серія АЕ№1402586 від 17.07.2025);

від відповідача: не з`явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

22.07.2025 року Державне підприємство "Центр сертифікації і контролю якості будівництва об`єктів нафтогазового комплексу Держпраці" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про визнання припиненим його членства в Асоціації незалежних експертів України "Укртехексперт" (відповідач) у зв`язку з виходом за власним бажанням та виключення відомостей про позивача як учасника відповідача з державного реєстру.

Ухвалою від 05.08.2025 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви.

13.08.2025 року позивачем подано до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.08.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 07.10.2025.

22.09.2025 до суду від представника Державного підприємства "Центр сертифікації і контролю якості будівництва об`єктів нафтогазового комплексу Держпраці" надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.09.2025 задоволено заяву представника Державного підприємства "Центр сертифікації і контролю якості будівництва об`єктів нафтогазового комплексу Держпраці" надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

В підготовчому засіданні 07.10.2025 судом було продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та оголошено перерву до 18.11.2025.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.11.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 20.01.2026.

В судовому засіданні 20.01.2026 судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У засіданнях здійснювалась фіксація судового процесу технічним засобами у відповідності до статті 222 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Центр сертифікації і контролю якості будівництва об`єктів нафтогазового комплексу Держпраці" є учасником Асоціації незалежних експертів України "Укртехексперт" (надалі також - Асоціація) відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та Статуту Асоціації, затвердженого протоколом №21/06/2016 від 21.06.2016 року.

Наказом Фонду державного майна України №1761 від 05.10.2023 року вирішено припинити юридичну особу - Державне підприємство "Центр сертифікації і контролю якості будівництва об`єктів нафтогазового комплексу Держпраці".

31.03.2025 року позивач звернувся до Асоціації із Заявою №25-ЦС-33 про припинення членства шляхом виходу та необхідність скликання Конференції задля затвердження виходу позивача із членів Асоціації, у зв`язку з припиненням юридичної особи Державного підприємства "Центр сертифікації і контролю якості будівництва об`єктів нафтогазового комплексу Держпраці.

У зв`язку з відсутністю реагування на вказану заяву, позивачем було надіслано лист №25-ЦС-34 від 27.05.2025 року на адресу всіх учасників Асоціації про необхідність вирішення питання виходу позивача із складу учасників Асоціації.

Втім, як зазначено в позові, у зв`язку з відсутністю з боку відповідача дій щодо виходу позивача із складу учасників Асоціації, позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить суд визнати припиненим його членство в Асоціації незалежних експертів України "Укртехексперт" у зв`язку з виходом за власним бажанням та виключити відомості про позивача як учасника відповідача з державного реєстру.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку про наступне.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 15 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За умовами статті 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів судом, зокрема, є визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Згідно з частиною 2 статті 20 Господарського кодексу України кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб`єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов`язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Так, для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітко визначену та дієву можливість оскаржити подію, яка, на її думку, порушує її права й охоронювані законом інтереси.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 року в справі № 910/7164/19.

Як було зазначено вище, згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також Статуту Асоціації, затвердженого протоколом №21/06/2016 від 21.06.2016 року (надалі також - Статут Асоціації), Державне підприємство "Центр сертифікації і контролю якості будівництва об`єктів нафтогазового комплексу Держпраці" є учасником Асоціації незалежних експертів України "Укртехексперт".

Статтею 6 Закону України «Про особливості регулювання діяльності юридичних осіб окремих організаційно-правових форм у перехідний період та об`єднань юридичних осіб» визначено, що об`єднання юридичних осіб створюються та діють у формі асоціації, корпорації, консорціуму, концерну, іншого об`єднання юридичних осіб, передбаченого законом. Так, Асоціація - це договірне об`єднання, створене з метою постійної координації господарської діяльності юридичних осіб, що об`єдналися, шляхом централізації однієї або кількох виробничих та управлінських функцій, розвитку спеціалізації і кооперації виробництва, організації спільних виробництв на основі об`єднання учасниками фінансових та матеріальних ресурсів для задоволення переважно господарських потреб учасників асоціації. Асоціація не має права втручатися у господарську діяльність юридичних осіб - учасників асоціації. За рішенням учасників асоціація може бути уповноважена представляти їхні інтереси у відносинах з органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами.

Статтею 7 вказаного Закону України передбачено, що юридична особа - учасник господарського об`єднання має право, зокрема, добровільно вийти з об`єднання на умовах і в порядку, визначених установчим договором чи статутом об`єднання.

Вихід юридичної особи із складу державного або комунального господарського об`єднання здійснюється за рішенням органу, що прийняв рішення про створення об`єднання. (п. 2 ст. 10 Закону України «Про особливості регулювання діяльності юридичних осіб окремих організаційно-правових форм у перехідний період та об`єднань юридичних осіб»).

Відповідно до п. 6.4. Статуту Асоціації учасники мають право виходити з Асоціації після письмового повідомлення Ради за три місяці до моменту виходу.

Членство в Асоціації припиняється, або у зв`язку з виключенням учасника Асоціації, або при виході учасника з Асоціації. (п. 4.9. Статуту Асоціації).

Рішення про припинення членства в Асоціації приймається Радою Асоціації і затверджується найближчою Конференцією Асоціації. (п. 4.10. Статуту Асоціації).

Відтак, вихід учасника з Асоціації (припинення його членства), в силу пунктів 4.9., 4.10., 6.4. Статуту Асоціації, здійснюється за письмовим повідомленням Ради за три місяці до моменту виходу, приймається Радою Асоціації і затверджується найближчою Конференцією Асоціації.

У зв`язку з наведеним, 31.03.2025 року позивач звернувся до Асоціації із Заявою №25-ЦС-33 про припинення членства шляхом виходу та необхідність скликання Конференції задля затвердження виходу позивача із членів Асоціації, у зв`язку з припиненням юридичної особи Державного підприємства "Центр сертифікації і контролю якості будівництва об`єктів нафтогазового комплексу Держпраці» на підставі Наказу Фонду державного майна України №1761 від 05.10.2023 року.

У зв`язку з відсутністю реагування на вказану заяву, позивачем було надіслано лист №25-ЦС-34 від 27.05.2025 року на адресу всіх учасників Асоціації про необхідність вирішення питання виходу позивача із складу учасників Асоціації.

Зважаючи на те, що з дати направлення листа про необхідність скликання Конференції задля затвердження виходу позивача із членів Асоціації Рада Асоціації не затвердила вихід позивача і конференції не зібрала, позивач просив виключити його зі складу членів Асоціації.

Так, суд зазначає, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про особливості регулювання діяльності юридичних осіб окремих організаційно-правових форм у перехідний період та об`єднань юридичних осіб» юридична особа - учасник господарського об`єднання має право, зокрема, добровільно вийти з об`єднання.

Вказана норма також закріплена і в п. 6.4. Статуту Асоціації, якою зазначено, що учасники мають право виходити з Асоціації після письмового повідомлення Ради за три місяці до моменту виходу.

Приписи зазначеного законодавства та положення Статуту Асоціації безпосередньо не пов`язують добровільний вихід члена Асоціації з рішенням Ради, чи з внесенням змін до його установчих документів, тому зазначена заява є достатньою правовою підставою для припинення членства особи у Асоціації.

Втім, після письмового повідомлення Ради за три місяці до моменту виходу учасник є таким, що припинив своє членство в Асоціації, проте рішення про припинення членства в Асоціації, яке приймається Радою Асоціації і затверджується найближчою Конференцією Асоціації є етапом фіксування виходу учасника з Асоціації.

Матеріалами справи встановлено, що своєю бездіяльністю Асоціація порушила права позивача на вихід зі складу учасників, що не відповідає положенням зазначених вище статей, відповідно до яких членство в Асоціації припиняється, зокрема, у разі добровільного виходу з нього (п. 4.9. Статуту Асоціації).

З огляду на викладене, враховуючи невжиття Асоціацією дій щодо фіксування виходу позивача з Асоціації, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги про визнання припиненим членства позивача в Асоціації незалежних експертів України "Укртехексперт", у зв`язку з виходом за власним бажанням.

Щодо позовних вимог про виключення відомостей з державного реєстру про позивача, як учасника відповідача, суд зазначає наступне.

Суд зазначає, що особливості регулювання суспільних відносин у сфері утворення, реєстрації, діяльності, припинення товариств, а також припинення членства в них визначено Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".

Відповідно до ст. 17 Закон України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" від 15.05.2003 № 755-IV у переліку документів, що можуть бути підставою для державної реєстрації припинення членства в асоціації, є судове рішення про припинення членства.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 25 цього Закону державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, а також що надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" щодо: визнання повністю або частково недійсними рішень засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу; визнання повністю або частково недійсними змін до установчих документів юридичної особи; заборони (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій; накладення/зняття арешту корпоративних прав; зобов`язання вчинення реєстраційних дій; скасування реєстраційної дії/запису в Єдиному державному реєстрі; виділу юридичної особи; провадження у справах про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, прийнятих відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"; припинення юридичної особи, що не пов`язано з банкрутством юридичної особи; відміни державної реєстрації припинення юридичної особи; припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, що не пов`язано з банкрутством юридичної особи; відміни державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця; відміни в порядку апеляційного/касаційного оскарження судового рішення, на підставі якого вчинено реєстраційну дію.

Отже, належною дією позивача, в даному випадку, має бути пред`явлення рішення державному реєстратору задля здійснення реєстраційних дій.

Втім, виключення відомостей з державного реєстру про позивача, як учасника відповідач за рішенням суду є неналежним та неефективним способом захисту прав позивача, оскільки належним та ефективним способом захисту, у такому разі, є оскарження рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора відповідно до ст. 34 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", у випадку відмови в державній реєстрації припинення членства в Асоціації.

У зв`язку з викладеним вимоги позивача про виключення відомостей з державного реєстру про позивача, як учасника відповідача, задоволенню не підлягають.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В сукупності зазначеного, враховуючи наявні в матеріалах справи докази та виходячи з наведених вище норм процесуального законодавства, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині визнання припиненим членства Державного підприємства «Центр сертифікації контролю якості будівництва об`єктів нафтогазового комплексу Держпраці» в Асоціації незалежних експертів України «Укртехексперт», у зв`язку з виходом за власним бажанням.

Судовий збір в розмірі 2 422,40 грн, відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, покладається за відповідача.

Керуючись статтями 73-74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Визнати припиненим членство Державного підприємства «Центр сертифікації контролю якості будівництва об`єктів нафтогазового комплексу Держпраці» (, адреса: 49038, м. Дніпро, вул. Ленінградська, 68, корпус 9) в Асоціації незалежних експертів України «Укртехексперт» (, адреса: 03148, м. Київ, вул. Сім`ї Сосніних, 3, офіс 420), у зв`язку з виходом за власним бажанням.

3. Стягнути з Асоціації незалежних експертів України «Укртехексперт» (, адреса: 03148, м. Київ, вул. Сім`ї Сосніних, 3, офіс 420) на користь Державного підприємства «Центр сертифікації контролю якості будівництва об`єктів нафтогазового комплексу Держпраці» (, адреса: 49038, м. Дніпро, вул. Ленінградська, 68, корпус 9) суму судового збору в розмірі 2 422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок).

4. В іншій частині позову відмовити.

5. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

3. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складене 30.01.2026 року.

Суддя С. МОРОЗОВ