УХВАЛА

04 лютого 2026 року

м. Київ

cправа № 905/521/24

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Краснова Є. В.,

розглянувши матеріали касаційної скарги фізичної особи-підприємця Карпенко Вікторії Анатоліївни на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 24.12.2025, постанову Східного апеляційного господарського суду від 11.12.2025 (колегія суддів: Білоусова Я. О., Лакіза В. В., Мартюхіна Н. О.), додаткове рішення Господарського суду Донецької області від 05.09.2025 та рішення Господарського суду Донецької області від 06.08.2025 (суддя Устимова А. М.) у справі

за позовом фізичної особи-підприємця Карпенко Вікторії Анатоліївни до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мережа магазинів "Дніпро-М" про повернення майна та стягнення 1 372 935,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Карпенко Вікторія Анатоліївна (далі - ФОП Карпенко В. А.) звернулася до Господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мережа магазинів "Дніпро-М" (далі - ТОВ "Мережа магазинів "Дніпро-М") про повернення майна та стягнення 1 372 935,00 грн.

06.08.2025 Господарський суд Донецької області ухвалив рішення про часткове задоволення позову.

05.09.2025 Господарський суд Донецької області ухвалив додаткове рішення про часткове задоволення заяви ФОП Карпенко В. А. про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу.

11.12.2025 Східний апеляційний господарський суд ухвалив постанову, якою: скасував рішення Господарського суду Донецької області від 06.08.2025 та прийняв нове рішення, яким позов задовольнив частково; змінив додаткове рішення Господарського суду Донецької області від 05.09.2025.

24.12.2025 Східний апеляційний господарський суд постановив ухвалу про відмову у задоволенні заяви ФОП Карпенко В. А. про ухвалення додаткового рішення.

12.01.2026 ФОП Карпенко В. А. звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати судові рішення суду апеляційної інстанції, змінити судові рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та задовольнити заяву скаржника про ухвалення додаткового рішення.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.01.2026 справу передано на розгляд колегії суддів у складі: Краснова Є. В. - головуючого, Мачульського Г. М., Рогач Л. І.

26.01.2026 Верховний Суд витребував у судів попередніх інстанцій матеріали справи № 905/521/24, які надійшли 02.02.2026.

Перевіривши форму і зміст касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про залишення її без руху з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

За приписами підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2024 становить 3 028 грн.

За змістом підпункту 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду необхідно сплатити 200 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Частиною третьою статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що при подачі до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 916/228/22).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 25.08.2020 у справі № 910/13737/19 зазначила, що майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці. Тобто будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього. Отже, судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, стягнення, витребування або повернення майна - як рухомих речей, так і нерухомості - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову (пункт 8.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 907/9/17) (пункти 52, 54 - 56 постанови).

Ціна позову у позовах про визнання права власності на майно або його витребування (повернення) визначається вартістю майна (пункт 2 частини першої статті 163 ГПК України).

Обов`язок визначити ціну позову (вартість спірного майна) покладається на позивача.

Вартість спірного майна не може бути визначена на власний розсуд сторони, а має бути підтверджена доказами, при цьому позовна заява повинна містити посилання на такі докази відповідно до вимог пунктів 3, 5 частини третьої статті 162 ГПК України.

Аналізуючи зміст позовних вимог, Верховним Судом встановлено, що позов має майновий характер, а ціна позову у даній справі визначається вартістю спірного майна.

При цьому, Верховний Суд констатує, що позивачем не долучено до касаційної скарги доказів, зі змісту яких можна встановити вартість спірного нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: Донецька область, місто Слов`янськ, вулиця Шовковична (в минулому вулиця Іскри), будинок 29, та, відповідно, визначити суму судового збору, яка підлягає сплаті до Державного бюджету України.

Отже, долучена до касаційної скарги платіжна інструкція від 06.01.2026 № 466 на суму 37 795,23 грн, не може вважатися належним доказом сплати судового збору у встановленому законодавством розмірі, у зв`язку з відсутністю відомостей щодо вартості спірного майна, повернення якого є предметом спору.

Ураховуючи зазначене, зокрема те, що Верховний Суд не може перевірити розрахунок розміру сплаченого судового збору, скаржник повинен надати докази на підтвердження вартості спірного майна та у разі необхідності доплатити судовий збір за подання касаційної скарги з урахуванням вартості спірних приміщень (1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб), за наведеними нижче реквізитами:

- Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102;

- Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783;

- Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП);

- Код банку отримувача (МФО): 899998;

- Рахунок отримувача: UA0026007;

- Код класифікації доходів бюджету: 22030102 "Судовий збір (Верховний Суд, 055)".

Верховний Суд звертає увагу скаржника на те, що обов`язковими реквізитами у призначенні платежу для ідентифікації скарги є, зокрема, номер справи, в межах якої подається відповідна скарга та дата судового рішення, що оскаржується. Реквізити рахунків для зарахування судового збору за подання касаційної скарги розміщено також на офіційному вебсайті Верховного Суду.

Відповідно до частини другої статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, вона залишається без руху.

Верховний Суд визначає скаржникові спосіб усунення недоліків касаційної скарги, зазначених в цій ухвалі, шляхом необхідності подачі доказів на підтвердження вартості спірного майна та у разі необхідності - доказів про доплату судового збору з визначеної вартості цього майна за вимогу майнового характеру.

Керуючись статтями 174, 234, 235, 290, 291, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця Карпенко Вікторії Анатоліївни залишити без руху.

2. Установити скаржнику строк для усунення недоліків касаційної скарги протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

3. У разі усунення недоліків документи направити на адресу Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду: вул. О. Копиленка, 6, м. Київ, 01016 або через підсистему "Електронний суд".

4. Роз`яснити скаржнику, що в разі невиконання вимог суду касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде йому повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Краснов