ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" січня 2026 р. Справа № 911/1108/25

Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А., за участю секретаря судового засідання Рженецької М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця"

до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт "

про стягнення 1 342 440,12 гривень

за участю представника позивача Тарарука Л. Р. (довіреність б/н від 09.07.2024)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі також - АТ "Українська залізниця"/позивач) до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" (далі також - ДП "Укрспирт"/відповідач) прo стягнення 1 342 440,12 гривень, з яких:

- 1 302 417,60 грн плати за користування вагонами;

- 40 022,52 грн збору за зберігання вагонів.

Господарський суд Київської області ухвалою від 02.04.2025 у справі №911/1108/25 прийняв до розгляду позовну заяву АТ "Українська залізниця" та відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання на 19.05.2025, а також, зокрема, встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Підготовче засідання з розгляду цієї справи неодноразово відкладалось, зокрема ухвалою від 24.06.2025 таке засідання суд відклав на 28.07.2025.

Господарський суд Київської області ухвалою від 28.07.2025 закрив підготовче провадження у справі №911/1108/25 та призначив її до судового розгляду по суті на 02.09.2025.

Господарський суд Київської області ухвалами від 02.09.2025, 30.09.2025 та 04.11.2025, 25.11.2025 у цій справі оголошував перерву у судовому засіданні, відповідно до: 30.09.2025 та 04.11.2025, 25.11.2025 та 13.01.2026.

Водночас 21.11.2025 через канцелярію Господарського суду у підсистемі ЄСІТС «Електронний суд» від позивача надійшли пояснення, які у судовому засіданні 25.11.2025 суд залишив без розгляду у порядку ч. 2 ст. 207 ГПК України, оскільки відповідні пояснення подано після початку розгляду справи по суті без мотивування поважності причин пропуску строку для вчинення такої дії на стадії підготовчого провадження.

У судове засідання 13.01.2026, як і у всі попередні судові засідання, представник відповідача не з`явився та про причини неявки суд не повідомив.

Також у встановлений судом строк відповідач не скористався і наданим йому статтею 165 Господарського процесуального кодексу України правом та відзив на позовну заяву не подав.

У розрізі зазначеного та можливості відповідача реалізувати свої процесуальні права судом враховано, що ухвалу про відкриття провадження у зазначеній справі судом:

- надіслано на поштову адресу ДП "Укрспирт", що є офіційно зареєстрованим місцезнаходженням відповідача згідно даних ЄДР, відтак згідно з наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення означене відправлення адресату вручено;

- надіслано на вказану у позові адресу електронну пошту відповідача - .

Також ухвалу про відкриття провадження у цій справі та всі надалі постановлені ухвали доставлено відповідачу до електронного кабенту в підсистемі ЄСІТС «Електонний суд» та офіційно оприлюднено у Єдиному державному реєстрі судових рішень - www.reyestr.court.gov.ua.

З огляду вказаного суд дійшов висновку, що відповідач мав можливість бути обізнаними із відповідним судовим провадженням та подати заяви та/або письмові пояснення стосовно власної позиції по суті спору.

У судовому засіданні 13.01.2026 після закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами суд оголосив про перехід до судових дебатів, по завершенні яких перейшов до стадії ухвалення судового рішення та проголосив вступну і резолютивну частини рішення, яким

УСТАНОВИВ:

Протягом 2018-2021 років з метою організації перевезення вантажів між АТ "Українська залізниця" та ДП "Укрспирт" як користувачем укладено, у тому числі і шляхом приєднання останнього ряд договорів, зокрема договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №37199618/2020-0005 від 09.07.2020 та договір про подачу та забирання вагонів №Л/ДН-2/21/4/М/п від 01.02.2021 (далі - договір про подачу та забирання вагонів).

Копії укладених між сторонами договорів, у тому числі і вказаних вище правочинів додано до позовної заяви.

Так, пунктами 1, 7, 10 договору про подачу та забирання вагонів погоджено, зокрема, такі умови:

- згідно зі Статутом залізниць України, Правилами перевезення вантажів і на умовах цього договору здійснюється подача, вивантаження і забирання вагонів з під`їзної колії, яка належить залізниці, примикає до станції Пишківці Львівської залізниці і обслуговується локомотивом залізниці (станційна колія);

- про готовність вагонів до забирання користувач під`їзної колії передає залізниці повідомлення;

- час перебування вагонів на під`їзній колії обчислюється з моменту подачі вагонів на під`їзну колію до моменту отримання залізницею повідомлення користувача про готовність вагонів до забирання.

Водночас, за доводами позивача, на під`їзну колію ДП «Укрспирт» (станційну колію) на станції Пишківці згідно з пам`ятками про подавання за №№5, 6 подано вагони, відповідно, за №№51220903, 51220911 та №№51079077, 51171718, власником яких відповідно до картотечних даних є відповідач.

Копії вказаних пам`яток та картотечних даних додано до позовної заяви.

Відповідно до змісту позовної заяви термін дії договору про подачу та забирання вагонів, згідно з яким станційна колія станції Пишківці тимчасово використовувалася ДП «Укрспирт» як під`їзна колія, закінчився 01.07.2022, а тому із вказаної дати станційна колія є місцем загального користування.

Як зауважив позивач, у зв`язку із такими обставинами 01.07.2022 станцією Пишківці складено акт загальної форми №41 про початок затримки вагонів №№51220903, 51220911, 51079077, 51171718 та нараховано відповідачу:

- за період з 01.07.2022 до 16.07.2022 (за перші 15 діб) - плату за користування вагонами та включено її у відомість №16079001, відтак подальше нарахування здійснено за кожні 5 діб;

- збір за зберігання власного рухомого складу на своїх осях та включено його у накопичувальні картки.

До позовної заяви додано копію акта зальної форми №41 від 01.07.2022.

Позивач вказав, що вагони №№51220903, 51220911, 51079077, 51171718 продовжували простоювати на станційних коліях, а тому станцією Пишківці за наступні періоди нараховано відповідачу плату за користування вагонами та збір за зберігання, суми яких присуджено до стягнення у примусовому порядку, а саме:

- рішенням Господарського суду Київської області від 27.09.2023 у справі №911/1879/23 ухвалено стягнути з ДП «Укрспирт» заборгованість зі сплати за користування вагонами та збору за їх зберігання за період з 01.07.2022 по 30.05.2023;

- рішенням Господарського суду Київської області від 29.09.2024 у справі №911/1361/24 ухвалено стягнути з ДП «Укрспирт» заборгованість зі сплати за користування вагонами за період з 31.05.2023 по 29.03.2024 та збору за їх зберігання за період з 31.05.2023 по 31.03.2024 (далі - судові рішення).

Покликаючись на вказані обставини, у тому числі і встановлені судовими рішеннями, та мотивуючи звернення до суду із позовом у зазначеній справі, АТ "Українська залізниця" зауважило на подальшому перебуванні належних відповідачу 4-ох вагонів на станційній колії загального користування та, власне, наявності підстав для подальшого нарахування відповідної плати та користування вагонами та за їх зберігання.

Звідси при зверненні до суду із позовом у цій справі АТ "Українська залізниця" здійснено нарахування загалом 1 342 440,12 гривень, з яких:

1) 1 302 417,60 грн з ПДВ плати за користування вагонами за період з 30.03.2024 по 28.12.2024, на підтвердження чого до позову додано копії відомостей плати за користування вагонами (форми ГУ-46), складених станцією Пишківці за вказаний період у кількості 55 штук, кожна на суму 19 733,60 грн без ПДВ;

2) 40 022,52 грн з ПДВ збору за зберігання вагонів за період з 01.04.2024 по 31.12.2024, на підтвердження чого до позову додано копії накопичувальних карток (форми ФДУ-92), складених станцією Пишківці за квітень 2024 року на суму 3 638,40 грн без ПДВ, травень-липень 2024 року на суму 11 157,80 грн без ПДВ та за серпень-грудень 2024 року на суму 18 555,90 грн без ПДВ.

Також до позовної заяви додано копії актів загальної форми (форми ГУ-23), складених станцією Пишківці про те, що представник відповідача, як вантажовласника, не з`являвся для підпису відомостей плати за користування вагонами та накопичувальних карток.

Водночас з доданого до позову розрахунку вказаних вище сум слідує, що плату за користування нараховано за таким алгоритмом: 120 годин*16*5,139*50% = 4933,40 грн*4 вагони = 19 733,60 грн без ПДВ, де:

- 120 годин - загальна кількість годин користування вагоном за 5 діб;

- 16 - ставка плати за кожну годину за користування понад 45 год;

- 5,139 - коригуючий коефіцієнт відповідно до наказу Міністерства інфраструктури України №441 від 22.06.2022;

- 50% - для власних вагонів.

Стосовно ж збору за зберігання вагонів то його у згаданому розрахунку нараховано за таким алгоритмом: кількість діб*5,9 грн/день*5,139*4, де:

- 30, 92, 153 - загальна кількість діб зберігання за період від 01.04.2024 по 31.12.2024;

- 5,9 - ставка збору за зберігання власного (орендованого) рухомого складу на своїх осях;

- 5,139 - коригуючий коефіцієнт відповідно до наказу Міністерства інфраструктури України;

- 4 - кількість вагонів.

Як зауважив позивач, з метою досудового врегулювання спору, він направив відповідачу претензію від 27.01.2025 щодо сплати 1 302 417,60 грн за користування вагонами та 40 022,52 грн збору за їх зберігання. Копію відповідної претензії додано до позовної заяви.

Ураховуючи наведене, оскільки на особовому рахунку відповідача відсутні кошти для сплати належних залізниці платежів, позивач звернувся до суду із відповідними вимогами про стягнення з відповідача 1 302 417,60 грн плати за користування вагонами та 40 022,52 грн збору за зберігання.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки відповідач не надав суду ані відзиву на позовну заяву, ані будь-яких інших доказів, що впливають на вирішення даного спору по суті, суд у відповідності до ст. 165 ГПК України, здійснював розгляд даної справи за наявними у ній матеріалами.

З`ясувавши обставини справи та дослідивши подані докази, заслухавши заключне слово представника позивача, суд дійшов таких висновків.

Приписами частин 1, 2 статті 509 Цивільного кодексу України унормовано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частинами 1, 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.

Приписами ч. 2 ст. 8 та ч. 9 ст. 10 Закону Україн «Про залізничний транспорт» передбачено, що умови та порядок організації перевезень, нормативи якості вантажних перевезень (терміни доставки, безпека перевезень, схоронність вантажів) та обслуговування пасажирів, відправників і одержувачів вантажів визначаються Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів та Правилами перевезень пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України.

Розрахунки відправників і одержувачів вантажу, вантажобагажу і пошти з підприємствами залізничного транспорту загального користування за перевезення, додаткові збори за вантажні операції і користування рухомим складом, а також за штрафи, пеню, неустойки здійснюються в порядку, передбаченому Статутом залізниць України, іншими актами законодавства України та міжнародними договорами.

Відповідно до статті 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457, статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Приписи статей 46 та 119 Статуту залізниць України презюмують, що одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами.

Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача.

За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

За користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами.

Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

Відповідно до пунктів 4, 5, 8, 10, 15 Правил користування вагонами і контейнерами (ст. 119-126 Статуту залізниць України), затвердженими наказом Міністерства транспорту України №113 від 25.02.1999, відомості плати за користування вагонами, контейнерами складаються на вагони, контейнери, що подаються під навантаження та вивантаження, є документами обліку часу перебування вагонів, контейнерів у пунктах навантаження та вивантаження та на під`їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами, контейнерами.

Про закінчення вантажних операцій і готовність вагонів до забирання локомотивом залізниці вантажовласник повинен повідомити станцію. Спосіб повідомлення встановлюється в договорі про експлуатацію під`їзної колії (договором про подавання та забирання вагонів).

Плата за користування нараховується за кожний вагон і контейнер після прийняття його залізницею від вантажовласника. У разі неповернення залізниці вантажовласником вагона (контейнера) протягом 15 діб після прийняття їх вантажовласником плата за користування за ці 15 діб, а потім за кожні 5 діб стягується, не очікуючи повернення вагона (контейнера).

У разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акта про затримку вагонів, що складається станцією.

За час перебування на під`їзних коліях та інших місцях незагального користування вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, плата не вноситься.

Якщо такі вагони затримані на станції призначення чи на підходах до неї або на станції відправлення з причин, що залежать від вантажовласника, то плата за користування сплачується в розмірі 50 відсотків.

Пунктом 5 Правил зберігання вантажів (статті 12, 46 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 №644, передбачено, що якщо одержувач не вивіз вантаж з місця загального користування у терміни, встановлені статтею 46 Статуту, з нього стягується плата за зберігання вантажу, встановлена тарифом, незалежно від того, чиїми засобами здійснюється охорона вантажу.

Згідно з пунктами 1, 5 розділу V Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №317 від 26.03.2009 (далі - Збірник тарифів), ставки плати за користування вагонами перевізника України залежно від часу користування і від кількості операцій, що виконуються (навантаження, вивантаження) з вагонами, наведені в табл. 1.

За затримку на станції призначення чи на підходах до неї або на станції відправлення власних та орендованих вагонів з вини одержувача, відправника або власника (орендаря) вагонів залізниці сплачується плата в розмірі 50% ставок, зазначених у табл. 1.

Згідно означеної таблиці 1 ставка плати за користування вантажними вагонами перевізника понад 45 год - 16 грн за кожну годину за 1 вагон.

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 розділу III Збірника збір за зберігання власного (орендованого) рухомого складу на своїх осях (з одиниці), а також за зберігання тварин (з голови) справляється в розмірі 5,9 грн за добу.

Наказом Міністерства інфраструктури України від 29.03.2009 №317 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 22.06.2022 №441, затверджено Коефіцієнти, що застосовуються до тарифів Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, зокрема передбачено, що до зборів, що вказані в розділах ІІ і ІІІ Збірника тарифів, а також до плати за користування вагонами та контейнерами, що вказана в розділі V Збірника тарифів, застосовується коефіцієнт - 5,139.

З огляду наведених вище норм права суд дійшов висновку, що затримання залізницею на станції Пишківці належних відповідачу вагонів №№51220903, 51220911, 51079077, 51171718 породжує для ДП "Укрспирт" передбачений законом грошовий обов`язок по внесенню на користь АТ «Укрзалізниця» плати за користування такими вагонами та збору за їх зберігання протягом всього періоду простою цих вагонів на станційній колії, а саме:

- 1 302 417,60 грн (з ПДВ) плати за користування вагонами за період з 30.03.2024 по 28.12.2024;

- 40 022,52 грн (з ПДВ) збору за зберігання вагонів за період з 01.04.2024 по 31.12.2024.

Висновуючи вказане, судом враховано відсутність підстав для звільнення відповідача від обов`язку вносити плату за користування вагонами і їх зберігання протягом загального періоду з 30.03.2024 по 31.12.2024.

Так, у розрізі вказаного, судом взято до уваги, що під час розгляду цієї справи відповідач не заперечив та не спростував обставин простою на станційній колії в Пишківці належних йому 4-ох вагонів як після закінчення терміну дії договору про обслуговування такої колії, що також встановлено судовими рішеннями у справах №911/1879/23 та №911/1361/24, так і протягом спірного періоду у 2024 році.

Не надав відповідач також жодних доказів на підтвердження повідомлення позивача про неможливість забирання означених вагонів з колії, з урахуванням того, що станція призначення працює цілодобово.

Схожих висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 19.04.2023 у справі №904/2019/22, від 02.06.2023 у справі №904/3921/22 та від 05.07.2023 у справі 904/3538/22.

Також суд ураховує, що надані позивачем акти загальної форми ГУ-23 складено за спірний період станцією Пишківка стосовно неприбуття представника ДП "Укрспирт" для підписання відомостей плати за користування вагонами та накопичувальних карток та, власне, не містять жодних зауважень відповідача з приводу неможливості забирання вагонів зі станційної колії, термін дії договору про обслуговування якої закінчився 01.07.2022.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Однак станом на день прийняття рішення суду не надано доказів сплати відповідачем на користь позивача 1 302 417,60 грн плати за користування вагонами та 40 022,52 грн збору за зберігання вагонів, розмір яких є арифметично обґрунтованим та відповідає обставинам справи та наявним в матеріалах справи доказам.

Так, щодо арифметичного обґрунтування вказаних сум плати та збору суд зазначає, що їх розрахунок проведено позивачем відповідно до наведених вище законодавчих приписів, ставок, тарифів та коефіцієнтів.

Зокрема судом перевірено і встановлено, що розрахунок плати і збору є правильним як за обраними до формул (алгоритмів) показниками, так і за періодами нарахування цих сум.

За таких обставин суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 1 302 417,60 грн плати за користування вагонами та 40 022,52 грн збору за зберігання вагонів підлягають задоволенню як такі, що доведені позивачем належними та допустимими доказами і не спростовані у встановленому порядку відповідачем.

Відповідно до статті 129 ГПК України витрати позивача по сплаті судового збору покладаються судом на відповідача повністю.

Керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 233, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" (вул. Гагаріна, 16, м. Бровари, Київська обл., 07400, ідентифікаційний код 37199618) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул. Єжи Ґедройця, 5, м. Київ, 03150, ідентифікаційний код 40075815):

- 1 302 417 (один мільйон триста дві тисячі чотириста сімнадцять) грн 60 коп. плати за користування вагонами;

- 40 022 (сорок тисяч двадцять дві) грн 52 коп. збору за зберігання вагонів;

- 16 109 (шістнадцять тисяч сто дев`ять) грн 28 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку статті 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене у апеляційному порядку - до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 254, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 03.02.2026.

Суддя В.А. Ярема