ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 року

м. Київ

cправа № 910/15980/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кібенко О.Р. - головуючий, Бакуліна С.В., Студенець В.І.,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго"

на рішення Господарського суду міста Києва від 17.03.2025 (суддя Пукас А.Ю.)

та постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.09.2025 (колегія суддів: Гаврилюк О.М., Майданевич А.Г., Ткаченко Б.О.)

у справі за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (далі - КП "Київтеплоенерго")

до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Ентер Сервіс Груп"

про стягнення 458 390,82 грн.

ВСТУП

1. Перед Верховним Судом у цій справі постало питання щодо наявності/відсутності підстав для повернення замовнику авансу (з урахуванням індексу інфляції та 3% річних) у зв`язку із порушенням підрядником умов договору підряду.

2. Верховний Суд частково задовольнив касаційну скаргу, виходячи з таких мотивів.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Фактичні обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій

3. 28.03.2024 позивач (замовник) та відповідач (виконавець) уклали договір надання послуг №3520/КТМ-23-24 (далі - Договір), відповідно до умов якого:

- виконавець зобов`язується надати на свій ризик та своїми силами послуги згідно ДК 021:2015:45260000-7 Покрівельні роботи та інші спеціалізовані будівельні роботи (Поточний ремонт покрівлі та фасаду будівлі ЦТП за адресою: Харківське Шосе, 62 в РТМ "Дарниця" СП "Київські теплові мережі" КП "Київтеплоенерго", а Замовник - прийняти і оплатити якісно надані послуги відповідно до умов цього Договору (п.1.1);

- замовник впродовж 10 календарних днів від дати надсилання виконавцю заявки на надання послуг виплачує виконавцю попередню оплату у розмірі 30% від ціни Договору, що складає 312 234,20 грн з ПДВ (п.4.1);

- попередня оплата використовується виконавцем виключно для придбання матеріалів, конструкцій, виробів, необхідних для надання послуг, водночас, акт КБ-2в та довідка про вартість виконаних підрядних робіт (типова форма №КБ-3) - є документами, що підтверджують вартість виконаних робіт і для проведення взаєморозрахунків із замовниками, а не підтвердженням, в даному випадку, використання попередньої оплати на придбання матеріалів, конструкцій, виробів, необхідних для надання послуг (п.4.2);

- виконавець зобов`язується без додаткового повідомлення повернути замовнику грошові кошти, отримані на підставі п.4.1 Договору у разі дострокового розірвання Договору (п.4.5);

- строк надання послуг: протягом 90 календарних днів з дати, зазначеної заявником в заявці, направленій виконавцю але не пізніше 29.11.2024. Заявка надається шляхом надсилання листа з електронної пошти замовника на електронну пошту виконавця, вказану у розд.XIV Договору. Виконавець надсилає на електронну пошту замовника вказану в заявці, скановану копію листа про отримання заявки та підтвердження початку надання послуг з зазначеної в ній даті (п.5.1);

- замовник має право достроково розірвати Договір у разі невиконання зобов`язань виконавцем у письмові формі повідомивши про це його (п.6.2.1);

- за прострочення зобов`язання відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі 0,1% від загальної ціни Договору за кожен день прострочення та штраф в розмірі 0,5% від загальної ціни Договору, а у разі здійснення попередньої оплати та/або виникнення переплати виконавець крім сплати штрафу та пені повертає на вимогу замовника всі кошти отримані від замовника за ненадані або неналежно надані послуги з урахуванням індексу інфляції (п.7.2);

- цей Договір діє до 31.12.2024 (п.12.1).

4. 03.05.2024 позивач на користь відповідача сплатив 312 234,20 грн у якості попередньої оплати за Договором.

5. 07.05.2024 позивач направив відповідачу заявку на надання послуг на електронну пошту , згідно з якою відповідач мав надати послуги з 22.05.2024 до 19.08.2024.

6. 23.09.2024 позивач звертався до відповідача із претензією №7/22.6/4248 про необхідність повернення попередньої оплати та сплатити нараховані штрафні санкції, яку відповідач проігнорував.

7. Згідно із п.12.1 Договору, станом на дату звернення до суду з позовом договір був чинним.

8. Станом на дату вирішення спору докази виконання робіт за Договором в матеріалах справи відсутні, а попередня оплата відповідачем не повернута.

Короткий зміст позовних вимог

9. КП "Київтеплоенерго" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до ТОВ "Ентер Сервіс Груп" про стягнення 312 234,20 грн авансу, сплаченого на виконання умов Договору, нарахованої пені - 118 649 грн, штрафу - 5 203,90 грн, 3% річних - 3 813,35 грн, інфляційних втрат - 18 490,37 грн.

10. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що ним на виконання умов Договору сплачено аванс в розмірі 312 234,20 грн, однак послуги за Договором відповідачем у строк до 20.08.2024 не надано, що стало підставою для нарахування штрафних санкцій та 3% річних, інфляційних втрат на підставі ст.625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК).

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

11. Господарський суд міста Києва рішенням від 17.03.2025, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 30.09.2025 позов задовольнив частково; стягнув з ТОВ "Ентер Сервіс Груп" на користь КП "Київтеплоенерго" пеню - 118 649,00 грн, штраф - 5 203,90 грн та судовий збір - 1 857,80 грн; у задоволенні іншої частини позову відмовив.

12. Рішення судів попередніх інстанцій мотивовані, зокрема, таким:

- за своєю правовою природою Договір є договором підряду, оскільки результат його виконання є матеріалізований - виконані будівельні роботи;

- суд критично сприймає здійснення позивачем часткової оплати до моменту направлення відповідачу заявки та без отримання відповіді від виконавця про готовність виконання робіт; зазначене свідчить про недотримання позивачем визначеної Договором черговості згідно п.4.1 та виконання умов Договору на власний розсуд;

- станом на дату вирішення даного спору докази виконання робіт за Договором в матеріалах справи відсутні, а попередня оплата відповідачем не повернута;

- частиною 2 ст.849 ЦК не передбачено права замовника на повернення сплачених коштів у якості попередньої оплати за договором підряду у випадку не виконання робіт, а передбачено саме право замовника відмовитися від договору та вимагати від виконавця відшкодування збитків;

- станом на дату звернення до суду з позовом Договір відповідно до п.12.1 був чинним;

- пунктом 6.2.1 Договору закріплено право замовника достроково розірвати договір у разі невиконання зобов`язань виконавцем у письмові формі повідомивши про це його; при цьому суд звертає увагу, що згідно п.4.5 Договору сторонами погоджено, що виконавець зобов`язується без додаткового повідомлення повернути замовнику грошові кошти отримані на підставі п.4.1 Договору у разі дострокового розірвання Договору;

- розірвання господарського договору може бути вчинено як за згодою сторін, так і у разі односторонньої відмови від нього; за загальним правилом розірвання договору в односторонньому порядку не допускається, однак окремі договірні відносини допускають можливість одностороннього розірвання договору; повноваження сторони на одностороннє розірвання договору можуть бути передбачені законом або безпосередньо у договорі та можуть бути узалежнені від вчинення/невчинення сторонами договору певних дій, так і без будь-яких додаткових умов (безумовне право сторони на відмову від договору);

- одностороння відмова від договору не потребує узгодження та як самостійний юридичний факт зумовлює його розірвання; у випадках, коли права на односторонню відмову у сторони немає, намір розірвати договір може бути реалізований лише за погодженням з іншою стороною, оскільки одностороннє розірвання договору не допускається, а в разі недосягнення сторонами домовленості щодо розірвання договору - за судовим рішенням на вимогу однієї із сторін;

- в залежності від підстави розірвання договору підряду настають різні правові наслідки захисту сторонами такого договору своїх прав та інтересів у процесі його виконання;

- в матеріалах справи відсутні докази розірвання з ініціативи позивача Договору чи то відмови від нього, яка не є безумовною, що в свою чергу виключає можливість стягнення сплачених за цим Договором коштів з відповідача як це передбачається ч.2 ст.849 ЦК, що фактично виключає можливість задоволення позову в частині стягнення 312 234, 20 грн авансу;

- суд не вбачає підстав для встановлення прострочення виконання грошового зобов`язання відповідачем на вказану суму, що свідчить про безпідставність здійснених позивачем нарахувань 3% річних та інфляційних втрат;

- враховуючи положення ч.2 ст.849 ЦК, кошти сплачені позивачем (у тому числі у якості авансу) на виконання договору підряду можуть стягуватися з підрядника на користь замовника у якості збитків або ж на підставі ст.1212 ЦК;

- враховуючи відсутність доказів виконання відповідачем робіт у строк до 20.08.2024 нарахування позивачем пені та штрафу на підставі п.7.2 Договору є правомірним оскільки відповідачем допущено порушення господарського зобов`язання;

- наданий позивачем розрахунок штрафу та пені є вірним, а вимоги на суму 123 852,90 грн є обґрунтованими.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу, інших заяв учасників справи

13. 05.11.2025 КП "Київтеплоенерго" через систему Електронний суд звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 17.03.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.09.2025, в якій просить їх скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача 312 234,20 грн авансу, 3 813,35 грн 3% річних, 18 490,37 грн інфляційних втрат, та відповідно розподілити судові витрати.

14. Скаржник у касаційній скарзі як на підставу касаційного оскарження посилається на п.3 ч.2 ст.287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) та зазначає, що у подібних правовідносинах зі стягнення невикористаного авансу за договором підряду, строк дії якого вже закінчився станом на дату прийняття судом рішення по суті позовних вимог, при цьому договором передбачено умови повернення невикористаного авансу, які не залежать від розірвання/відмови від договору, відсутні висновки Верховного Суду щодо застосування сукупності норм права: ч.1 ст.525, частин 1, 3 ст.651 ЦК (щодо розірвання договору); частин 2-4 ст.849 ЦК (щодо умов та правових наслідків відмови замовника від договору підряду); частин 1-3 ст.1212 ЦК (щодо повернення майна, набутого без достатньої правової підстави); частин 1-2 ст.526 ЦК; ч.1 ст.193 Господарського кодексу України (далі - ГК) (щодо належного виконання зобов`язання); частин 1-4 ст.631 ЦК (щодо правового регулювання строку дії договору); частин 1-2 ст.530 ЦК (щодо строку/терміну виконання зобов`язання); ч.1 ст.629 ЦК (щодо обов`язковості договору); частин 2, 3 ст.6, ч.1 ст.627 ЦК (щодо свободи договору); п.6 ч.1 ст.3 ЦК (щодо справедливості, добросовісності та розумності як загальних засад цивільного законодавства); п.5 ч.1 ст.3, ч.1 ст.15, ч.2 ст.16 ЦК, ч.1 ст.2 ГПК (щодо права позивача на реалізацію ефективного способу захисту порушеного права); частин 1-5 ст.236, ч.1 ст.237, частин 1-5 ст.238 ГПК (щодо вимог до судового рішення у господарському процесі).

15. Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Надходження касаційної скарги на розгляд Верховного Суду

16. Верховний Суд ухвалою від 26.11.2025 відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою КП "Київтеплоенерго", розгляд касаційної скарги призначив у порядку письмового провадження.

17. 09.12.2025 матеріали справи надійшли до Верховного Суду.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

18. Оскаржувані судові рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог мотивовані тим, що в матеріалах справи відсутні докази відмови чи розірвання з ініціативи позивача Договору, яка не є безумовною, що в свою чергу виключає можливість стягнення сплачених за цим Договором коштів з відповідача, як це передбачається ч.2 ст.849 ЦК. Також суди вказали про відсутність підстав для встановлення прострочення виконання грошового зобов`язання відповідачем на вказану суму, що свідчить про безпідставність здійснених позивачем нарахувань 3% річних та інфляційних втрат. Разом з тим, перевіривши наданий позивачем розрахунок штрафу та пені, суди дійшли висновку, що в цій частині розрахунок є правильним, а вимоги на суму 123 852,90 грн є обґрунтованими.

19. Не погоджуючись з ухваленим рішенням в частині відмови у задоволенні позовних вимог, скаржник посилається на відсутність висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах щодо стягнення невикористаного авансу за договором підряду, строк дії якого закінчився станом на дату ухвалення судом рішення по суті позовних вимог, якщо при цьому договором передбачено умови повернення невикористаного авансу, які не залежать від розірвання/відмови від договору.

20. Таким чином перед Верховним Судом у цій справі постало питання щодо наявності/відсутності підстав для повернення замовнику авансу (з урахуванням індексу інфляції та 3% річних) у зв`язку із порушенням підрядником умов Договору.

21. Верховний Суд частково погоджується з доводами скаржника, виходячи з таких мотивів.

22. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

23. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК).

24. Правочином є дії, спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків (ст.202 ЦК).

25. Дії як юридичні факти мають вольовий характер і можуть бути правомірними та неправомірними. Правочини належать до правомірних дій, спрямованих на досягнення правового результату.

26. Згідно зі ст.509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

27. Частина 1 ст.173 ГК передбачає, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

28. Згідно зі ст.628 ЦК зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

29. Господарські суди з огляду на зміст та умови договору мають встановити, який саме правочин вчинено сторонами та вирішити спір із застосуванням норм, які регулюють цей правочин.

30. Так, суди попередніх інстанцій встановили, що за своєю правовою природою Договір є договором підряду, оскільки результат його виконання є матеріалізований - виконані будівельні роботи.

31. Відповідно до ч.1 ст.837 ЦК за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

32. Згідно з положеннями ст.854 ЦК договором підряду може бути передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів.

33. Відповідно до частин 1, 2 ст.538 ЦК виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту.

34. Відповідно до ч.1 ст.193 ГК суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

35. Вказана норма кореспондується з положеннями статей 525, 526 ЦК.

36. Згідно зі ст.629 ЦК договір є обов`язковим для виконання сторонами.

37. Як встановили суди попередніх інстанцій позивач (замовник) 03.05.2024 сплатив на користь відповідача 312 234,20 грн у якості попередньої оплати за Договором, укладеним між сторонами, що відповідає положенням п.4.1 Договору.

38. У подальшому, 07.05.2024 позивач у відповідності до п.5.1 Договору направив відповідачу заявку на надання послуг на електронну пошту , згідно з якою відповідач мав надати послуги з 22.05.2024 до 19.08.2024.

39. Разом з тим, оскільки відповідач послуги, передбачені Договором, не надав та не підтвердив використання авансу, позивач 23.09.2024 звернувся до відповідача із претензією №7/22.6/4248 про необхідність повернення попередньої оплати та сплатити нараховані штрафні санкції, яку відповідач проігнорував.

40. Зазначене стало підставою для звернення з відповідним судовим позовом, зокрема із вимогами про стягнення суми попередньої оплати (авансу), нарахованих 3% річних та інфляційних втрат.

41. Суди попередніх інстанцій, ухвалюючи оскаржувані судові рішення у відповідній частині встановили, що докази виконання робіт за Договором в матеріалах справи відсутні, а попередня оплата відповідачем не повернута.

42. При цьому суди дійшли висновку, що ч.2 ст.849 ЦК не передбачено права замовника на повернення сплачених коштів у якості попередньої оплати за договором підряду у випадку невиконання робіт, а передбачено саме право замовника відмовитися від договору та вимагати від виконавця відшкодування збитків. Разом з тим, у матеріалах справи відсутні докази відмови чи то розірвання з ініціативи позивача Договору, яка не є безумовною, що в свою чергу виключає можливість стягнення сплачених за цим Договором коштів з відповідача, як це передбачається ч.2 ст.849 ЦК.

43. Суди вказали, що кошти, сплачені позивачем (у тому числі у якості авансу) на виконання умов Договору, можуть стягуватися з підрядника на користь замовника у якості збитків або ж на підставі ст.1212 ЦК.

44. Враховуючи наведене, господарські суди не вбачали підстав для встановлення прострочення виконання грошового зобов`язання відповідачем на вказану суму, з огляду на що у стягненні 3% річних та інфляційних втрат також відмовили.

45. Однак Верховний Суд вважає такі висновки судів передчасними.

46. Позовна заява обов`язково повинна містити предмет позову та підстави позову.

47. Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яке опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів.

48. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Водночас правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги (такі висновки наведено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2021 у справі №904/5726/19).

49. Підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога.

50. Правильне встановлення підстави позову визначає межі доказування, є гарантією прав відповідача на захист проти позову. Підставою позову може бути як один, так і декілька юридичних фактів матеріально-правового характеру.

51. Верховний Суд зазначає, що фактичні підстави позову суд не має право змінювати з власної ініціативи з огляду на приписи статей 2, 14 ГПК, які зокрема, регламентують завдання та основні засади господарського судочинства та принцип диспозитивності.

52. Тобто господарський суд має вирішувати спір лише у межах предмету та підстав позову, що самостійно визначаються позивачем у позовній заяві, та не може виходити за межі визначених предмету та підстав позову.

53. Як вбачається із позовної заяви, предметом позову позивач визначив, зокрема, стягнення з відповідача (підрядника) суми попередньої оплати (авансу) з урахуванням індексу інфляції та 3% річних.

54. В обґрунтування позову у відповідній частині КП "Київтеплоенерго" послалось на пункти 4.3, 5.1 спірного Договору та статті 530, 610, 612, 625 ЦК (які передбачають загальні підстави відповідальності за прострочення грошового зобов`язання).

55. Так, за твердженнями скаржника, відповідно до п.4.3 Договору відповідач зобов`язаний був підтвердити використання авансу протягом 60 днів (тобто не пізніше 02.07.2024) відповідними актами за формою № КБ-2в та довідками за формою №КБ-3, в іншому випадку - повернути аванс протягом 10 робочих днів (тобто не пізніше 16.07.2024) з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення.

56. Скаржник вказав, що він 07.05.2024 направив відповідачу заявку, за якою останній мав надати послуги за Договором протягом 90 днів з 22.05.2024, тобто до 20.08.2024, що відповідає умовам п.5.1 Договору. Однак, Відповідач використання авансу не підтвердив, послуги за Договором згідно з заявкою не надав і аванс не повернув, чим порушив умови, у тому числі, пунктів 4.3, 5.1 Договору.

57. Тобто позивач у позовній заяві чітко визначив юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги, із посиланням на конкретні пункти Договору та конкретні норми права, на яких ґрунтується позовна вимога про стягнення невикористаної суми авансу, інфляційних втрат та 3% річних.

58. Разом з тим, з огляду на зміст оскаржуваних судових рішень суди попередніх інстанцій розглянули позовні вимоги у відповідній частині без урахування підстав позову, визначених самим позивачем.

59. Верховний Суд враховує, що ані суд першої інстанції, ані суд апеляційної інстанції не надавав правової оцінки положенням п.4.3 Договору, зокрема і у контексті наявності/відсутності правових підстав для повернення авансу.

60. Суди попередніх інстанцій помилково вдались до оцінки інших умов Договору, зокрема, п.4.5 (яким передбачено обов`язок підрядника повернути суму попередньої оплати у разі дострокового розірвання Договору) та помилково застосували до спірних правовідносин положення ч.2 ст.849 ЦК в якості правової підстави для відмови у позові, залишивши при цьому поза увагою інші обставини справи та нормативно-правове обґрунтування позову.

61. Верховний Суд відзначає, що п.4.5 спірного Договору встановлює іншу (відмінну) правову підставу для повернення підрядником попередньої оплати, ніж ту, що зазначена у позові, а норма ч.2 ст.849 ЦК регламентує порядок відмови замовника від договору та відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням договору, що вочевидь не узгоджується з предметом та підставами позову, а також обставинами цієї справи, за яких замовник під час дії Договору не відмовлявся в односторонньому порядку від Договору, що є його правом.

62. Аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №918/631/19, постанова Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №910/12382/17).

63. Тобто повернення авансу замовнику у повному обсязі можливе у випадку повного невиконання підрядником/виконавцем своїх зобов`язань за договором.

64. Відповідно до положень частин 2-3 ст.6 ЦК сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

65. Наведеного суди не врахували та дійшли передчасних висновків у частині відмови у позовних вимогах щодо стягнення авансу, а також інфляційних втрат та 3% річних, задоволення яких залежить від основного зобов`язання.

66. Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

67. Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

68. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до таких правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду стосовно встановлених обставин і правових наслідків є вичерпними, відповідають дійсності та підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

69. Натомість оскаржувані судові рішення зазначеним вимогам не відповідають.

70. Отже, враховуючи те, що суди попередніх інстанцій допустили порушення норм матеріального та процесуального права, що унеможливило встановлення усіх фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а також враховуючи передбачені ч.2 ст.300 ГПК межі розгляду справи судом касаційної інстанції, судові рішення судів попередніх інстанцій, ухвалені за результатами розгляду справи по суті заявлених позовних вимог в оскаржуваній частині, підлягають скасуванню, а справа у відповідній частині - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

71. Під час нового розгляду суду необхідно звернути увагу на викладене у цій постанові, надати належну правову кваліфікацію спірним правовідносинам, перевірити зазначені в цій постанові доводи та докази, а також вагомі (визначальні) аргументи сторін у справі, дати їм належну правову оцінку, і на підставі повного та всебічного дослідження доказів та аргументів сторін за правилами ст.86 ГПК, враховуючи принципи господарського судочинства в залежності від встановленого та у відповідності з чинним законодавством вирішити спір з належним обґрунтуванням мотивів та підстав такого вирішення у судовому рішенні, ухваленому за результатами судового розгляду.

72. Зазначене у цій постанові повністю узгоджується з висновками Верховного Суду, зробленими у подібних правовідносинах у постанові від 26.09.2025 у справі №910/15997/24, в якій КП "Київтеплоенерго" посилалося на аналогічну підставу касаційного оскарження - передбачену п.3 ч.2 ст.287 ГПК (відсутність висновку Верховного Суду).

73. Таким чином, відповідні висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наявні, однак рішення судів попередніх інстанцій їм не відповідають.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

74. Відповідно до ч.1 ст.300 ГПК, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

75. Відповідно до п.2 ч.1 ст.308 ГПК суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

76. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції (ч.4 ст.310 ГПК).

77. Враховуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновків про часткове задоволення касаційної скарги, скасування судових рішень в частині та направлення справи у цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Судові витрати

78. Оскільки справа направляється на новий розгляд до господарського суду першої інстанції, розподіл судових витрат буде здійснено судом першої інстанції за результатами нового розгляду справи.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314, 315, 316, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 17.03.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.09.2025 у справі №910/15980/24 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення попередньої оплати (авансу), 3% річних та інфляційних втрат скасувати.

3. Справу №910/15980/24 у цій частині направити на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. Кібенко

Судді С. Бакуліна

В. Студенець