ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

27.01.2026м. СумиСправа № 920/1420/25

Господарський суд Сумської області у складі:

судді Резніченко О.Ю.,

розглянув без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом: Сумської міської ради (м-н Незалежності, 2, м. Суми, 40030, код ЄДРПОУ 2382353)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумикристалсервіс» (вул. Івана Піддубного, буд. 27, м. Суми, 40007, )

про стягнення 107832,56 грн

Стислий виклад позицій сторін по справі. Заяви, які подавались сторонами. Процесуальні дії, які вчинялись судом.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 107 832 грн 56 коп. безпідставно збережених коштів за використання без оформлення договору оренди земельної ділянки кадастровий номер :15:003:0157 площею 0, 5248 га за адресою: м. Суми, вул. Івана Піддубного, буд 27 за період з 01.01.2023 по 30.06.2025.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що відповідач є власником нерухомого майна. Нерухоме майно розміщене на земельній ділянці, яка належить позивачу. Відповідач не врегулював з позивачем орендні відносини, а саме шляхом укладення договору оренди. В той же час, у відповідача виник обов`язок сплачувати орендну плату за користування земельною ділянкою до державного бюджету. Відповідач орендну плату не сплачував, а тому позивач звернувся до суду з даним позовом. Позивач стверджує, що ухилення відповідача від обов`язкової сплати коштів за фактичне використання земельної ділянки є підставою для застосування положень ст. ст. 1212, 1214 ЦК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 10.10.2025 справу № 920/1420/25 розподілено для розгляду судді Джепі Ю.А.

Ухвалою суду від 14.10.2025 (суддя Джепа Ю.А.) відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

12.12.2025 від позивача до суду надійшла заява про збільшення позовних вимог (вх. №6368).

У зв`язку з призначенням судді Джепи Ю.А. на посаду судді Центрального апеляційного господарського суду (Указ Президента України від 13.12.2025 №934/2025 Про призначення судді), був проведений повторний автоматизований розподіл справи.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.12.2025 справу №920/1420/25 призначено судді Резніченко О.Ю.

Відповідно до ухвали суду від 19.12.2025 (суддя Резніченко О.Ю.) прийнято справу №920/1420/25 до свого провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін про дату, час і місце судового засідання, за наявними у справі матеріалами на 27.01.2026.

Щодо заяви позивача про збільшення позовних вимог (вх. №6368 від 12.12.2025).

У заяві позивач просить суд стягнути з відповідача кошти в сумі 171 625, 09 грн за використання без оформлення договору оренди земельної ділянки кадастровий номер :15:003:0157 площею 0,5248 га за адресою м. Суми, вул. Івана Піддубного, 27, за період з 01.01.2022 по 30.06.2025.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Зі змісту ч.3 ст. 252 ГПК України вбачається, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Оскільки судом провадження у справі було відкрите 14.10.2025, а заява про збільшення позовних вимог надійшла до суду 12.12.2025 (вх. №6368) позивачем порушено встановлений ст. 46 та ч. 3 ст. 252 ГПК України строк. Таким чином, суд не має достатніх правових підстав для прийняття заяви до розгляду та повертає її позивачу.

Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Оцінка суду, висновки суду та законодавство, що підлягає застосуванню.

Товариству з обмеженою відповідальністю «Сумикристалсервіс» на праві власності з 22.05.2012 належать нежитлові приміщення, а саме: арматурний цех літ. «И1», загальною площею 1556,7 кв.м., склад кисневих балонів літ. « 1Д», загальною площею 60,8 кв.м., резервуари «І» та «II», які розташовані за адресою: м. Суми, вул. Івана Піддубного (колишня назва вул. Воєводіна), 27, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27.06.2025 № 433141209 (а.с. 14).

Зазначене нерухоме майно ТОВ «Сумикристалсервіс» знаходиться на земельній ділянці комунальної форми власності з кадастровим номером :15:003:0157 площею 0,5248 га, землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення, цільове призначення 11.02 - Для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості від 06.10.2025 № НВ-025 (а.с. 15-30).

Позивач зазначає, що на виконання повноважень департаментом відповідачу був надісланий лист від 11.12.2024 № 06.01-16/1690 (а.с. 35) з пропозицією усунути порушення вимог земельного законодавства шляхом реєстрації права користування земельною ділянкою за адресою: м. Суми, вул. Івана Піддубного, 27.

Відповідач відповідь на лист не надав, будь-яких інших дій, спрямованих на укладення договору оренди, не вчиняв, продовжуючи користуватися спірною земельною ділянкою.

До цього часу Відповідач право користування земельною ділянкою не оформив, договору оренди з Сумською міською радою не уклав, плату за користування земельною ділянкою не сплачує.

Щодо статусу спірної земельної ділянки

Згідно із частиною 1 статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

За змістом частини 2 статті 60 Закону України від 21.05.1997 № 280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні" (у редакції, чинній на 21.05.1997) підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб`єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом.

У пункті 10 прикінцевих та перехідних положень Закону України від 21.05.1997 № 280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що з набранням чинності цим Законом майно, яке до прийняття Конституції України у встановленому законодавством порядку передане державою до комунальної власності адміністративно-територіальних одиниць та набуте ними на інших законних підставах, крім майна, що відчужене у встановленому законом порядку, є комунальною власністю відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст. Майно, передане до комунальної власності областей і районів, а також набуте на інших законних підставах, є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст, управління яким відповідно до Конституції України здійснюють районні і обласні ради або уповноважені ними органи. Відчуження зазначеного майна здійснюється лише за рішенням власника або уповноваженого ним органу. За пропозицією сільських, селищних, міських рад районні, обласні ради повинні приймати рішення про передачу до комунальної власності відповідних територіальних громад окремих об`єктів, спільної власності територіальних громад, які знаходяться на їх території і задовольняють колективні потреби виключно цих територіальних громад.

Із уведенням у дію 01.01.2002 нового Земельного кодексу України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об`єкти комунальної власності, про що зазначено у частині 2 статті 83 Земельного кодексу України.

Отже, принцип розмежування земель державної і комунальної власності відображено у положеннях Земельного кодексу України, який, зокрема, полягає у визнанні пріоритету належності земель у межах населеного пункту відповідній територіальній громаді. Тобто всі землі у межах населеного пункту вважаються такими, що із 01.01.2002 перебувають у комунальній власності, крім земель, належність яких державі або приватним власникам зафіксована у ЗК України.

Законом України від 05.02.2004 № 1457-ІV "Про розмежування земель державної та комунальної власності" (втратив чинність 01.01.2013, підстава - Закон № 5245-VI) було визначено правові засади розмежування земель державної та комунальної власності і повноваження органів державної влади та органів місцевого самоврядування щодо регулювання земельних відносин з метою створення умов для реалізації ними конституційних прав власності на землю, забезпечення національного суверенітету, розвитку матеріально- фінансової бази місцевого самоврядування.

У статті 5 цього Закону було наголошено, що суб`єктами права власності на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

Водночас при розмежуванні земель державної та комунальної власності до земель комунальної власності територіальних громад сіл, селищ, міст передаються: усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної власності та земель, віднесених до державної власності; земельні ділянки за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти комунальної власності; землі запасу, які раніше були передані територіальним громадам сіл, селищ, міст відповідно до законодавства України; земельні ділянки, на яких розміщені об`єкти нерухомого майна, що є спільною власністю територіальної громади та держави (стаття 7 Закону України "Про розмежування земель державної та комунальної власності").

Із 01.01.2013 набув чинності Закон № 5245-VІ, за змістом пункту 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» якого з дня набрання чинності цим Законом землями комунальної власності відповідних територіальних громад вважаються:

а) земельні ділянки:

на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності відповідної територіальної громади;

які перебувають у постійному користуванні органів місцевого самоврядування, комунальних підприємств, установ, організацій;

б) всі інші землі, розташовані в межах відповідних населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпунктах "а" і "б" пункту 4 цього розділу.

Згідно з пунктом 5 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 5245-VІ державна реєстрація права держави чи територіальної громади на земельні ділянки, зазначені у пунктах 3 і 4 цього розділу, здійснюється на підставі заяви органів, які згідно зі статтею 122 ЗК України передають земельні ділянки у власність або у користування, до якої додається витяг з Державного земельного кадастру про відповідну земельну ділянку.

Як передбачено у пункті 6 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 5245-VІ, "у разі якщо відомості про земельні ділянки, зазначені у пунктах 3 і 4 цього розділу, не внесені до Державного реєстру земель, надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для державної реєстрації таких земельних ділянок, а також її затвердження здійснюються:

- у межах населених пунктів - сільськими, селищними, міськими радами;

- за межами населених пунктів - органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють розпорядження такими земельними ділянками".

За змістом пункту 9 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 5245-VІ державна реєстрація речових прав на земельні ділянки державної та комунальної власності, зазначених у пунктах 3 і 4 цього розділу, здійснюється в порядку, встановленому законом.

Таким чином, беручи до уваги наведені положення Конституції України, ЗК України і пункту 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 5245-VІ, Сумська міська рада є власником земельної ділянки з кадастровим номером :15:003:0157, оскільки ця ділянка розташована в межах Сумської територіальної громади, а відсутність державної реєстрації речового права не впливає на обставини виникнення права комунальної власності на неї.

Листом від 04.03.2025 № 06.01-16/332 (а.с. 37) Відповідач був проінформований, що оскільки він користується земельною ділянкою без оформлення правовстановлюючих документів та не сплачує орендну плату за землю, місцевий бюджет за період з 01.01.2023 по 31.12.2024 недоотримав 82 225, 55 грн.

Листами від 27.02.2025 №1296/5/18-28-04-01-10 та від 28.07.2025 №4386/12/18-28-04-06-05 (а.с. 31, 32) Головне управління ДПС у Сумській області надало інформацію про суму сплаченого земельного податку та/або орендної плати за землю суб`єктами господарювання. З наданої інформації вбачається, що протягом 2021-2025 років Відповідач сплачував земельний податок лише за площею 0,1618 га, що суперечить фактичній використовуваної площі.

Таким чином за період з 01.01.2023 по 30.06.2025, на думку позивача, місцевий бюджет недоотримав 107832,56 грн, і відповідно до чинного законодавства України, зазначена сума підлягає стягненню.

Розрахунок розміру безпідставно збережених коштів проведений з урахуванням площі спірної земельної ділянки, сформованої як об`єкт цивільних прав, на підставі нормативно грошової оцінки, зазначеної у витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 11.12.2024. № НВ-024, витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 3 0.06.2025 № НВ-025 (а.с.33,34), з урахуванням коефіцієнту індексації визначеного Держгеокадастром (листи від 12.01.2024 № 6-28-0.222-600/2-24 та від 13.01.2025 № 6-28-0.22-18/71-25, а.с.39,40), а також із застосуванням ставки орендної плати, встановленої рішеннями Сумської міської ради від 14.07.2022 № 3025-МР від 09.08.2023 № 3994-МР «Про встановлення плати за землю» (зі змінами) (а.с. 41-46).

Суд погоджується з доводами позивача, що відповідач продовжує використовувати земельну ділянку, що підтверджується вказаними витягами, які доводять, що відповідач є власником нежитлових приміщень, які розташовані на спірній земельній ділянці.

Відповідно до відомостей ГУ Держгеокадастру, відомості про нормативно грошову оцінку вказаної земельної ділянки у 2023 - відсутні, а відтак Сумською міською радою обраховано нормативно-грошову оцінку з урахуванням відповідного коефіцієнту індексації такої земельної ділянки у 2023.

Відповідно до пункту 289.1 статті 289 Податкового кодексу України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства.

Згідно з пунктом 289.2 статтею 289 Податкового кодексу України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель (Кі), на який індексується нормативна грошова оцінка земель і земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), на 1 січня поточного року, що визначається за формулою:

Кі = І:100, де І - індекс споживчих цін за попередній рік.

У разі якщо індекс споживчих цін перевищує 115 відсотків, такий індекс застосовується із значенням 115.

Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель, зазначеної в технічній документації з нормативної грошової оцінки земель та земельних ділянок.

Згідно з повідомленням Держгеокадастру від 13.01.2025, значення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель і земельних ділянок за 2023 для всіх категорій земель і видів земельних угідь становив 1,051.

Таким чином нормативна грошова оцінка спірної земельної ділянки за 2023 рік становить: 3773468,78 : 1,051 = 3590360,40 грн.

Відповідно до ст. ст. 11, 509 ЦК України підставами виникнення зобов`язань, у тому числі є набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (не договірні зобов`язання).

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідачем не надано до суду будь-яких правовстановлюючих документів, які б посвідчували факт правомірного використання спірної земельної ділянки (рішення про передачу земельної ділянки у власність/користування, державний акт на право постійного користування тощо).

Таким чином, за період з 01.01.2023 по 30.06.2025 сума недоотриманої орендної плати (безпідставно збережених коштів) складає 107832 грн 56 коп.

Станом на день розгляду справи відповідач кошти не сплатив.

Згідно з ч. 2 ст. 120 ЗК України якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

Виникнення права власності на об`єкт нерухомості не є підставою для автоматичного виникнення права власності чи укладення договору оренди земельної ділянки, адже відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, з огляду на що новий власник (користувач) земельної ділянки не звільняється від необхідності оформлення права на неї відповідно до вимог законодавства.

Суд дійшов висновку, що з дня виникнення права власності на нерухоме майно у відповідача виник обов`язок сплачувати кошти за використання земельної ділянки. Тому наявні правові підстави для сплати відповідачем орендної плати за землю, в тому числі, за відсутності договору оренди земельної ділянки.

Згідно з ст. 73, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачем суду не надано належних та допустимих доказів сплати орендної плати за користування спірною земельною ділянкою.

Тому позивачем доведено, а судом встановлено факт несплати відповідачем орендної плати в розмірі 107832 грн 56 коп. за період з 01.01.2023 по 30.06.2025.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб, чи наслідком події.

У даному випадку достатньою підставою для набуття права користування на майно (земельну ділянку) в силу положень ст. ст. 1, 15 Закону України «Про оренду землі» є виключно договір оренди земельної ділянки, який відповідно до ст. 125 ЗК України підлягає обов`язковій державній реєстрації.

У подальшому, внаслідок використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів, відповідачем отримано дохід в результаті нездійснення плати за землю.

Відповідно до ч. 1 ст. 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави.

Ухилення відповідача від обов`язкової сплати коштів за фактичне використання земельної ділянки є підставою для застосування положень ст.ст. 1212, 1214 ЦК України. Крім того, обов`язок сплатити суму коштів, отриманих від безпідставно набутого майна, виникає в силу самого факту такого збагачення і не залежить від того, чи стало воно результатом поведінки набувача чи потерпілого або третіх осіб, або сталось поза волею останніх.

Суд дійшов висновку, що відповідачем порушені права позивача, а тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 107832 грн 56 коп. є правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що судом позовні вимоги задоволені повністю, то на відповідача покладаються витрати позивача зі сплати судового збору в розмірі 3028 грн 00 коп.

Керуючись ст.ст. 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов Сумської міської ради до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумикристалсервіс» про стягнення 107832 грн 56 коп. безпідставно збережених коштів задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумикристалсервіс» (вул. Івана Піддубного, буд. 27, м. Суми, 40007, ) на користь Сумської міської ради (м-н Незалежності, буд. 2, м. Суми, 40000, ) 107832 грн 56 коп. безпідставно збережених коштів, 3028 грн 00 коп. витрат по сплаті судового збору

3. Видати Сумській міській раді наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Згідно з ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повні реквізити сторін зазначені у п. 2 резолютивної частини даного рішення.

Повне судове рішення складено 30.01.2026.

СуддяО.Ю. Резніченко