ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення скарги без розгляду

27 січня 2026 року м. Тернопіль справа № 921/317/24
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Андрусик Н.О.

розглянувши матеріали скарги Приватного акціонерного товариства "ТЕРНОПІЛЬМІСЬКГАЗ" без номера від 23.01.2026 (вх.№559 від 23.01.2026) на дії (бездіяльність) приватного виконавця з примусового виконання судового рішення

у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України", м.Київ

до відповідача Приватного акціонерного товариства "ТЕРНОПІЛЬМІСЬКГАЗ", місто Тернопіль

про стягнення 548146593,88грн,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду Тернопільської області перебувала справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України", м.Київ до Приватного акціонерного товариства "ТЕРНОПІЛЬМІСЬКГАЗ", місто Тернопіль, про стягнення 358 028 384,88 грн основного боргу, 116 878 302,23грн інфляційних втрат, 22 538 196,28 грн 3% річних, 50 701 710,49 грн пені.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 23.07.2024, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 14 січня 2025 року, позов задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "ТЕРНОПІЛЬМІСЬКГАЗ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" 358 028 384,88 грн основного боргу, 116 878 302 грн 23коп. інфляційних нарахувань, 22 538 196 грн 28коп. - 3% річних, 25 350 855 грн 25коп. пені та 847840 грн 00коп. в повернення судового збору.

На примусове виконання цього судового рішення 3 лютого 2025 року Господарським судом Тернопільської області видано відповідний наказ.

23.01.2026 Приватне акціонерне товариство "ТЕРНОПІЛЬМІСЬКГАЗ" звернулося через підсистему «Електронний суд» ЄСІКС до Господарського суду Тернопільської області із скаргою без номера від 23.01.2026 (вх.№559) ) на дії (бездіяльність) приватного виконавця, у якій просить суд:

1) визнати неправомірною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Крайчинського С.С. у виконавчому провадженні №77600571 щодо не зупинення вчинення виконавчих дій з виконання наказу Господарського суду Тернопільської області №921/317/24 від 03.02.2025 до врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" в частині стягнення 25 350 855,25 грн пені, 116 878 302,23 грн інфляційних втрат та 22 538 196,28 грн 3% річних;

2) визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Крайчинського С.С. у виконавчому провадженні №77600571 щодо стягнення 16 099 343,73 грн інфляційних нарахувань та їх перерахування стягувану;

3) зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Крайчинського С.С. повернути на рахунок ПрАТ «Тернопільміськгаз» кошти в сумі 16 099 343,73 грн (інфляційні нарахування), стягнуті при примусовому виконанні наказу Господарського суду Тернопільської області №921/317/24 від 03.02.2025, та зарахувати їх на погашення заборгованості за виконавчим провадженням №76829261 з примусового виконання наказу Господарського суду Тернопільської області №921/238/24 від 24.12.2024.

Розглянувши матеріали скарги, суд дійшов висновку про повернення її без розгляду з наступних підстав.

Статтею 339 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Скарга повинна містити, зокрема, ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження (п. 5 ч. 3 ст. 340 ГПК України).

Однак, подана скарга не відповідає вимогам пункту п`ятого частини третьої статті 340 ГПК України, оскільки не містить ідентифікаторів для повного доступу до інформації про виконавчі провадження №№77600571, 76829261.

За змістом скарги, замість ідентифікаторів для повного доступу до інформації про виконавчі провадження, який складається з комбінації 12 цифр і букв та міститься в постанові про відкриття виконавчого провадження (підпункт 2 пункту 2 розділу VІI Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 №2432/5), що надсилається сторонам виконавчого провадження (стаття 28 Закону України «Про виконавче провадження»), скаржником зазначено лише номери виконавчих проваджень, в межах яких оскаржуються дії приватного виконавця.

Окрім того, скарга ПрАТ "ТЕРНОПІЛЬМІСЬКГАЗ" подана в межах господарської справи №921/317/24 на дії (бездіяльність) приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Крайчинського Сергія Станіславовича. ПрАТ "ТЕРНОПІЛЬМІСЬКГАЗ" оскаржуються постанови приватного виконавця у виконавчому провадженні №77600571, відкритому з виконання наказу Господарського суду Тернопільської області від 03.02.2025 №921/317/24, а також про зобов`язання приватного виконавця вчинити дії щодо зарахування коштів у виконавчому провадженні №76829261, відкритому на підставі іншого наказу Господарського суду Тернопільської області - №921/238/24 від 24.12.2024. Зазначені виконавчі провадження об`єднано в зведене виконавче провадження №77617268.

Таким чином, скарга фактично об`єднує оскарження дій (бездіяльності) приватного виконавця щодо виконання двох окремих судових рішень, ухвалених у різних господарських справах , а саме №921/317/24 та №921/238/24.

Стосовно цього суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина перша статті 327 ГПК України).

Згідно з частиною 1 статті 340 Господарського процесуального кодексу України, частини першої статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" скарга на рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватного виконавця щодо виконання судових рішень у господарських справах подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Це означає, що оскарження дій виконавця має здійснюватися виключно в межах тієї господарської справи, з якої походить виконавчий документ (у даному випадку - наказ про примусове виконання рішення), що виконується.

Отже, зазначеними нормами передбачена можливість оскарження боржником дій державного/приватного виконавця до того суду, який видав виконавчий документ на виконання свого рішення, зокрема, ухваленого в порядку господарського судочинства. Така скарга подається з метою судового контролю за виконанням судового рішення, ухваленого у відповідній справі. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 у справі № 911/100/18.

Законодавство не передбачає можливості об`єднання в одній скарзі оскарження дій (бездіяльності) виконавця щодо виконання рішень, ухвалених у різних господарських справах, навіть якщо виконавчі провадження об`єднано в зведене. ГПК України не передбачає можливості розгляду в одному провадженні скарги на дії виконавця, вчинені у межах різних господарських справ, навіть якщо сторони та виконавець є одними й тими самими особами.

Згідно зі статтею 30 Закону України "Про виконавче провадження", виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження. Виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється приватним виконавцем у рамках зведеного виконавчого провадження.

У справі №660/612/16-ц предметом розгляду була скарга, у якій з урахуванням уточнених вимог скаржник просив, зокрема, визнати незаконними дії (бездіяльність) посадових осіб Великоолександрівського РВ ДВС ГТУЮ у Херсонській області та УДВС ГТУЮ у Херсонській області щодо надання та передачу документів стосовно нежитлових виробничо-складських приміщень, на реалізацію ДП "Сетам" для внесення інформації щодо проведення електронних торгів з реалізації цього майна. Справа стосувалася оскарження дій державного виконавця в зведеному виконавчому провадженні, яке об`єднувало виконавчі документи з різних юрисдикцій (цивільної та господарської). Боржник оскаржив дії виконавця (накладення арешту на майно) в порядку цивільного судочинства.

Суд зазначає, що у вказаній справі Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що оскільки чинним законодавством не врегульовано порядку судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій, то, відповідно до частини першої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, такі спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Тобто, за висновком Великої Палати Верховного Суду, саме при виконанні судових рішень діє правило існування одного виконавчого провадження про примусове виконання щодо одного боржника, незалежно від кількості судових рішень та юрисдикцій, у яких указані рішення, що підлягають примусовому виконанню, були ухвалені, та кількості стягувачів, а не щодо оскарження дій/бездіяльності органів виконання судових рішень.

Окрім того, у постанові від 05 грудня 2018 року у справі № 904/7326/17 Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, викладеного у постанові від 14 березня 2018 року у справі № 660/612/16-ц (провадження № 14-19цс18), шляхом його уточнення, зазначивши, що стаття 30 Закону Про виконавче провадження передбачає обов`язок лише державного виконавця передати відкрите виконавче провадження іншому державному виконавцю, який першим відкрив виконавче провадження, для виконання ним у рамках зведеного виконавчого провадження кількох рішень щодо одного боржника. Приватний виконавець не зобов`язаний передавати виконавчий документ чи виконавче провадження для виконання тому державному чи приватному виконавцеві, який перший відкрив виконавче провадження щодо боржника, для виконання кількох рішень щодо одного боржника у рамках зведеного виконавчого провадження.

Тобто, наведені висновки не стосуються порядку розгляду господарським судом скарги на дії/бездіяльність приватного виконавця, поданої в межах зведеного виконавчого провадження з виконання рішень господарських судів, ухвалених в різних господарських справах.

Таким чином, доводи скаржника не враховують, що постанова від 14 березня 2018 року у справі №660/612/16-ц стосується виключно випадків змішаної юрисдикції (цивільна та господарська), де оскарження переноситься в адміністративний порядок через відсутність спеціальних норм, які б регулювали інший спосіб оскарження дій/бездіяльності органу виконання судових рішень у зведеному виконавчому провадженні.

У даному випадку обидва виконавчі провадження відкрито з примусового виконання двох різних рішень, ухвалених в порядку господарського судочинства, - у справах №921/317/24 та №921/238/24, а скарга, зокрема п.3 прохальної частини, містить вимогу зобов`язального характеру про зарахування грошових коштів, стягнутих в погашення виконання рішення у справі №921/317/24 (виконавче провадження №77600571), в погашення заборгованості в іншому виконавчому провадженні №76829261 при виконанні рішення у справі №921/238/24.

Зважаючи на те, що скарга об`єднує оскарження дій (бездіяльності) приватного виконавця щодо виконання двох окремих судових наказів (№921/317/24 та № 921/238/24) у різних виконавчих провадженнях (№77600571 та №76829261), вона не відповідає вимогам статей 339, 340 ГПК України.

Відповідно до ч.5 ст.340 ГПК України суд, встановивши, що скаргу подано без додержання вимог частин третьої та/або четвертої цієї статті, повертає її скаржнику без розгляду протягом чотирьох днів після її надходження до суду.

За таких обставин, скарга підлягає поверненню скаржнику без розгляду.

Повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Оскільки скаржник має зареєстрований електронний кабінет і скаргу подано в електронній формі через підсистему "Електронний суд" ЄСІКС, тому у паперовій формі така скарга не повертається. Скарга вважається повернутою з моменту підписання цієї ухвали.

Керуючись статтями 2, 4, 6, 12, 42, 46, 232-235, 255, 339, п.5 ч.3 ст.340, ст.341 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Скаргу без номера від 23.01.2026 (вх.№559 від 23.01.2026) на дії (бездіяльність) приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Крайчинського С.С. з примусового виконання судового рішення у справі №921/317/24 разом з долученими до неї документами повернути без розгляду Приватному акціонерному товариству "ТЕРНОПІЛЬМІСЬКГАЗ", вулиця Митрополита Шептицького, будинок 20, місто Тернопіль, ідентифікаційний код 21155959.

Ухвала набирає законної сили 27.01.2026 та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.О. Андрусик