ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2026 Справа № 917/1947/25

Господарський суд Полтавської області у складі судді Мацко О.С., розглянувши після виходу з відпустки у спрощеному провадженні матеріали справи

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Автосервіс-Прозоро», 21037, м. Вінниця, вул. Сабарівське шосе, 7Б, ,

до Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ,

про стягнення 297 675,00 грн,

Представники сторін: не викликались.

Суть спору:

Розглядається позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Автосервіс-Прозоро» до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення вартості ремонту транспортного засобу в розмірі 297 675,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 20.10.2025 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Аргументи учасників справи:

У позовній заяві вимоги ТОВ «ТД «Автосервіс-Прозоро» стверджує, що між сторонами у справі було в усній формі укладено договір про ремонт транспортного засобу Військової частини НОМЕР_1 JEEP GRAND CHEROKEE200, 2003 року випуску, VIN код: НОМЕР_3 , д.р.н.: НОМЕР_4 , однак у зв`язку з тим, що він є недійсним на підставі п. 1 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про публічні закупівлі», оскільки укладений без проведення процедури закупівлі, відповідач зобов`язаний відшкодувати Товариству з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Автосервіс-Прозоро» вартість здійсненого ним ремонту.

Відповідач у відзиві від 23.10.2025 р. (вх. № 13645 від 23.10.2025 р.) стверджував про наступне:

- неможливо встановити, що транспортний засіб JEEP GRAND CHEROKEE200, 2003 року випуску, VIN код: НОМЕР_3 , д.р.н.: НОМЕР_4 , стягнення оплати за ремонт якого є предметом позову ТОВ «Торговий дім «Автосервіс-Прозоро» у цій справі, належить на праві власності Військовій частині НОМЕР_1 ;

- Військовою частиною НОМЕР_1 не вчинявся з позивачем письмовий договір про ремонт автомобіля, а також не погоджувалася вартість його ремонту, а отже, сторонами не було досягнуто згоди щодо істотних умов договору;

- аналізуючи додані до позову відеозаписи ремонту автотранспортного засобу, неможливо встановити, який саме автомобіль ремонтувався, коли і за яких обставин; із скріншотів електронного листування неможливо з достовірністю встановити, між ким велася переписка; додане листування не містить інформацію про погодження проведення робіт із ремонту автомобіля JEEP GRAND CHEROKEE200, 2003 року випуску, VIN код: НОМЕР_3 , д.р.н.: НОМЕР_4 ;

- заява свідка ОСОБА_1 щодо факту виконання робіт із ремонту автомобіля у 2025 році не може бути взята до уваги, адже він є зацікавленою особою.

29.10.2025 р. позивач подав до суду відповідь на відзив від 28.10.2025 р. (вх. № 13838), у якій, зокрема, вказав, що відповідач не заперечує, що автомобіль JEEP GRAND CHEROKEE200, 2003 року випуску, VIN код: НОМЕР_3 , д.р.н.: НОМЕР_4 , належить йому та передавався позивачу на ремонт, а лише стверджує, що встановлення факту перебування транспортного засобу у власності Військової частини НОМЕР_1 нібито є неможливим, та вказує, що сторонами не укладався письмовий договір на ремонт автомобіля, що, у свою чергу, не має жодного значення для правильного вирішення справи.

Інших заяв по суті спору до суду не надходило.

Виклад обставин справи, встановлених судом:

За доводами позову, у січні 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Автосервіс-Прозоро» та Військовою частиною НОМЕР_1 була досягнута усна домовленість про виконання робіт, за яким відповідач передав позивачу для ремонту автомобіль JEEP GRAND CHEROKEE200, 2003 року випуску, VIN код: НОМЕР_3 , д.р.н.: НОМЕР_4 . Крім того, за твердженнями позивача, сторони в усній формі узгодили процес ремонту та його вартість.

Позивачем було складено Акт виконаних робіт № 1354 від 22.04.2025 р. на загальну суму 297 675,00 грн (а.с. 34) та направлено його на адресу відповідача листом № 01 від 06.09.2025 р. (а.с. 35-36), що підтверджується описом вкладення у цінний лист, поштовою накладною та фіскальним чеком АТ «Укрпошта» (а.с. 36-37).

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем взятого на себе зобов`язання щодо оплати здійснених робіт, позивач звернувся до суду із даною позовною заявою про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 вартості ремонту транспортного засобу в розмірі 297 675,00 грн.

Перелік доказів, якими позивач обґрунтовує наявність обставин, що є предметом доказування у даній справі: договір з поточного ремонту автомобілів № 24-49 від 21.09.2024 р., витяг зі свідоцтва про реєстрацію автотранспортного засобу JEEP GRAND CHEROKEE200, 2003 року випуску, VIN код: НОМЕР_3 , д.р.н.: НОМЕР_4, Акт виконаних робіт № 1354 від 22.04.2025 р., лист-претензія № 01 від 06.09.2025 р. з доказами направлення на адресу відповідача, акти виконаних робіт за період з 20.02.2025 р. по 21.03.2025 р., видаткові накладні за період з 11.02.2025 р. по 29.03.2025 р., скріншоти з листування в месенджері, заява свідка ОСОБА_1 , відеозаписи та ін.

Оцінка аргументів учасників справи з посиланням на норми права, якими керувався суд:

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

З огляду на покладені в обґрунтування позову доводи про те, що відповідачем було порушено умови укладеного між сторонами усного договору на виконання підрядних робіт з ремонту транспортного засобу JEEP GRAND CHEROKEE200, 2003 року випуску, VIN код: НОМЕР_3 , д.р.н.: НОМЕР_4, суд вважає за необхідне, передусім, визначитися чи дійсно вказаний договір був укладений і, у разі встановлення такого факту, з`ясувати які його умови були порушені відповідачем при його виконанні.

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У письмовій формі належить вчиняти: 1) правочини між юридичними особами; 2) правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; 3) правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; 4) інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма (стаття 208 ЦК України).

За змістом статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до частин першої, третьої статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Умова про предмет договору підряду є істотною. Предметом договору підряду є індивідуалізований результат праці підрядника на який спрямована узгоджена воля сторін.

Умова щодо предмета договору підряду уточнюється ціною підрядних робіт.

Ціна договору підряду - це грошова сума, належна підрядникові за виконане замовлення. За змістом статті 843 ЦК України у договорі підряду визначається або конкретна ціна роботи, або способи її визначення. Отже, ціна може бути визначена в тексті договору підряду безпосередньо, або у договорі підряду може зазначатися спосіб визначення ціни. Крім того, ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі, який містить постатейний перелік затрат на виконання робіт, є додатком до договору та його невід`ємною частиною.

За відсутності цих умов ціну може встановити суд на основі звичайно застосовуваних за аналогічні роботи цін з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами.

Відповідно до статті 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів установлюються в договорі підряду. Якщо в договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Таким чином, закріплене у ЦК України визначення договору підряду дає підстави для висновку про те, що це консенсуальний, двосторонній та оплатний договір. Причому консенсуальність договору підряду означає, що він визнається укладеним у момент одержання особою, що направила оферту, акцепту.

При цьому в оферті та акцепті щодо виконання підрядних робіт повинна бути чітко виражена воля осіб щодо істотних умов договору.

Суд встановив, що договір підряду в письмовій формі між сторонами не укладався.

При цьому Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29.06.2021 р. у справі № 910/23097/17 зазначила, що за загальним правилом, недодержання письмової форми договору (відсутність єдиного документа тощо) не свідчить про недійсність чи неукладеність правочину. Загальним наслідком недодержання вимоги закону про письмову форму правочину є обмеження доказів, які допускається наводити в разі заперечення однією зі сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин. Допустимими є письмові докази, засоби аудіо-, відеозапису та інші докази. Недопустимими є свідчення свідків.

Отже, для вирішення питання про те, чи було укладено правочин, слід у повному обсязі дослідити всі докази на предмет відображення ними волі сторін щодо його вчинення.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач, стверджував, що сторонами було погоджено процес ремонту, його вартість тощо.

Проте позивачем не наведено жодних обставин на підтвердження вищезазначеного, а також не надано доказів, що свідчили би про направлення позивачем пропозиції відповідачу щодо укладення договору на ремонт автотранспортного засобу JEEP GRAND CHEROKEE200, 2003 року випуску, VIN код: НОМЕР_3 , д.р.н.: НОМЕР_4, та її погодження відповідачем, включно з досягненням сторонами згоди з усіх істотних умов договору. З наданих скріншотів з листування в месенджері (а.с. 21-29, 31) не вбачається за можливе встановити його дійсних учасників (зокрема, у зв`язку з тим, що користувач мобільного застосунку для обміну повідомленнями не позбавлений можливості змінювати назву контакту особи, з якою він спілкується, на власний розсуд та у будь-який час), а також факт досягнення згоди щодо предмету договору підряду, його ціни та строку виконання робіт.

Долучені позивачем до матеріалів справи акти виконаних робіт за період з 20.02.2025 р. по 21.03.2025 р., видаткові накладні за період з 11.02.2025 р. по 29.03.2025 р., а також Акт виконаних робіт № 1354 від 22.04.2025 р. також жодним чином не доводять факту узгодження сторонами з дотриманням встановленої законом форми та чітко вираженою їх волею всіх істотних умов договору підряду, зокрема, його предмету з переліком робіт, який відповідач зобов`язаний виконати, та вимогами щодо їх якості, ціни та строку їх виконання.

Покази свідка ОСОБА_1 також не мають жодного доказового значення при встановленні факту вчинення цього правочину, його змісту та виконання сторонами його умов з огляду на приписи ч. 2 ст. 218 ЦК України, згідно з якими рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків у разі недодержання вимоги щодо письмової форми правочину.

При цьому суд звертає увагу, що юридична особа здійснює свою господарську діяльність на власний ризик, а тому відповідач повинен був оцінити можливі наслідки недодержання вимог закону про письмову форму правочину, а також мав усвідомлювати наявні в чинному законодавстві обмеження доказів, які допускається наводити в разі заперечення однією зі сторін факту вчинення правочину.

З огляду на викладене, дослідивши та оцінивши в сукупності докази, наявні у матеріалах справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Автосервіс-Прозоро» у даній справі.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 13 ГПК України). Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79 ГПК України).

Відповідно до частини 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Крім того, згідно зі ст. 161 ГПК України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Також у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України» від 28.10.2010 р. № 4241/03 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Відповідно до ч. 23 рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України» за заявою № 63566/00 суд нагадує, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходив із наступного.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 237, 238, 252 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ :

Відмовити у задоволенні позову.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку і строки, встановлені ст.ст.256,257 ГПК України.

Повне рішення складено 03.02.2026 р.

Суддя О.С. Мацко