ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

02 лютого 2026 р. м. Житомир Справа № 906/131/26

Господарський суд Житомирської області у складі судді Кравець С.Г.,

розглянувши заяву Звягельської окружної прокуратури №54-79-452вих-26 від 28.01.2026 про

забезпечення позову у справі

за позовом: Керівника Звягельської окружної прокуратури в інтересах держави в особі

Житомирської обласної державної (військової) адміністрації (м. Житомир)

до: Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області (м. Житомир)

про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою

лісогосподарського призначення.

ВСТАНОВИВ:

Керівник Звягельської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Житомирської обласної державної (військової) адміністрації звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, у якому просить усунути перешкоди власнику - Житомирській обласній державній (військовій) адміністрації у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою лісогосподарського призначення з кадастровим номером :11:000:0022 площею 11,8667 га шляхом:

- визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області №6-6443/14-20-СГ від 16.06.2020 "Про надання у власність";

- скасування у Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :11:000:0028, загальною площею 2 га.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на те, що земельну ділянку з кадастровим номером :11:000:0028, загальною площею 2 га, з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, сформовано за рахунок земельної ділянки лісогосподарського призначення з кадастровим номером :11:000:0022, загальною площею 11,8667 га, яка перебуває в постійному користуванні ДСГП "Ліси України" на підставі Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ №071261 від 06.11.2012. Площа накладання спірної земельної ділянки на земельну ділянку лісогосподарського призначення становить - 1,9269 га. Зазначає, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області №6-4867/14-20-СГ від 06.05.2020 фізичній особі - ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Ємільчинського району за межами населених пунктів Барашівської сільської ради. На виконання наказу, за заявою ОСОБА_1 ТОВ "Кадастровий центр +", розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2 га гр. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства. У подальшому, на підставі вказаної технічної документації, 09.06.2020 у Державному земельному кадастрі зареєстровано земельну ділянку з кадастровим номером :11:000:0028 загальною площею 2 га, з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства (01.03). Наказом Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області №6-6443/14-20-СГ від 16.06.2020 затверджено вищевказану землевпорядну документацію та вирішено передати у власність ОСОБА_1 земельну ділянку з кадастровим номером :11:000:0028 площею 2 га для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності.

Прокурор повідомляє, що станом на 14.01.2026, право приватної власності за ОСОБА_1 у Державному реєстрі речових прав на спірну земельну ділянку не зареєстровано. Поряд з цим, за результатами опрацювання матеріалів лісовпорядкування та Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою, встановлено, що земельну ділянку з кадастровим номером :11:000:0028 сформовано за рахунок земельної ділянки лісового фонду, що перебуває в постійному користуванні ДСГП "Ліси України". Дану обставину Прокурор підтверджує Державним актом на право постійного користування земельною ділянкою від 06.11.2012 серії ЯЯ №071261 (земельна ділянка з кадастровим номером :11:000:0022 площею 11,8667 га). Доводить, що зі схеми розміщення земельних ділянок, яка виконана сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_2 , вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером :11:000:0028 загальною площею 2 га накладається на земельну ділянку лісогосподарського призначення з кадастровим номером :11:000:0022 в межах площі накладання - 1,9269 га. Стверджує, що земельна ділянка з кадастровим номером :11:000:0028 в межах площі 1,9269 га (тобто, майже повністю) сформована за рахунок земельної ділянки для ведення лісового господарства з кадастровим номером :11:000:0022. Фрагментом накладки на ортофоплан межі кв.54 Барашівського лісництва філії "Ємільчинське лісове господарство" ДП "Ліси України", наданим Українським державним проектним лісовпорядним виробничим об`єднанням "Укрдержліспроект", підтверджується, що спірна земельна ділянка з кадастровим номером :11:000:0028 розташована в межах виділів №14, 15, 16, 24 кварталу №54 Барашівського лісництва, та відносяться до земель лісового фонду. Посилається на те, що обставини наявності лісових насаджень на спірній земельній ділянці підтверджуються актом обстеження від 01.09.2025, складеним комісією Барашівського лісництва філії "Столичний лісовий офіс". При обстеженні лісових ділянок у виділах №14, 15, 16, 24 кварталу №54 Барашівського лісництва загальною площею 9,6 га, встановлено наявність лісових насаджень - експлуатаційних лісів віком від 18 до 47 років.

Прокурор доводить, що державним актом на право постійного користування земельною ділянкою, схемою розміщення земельних ділянок, фрагментом накладки на ортофоплан межі кв.54 Барашівського лісництва філії "Ємільчинське лісове господарство" ДП "Ліси України", підтверджується, що із земельної ділянки лісового фонду з кадастровим номером :11:000:0022 площею 11,8667 га, що перебувала у власності Житомирської обласної державної (військової) адміністрації та у постійному користуванні ДСГП "Ліси України" незаконно сформовано земельну ділянку з кадастровим номером :11:000:0028 площею 2 га, яка накладається площею 1,9269 га на земельну лісогосподарського призначення. Визначивши земельну ділянку лісового фонду землями сільськогосподарського призначення, здійснивши її реєстрацію в Державному земельному кадастрі, як землі сільськогосподарського призначення з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області порушило право Житомирської обласної державної (військової) адміністрації на розпорядження спірною земельною ділянкою.

Також у позовній заяві Прокурором заявлено клопотання про залучення до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ДСГП "Ліси України".

Разом із позовною заявою - 29.01.2026 через систему "Електронний суд" Звягельською окружною прокуратурою подано заяву №54-79-452вих-26 від 28.01.2026 про забезпечення позову, у якій Прокуратура посилається на необхідність вжиття заходів забезпечення позову. До вказаної заяви, серед іншого, додано платіжну інструкцію №127 від 27.01.2026 про сплату 1 331,20грн судового збору.

Згідно зі статтею 136 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Забезпечення позову є засобом запобігання можливим порушенням прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Частиною 1 ст.137 ГПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.

За загальним правилом достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Водночас, законом не визначено переліку відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення із заявою про забезпечення позову, а тому суди, у кожному конкретному випадку, повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересів), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.

Крім того, заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає оцінку співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності прав чи законних інтересів, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він просить накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Обрання належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову гарантує дотримання принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти балансу інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, сприяє фактичному виконанню судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, забезпечує ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання про обґрунтованість заявлених позовних вимог є предметом розгляду спору по суті (аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 17.12.2018 у справі №914/970/18, від 10.11.2020 у справі №910/1200/20).

Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії.

З наведеного слідує, що не існує універсального алгоритму застосування заходів забезпечення позову, оскільки їх вжиття (або відмова у такому) знаходиться у прямій залежності від фактичних обставин кожного конкретного господарського спору.

Згідно з частиною 11 ст.137 ГПК України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

З огляду на викладене, заходи забезпечення позову мають чітко відповідати суті та предмету заявлених позовних вимог, оскільки це гарантує те, що вжиті заходи не виходять за межі спору, сприяють належному виконанню судового рішення і не створюють необґрунтованих перешкод для сторін у справі.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову у даній справі є вимоги Прокуратури в інтересах держави в особі Житомирської обласної державної (військової) адміністрації до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про усунення перешкод власнику - Житомирській ОД(В)А у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою лісогосподарського призначення з кадастровим номером :11:000:0022, загальною площею 11,8667 га, шляхом визнання незаконним та скасування наказу ГУ Держгеокадастру у Житомирській області №6-6443/14-20-СГ від 16.06.2020 "Про надання у власність" та скасування у ДЗК державної реєстрації земельної ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :11:000:0028, загальною площею 2 га.

У разі звернення до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі їх задоволення не вимагатиме примусового виконання, у цьому випадку має бути застосовано та досліджено таку підставу вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття зазначених заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. При цьому в таких немайнових спорах необхідно досліджувати, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (постанови Верховного Суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18, від 16.03.2020 у справі №916/3245/19, від 16.10.2019 у справі №904/2285/19).

При цьому обґрунтування необхідності забезпечення позову покладається саме на заявника та полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Під час вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову господарським судам слід враховувати, що такими заходами не повинні застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору, тобто такі заходи можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших осіб, не залучених до участі у справі (аналогічні правові висновки викладено в постановах Верховного Суду від 20.07.2020 у справі № 914/2157/19, від 10.04.2018 у справі № 910/19256/16, від 14.05.2018 у справі № 910/20479/17, від 11.09.2018 у справі № 922/1605/18, від 14.01.2019 у справі № 909/526/19, від 25.01.2019 у справі № 925/288/17, від 26.09.2019 у справі № 904/1417/19).

В обґрунтування заяви про забезпечення позову Прокурор зазначає, що на даний час, право приватної власності ОСОБА_1 на земельну ділянку :11:000:0028 не зареєстроване. Водночас, нормами законодавства не встановлено терміну дії рішення органу місцевого самоврядування або органу державної влади, якими затверджується документація із землеустрою, для звернення до органів державної реєстрації прав з метою оформлення права приватної власності на землю. Тому прокурор вважає, що в разі невжиття заходів забезпечення позову прокурора, ОСОБА_1 матиме можливість безперешкодно оформити право приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :11:000:0028 площею 2 га для ведення особистого селянського господарства та у подальшому відчужити її або передати у користування іншій особі. Окрім того зазначає, що необхідно буде вживати додаткових заходів до усунення порушення прав власності Житомирської обласної державної (військової) адміністрації. У разі приватизації та/або продажу земельної ділянки необхідно буде змінювати та доповнювати позовні вимоги, що є можливим лише в суді першої інстанції та лише на стадії підготовчого провадження. Відповідні дії унеможливлять захист прав та інтересів за даним позовом прокурора та значно ускладнять його судовий розгляд, зумовлять необхідність залучення до розгляду справи інших осіб, пред`явлення нових позовів до відповідачів для захисту прав власності на спірну земельну ділянку. Водночас, відновлення порушених інтересів держави буде суттєво утруднено у випадку набуття майна добросовісним набувачем.

Судом встановлено, що на час постановлення даної ухвали, право приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :11:000:0028, не зареєстровано.

При цьому суд зауважує, що за наявності чинного наказу ГУ Держгеокадастру у Житомирській області №6-6443/14-20-СГ від 16.06.2020, яким вирішено передати у власність ОСОБА_1 спірну земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, ОСОБА_1 має можливість у будь-який момент зареєструвати за собою право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :11:000:0028. Відтак, вчинення будь-яких реєстраційних дій, спрямованих на набуття прав щодо земельної ділянки, її відчуження тощо з високим ступенем ймовірності унеможливить виконання та дієвість рішення суду, зумовить необхідність ініціювання інших судових процесів та понесення додаткових витрат, тож ефективність захисту та поновлення порушених прав та інтересів, за захистом яких Прокурор звернувся до суду, у разі задоволення позову буде втрачена.

Наведені обставини дають підстави для висновку, що невжиття вказаних заходів забезпечення позову до вирішення справи по суті і набрання законної сили судовим рішенням дійсно може істотно ускладнити, у разі задоволення позовних вимог, поновлення порушених прав або інтересів, за захистом яких Прокурор звернувся до суду в інтересах держави в особі Житомирської обласної державної (військової) адміністрації.

У постанові Об`єднаної Палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.03.2023 у справі №905/448/22 наведено висновок про те, що можливість відповідача в будь-який момент відчужити майно, яке знаходиться в його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача.

За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.

До того ж суд враховує, що відповідно до викладених у позові обставин, частина спірної земельної ділянки сформована за рахунок земель лісогосподарського призначення, а отже має спеціальний правовий режим використання, встановлений чинним законодавством, зокрема Земельним кодексом України, Лісовим кодексом України та іншими нормативно-правовими актами. Цільове призначення такої земельної ділянки визначає обмеження у її використанні, зокрема, щодо можливості зміни цільового призначення, поділу, відчуження чи іншого розпорядження нею. Характер використання земельних ділянок лісогосподарського призначення передбачає спеціальний режим охорони, раціонального природокористування та збереження екологічного балансу, що визначається нормами земельного, лісового та екологічного законодавства.

З огляду на наведене, існує об`єктивна необхідність у збереженні спірної земельної ділянки у її поточному стані до моменту вирішення спору по суті, оскільки будь-які зміни, включаючи поділ, передачу у користування чи відчуження, можуть не лише унеможливити подальше виконання рішення суду, а й створити загрозу порушення інтересів держави у сфері охорони навколишнього природного середовища та раціонального використання природних ресурсів.

Зважаючи на викладені обставини, предмет позову та специфіку правовідносин, що виникли між сторонами, надаючи оцінку запропонованому Прокурором заходу забезпечення позову на предмет його доцільності, адекватності та співмірності, суд вважає, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони здійснювати реєстраційні дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на земельну ділянку, може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких Прокурор звернувся до суду, у разі задоволення позову у даній справі.

Суд також приймає до уваги, що, відповідно до частини 1 ст.25 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", проведення реєстраційних дій зупиняється на підставі судового рішення про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили, або на підставі заяви власника об`єкта нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій щодо власного об`єкта нерухомого майна.

Згідно пункту 2 частини 1 ст.28 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", підставою для відмови у державній реєстрації є те, що у Єдиному державному реєстрі містяться відомості про судове рішення щодо заборони проведення реєстраційної дії.

З аналізу наведених норм слідує, що підставою для відмови державним реєстратором у проведенні реєстраційних дій є судове рішення про заборону вчинення реєстраційних дій.

Таким чином суд вважає, що заявлені Прокурором заходи забезпечення позову є пов`язаними із наявністю реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, а також спрямовані на забезпечення ефективного захисту порушених прав позивача у випадку задоволення позовних вимог, пов`язані із предметом розгляду цього спору, є співмірними та адекватними по відношенню до заявлених позовних вимог, такими, що не порушують рівності та збалансованості інтересів сторін, оскільки мають тимчасовий характер, застосовуються з метою зупинення вчинення під час розгляду справи дій та, навпаки, спрямовані на збереження існуючого наразі стану речей, що слугуватиме додатковою гарантією того, що рішення суду у разі задоволення позовних вимог, буде виконане.

Відповідно до частини 6 ст.140 ГПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Ухвала господарського суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Примірник ухвали про забезпечення позову негайно надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направляється судом для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Заявник не повідомив суду зазначену інформацію, зокрема, який суб`єкт державної реєстрації уповноважений виконати ухвалу суду про забезпечення позову. З врахуванням викладеного, пред`явлення виконавчого документа до виконання покладається на Прокуратуру.

Керуючись статтями 136, 137, 140, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Керівника Звягельської окружної прокуратури №54-79-452вих-26 від 28.01.2026 про забезпечення позову - задовольнити.

2. До набрання законної сили рішенням Господарського суду Житомирської області у справі №906/131/26 вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони реєстраторам прав на нерухоме майно в розумінні Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", а також будь-яким іншим особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та нотаріусам вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на земельну ділянку з кадастровим номером :11:000:0028.

Стягувачем за даною ухвалою є: Звягельська окружна прокуратура (11701, м. Звягель, вул. Родини Косачів, буд. 6-а; ).

Боржником за даною ухвалою є: державні реєстратори прав на нерухоме майно та органи державної реєстрації прав (у т.ч. нотаріуси, інші особи та органи, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

3. Дана ухвала є виконавчим документом та підлягає обов`язковому виконанню в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

4. Дана ухвала може бути пред`явлена до примусового виконання протягом трьох місяців.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 02.02.2026 та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст.ст.256, 257 ГПК України.

Суддя Кравець С.Г.

Направити:

1 - Звягельській окружній прокуратурі та Житомирській обласній прокуратурі - електронний кабінет,

2 - Житомирській ОД(В)А - електронний кабінет,

3 - ГУ Держгеокадастру у Жит.обл. - електронний кабінет.