РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.01.2026Справа № 910/4392/24
Господарський суд міста Києва у складі судді Спичака О.М., за участю секретаря судового засідання Тарасюк І.М., розглянувши матеріали справи

За позовом Фізичної особи-підприємця Шейка Олександра Миколайовича

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна аудиторська компанія «Де Візу»

про стягнення 163797,62 грн.

Представники сторін:

від позивача: Шейко О.М.;

від відповідача: Шерстюк В.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

10.04.2024 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Шейка Олександра Миколайовича з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна аудиторська компанія «Де Візу» про стягнення 163797,62 грн, з яких 114144,68 грн основного боргу, 9987,66 грн 3% річних та 39665,28 грн інфляційних втрат.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що відповідач не оплатив надані позивачем відповідно до рахунку №6 від 19.04.2021 послуги, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у сумі 114144,68 грн. Крім того, позивач нарахував та заявляє до стягнення з відповідача 9987,66 грн 3% річних та 39665,28 грн інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.04.2024 позовну заяву Фізичної особи-підприємця Шейка Олександра Миколайовича залишено без руху, встановлено позивачу строк та спосіб усунення недоліків позовної заяви.

У встановлений судом строк позивачем були усунуті недоліки позовної заяви, вказані судом в ухвалі від 15.04.2024.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.04.2024 відкрито провадження у справі №910/4392/24, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (без проведення судового засідання), встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

07.05.2024 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти задоволення позову, вказавши, що 02.11.2021 змінився склад учасників товариства, а договори купівлі-продажу часток в статутному капіталі не містять умов про обов`язок нових учасників здійснити оплату за спірні послуги. Крім того, документація, яка була передана новим учасникам товариства (в тому числі фінансова звітність) не містила інформації про існування боргу на користь позивача у даній справі.

Також відповідач повідомив, що в документах аудиторської фірми відсутні робочі документи, які були складені позивачем за результатами фінансової звітності ТОВ «ФК «Морган кепітал» та вартість послуг яких відображена у рахунку №6 від 19.04.2021 (на суму 114144,68 грн).

17.05.2024 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив, яку суд долучив до матеріалів справи.

21.05.2024 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, які суд долучив до матеріалів справи.

21.05.2024 відповідачем подано клопотання про витребування доказів, в якому відповідач просить суд витребувати у позивача для огляду у судовому засіданні оригінали документів, доданих до позовної заяви та відповіді на відзив. Також, у вказаному клопотання відповідач просив суд розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

22.05.2024 позивачем подано заперечення на вказане клопотання відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.06.2024 постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 03.07.2024, задоволено клопотання відповідача про витребування доказів.

У підготовчому засіданні 03.07.2024 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про відкладення підготовчого засідання на 17.07.2024.

12.07.2024 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли додаткові письмові пояснення разом з клопотанням про витребування доказів.

У підготовчому засіданні 17.07.2024 судом було частково задоволено клопотання відповідача про витребування доказів, постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та про відкладення підготовчого засідання на 28.08.2024.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.08.2024 призначено у справі №910/4392/24 судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз. На вирішення експертів поставлено питання: - Ким виконано підпис на рахунку №6 від 19.04.2021 на суму 114144,68 грн в розділі «послуги одержав» - ОСОБА_1 чи іншою особою? Провадження у справі №910/4392/24 зупинено до закінчення проведення судової експертизи.

11.10.2024 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання судового експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, в якому судовий експерт просив надати йому з метою виконання дослідження:

1) оригінал досліджуваного документа - рахунку №6 від 19.04.2021, оскільки згідно п. 1.1 Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень затверджених наказом Мін`юсту України від 08.10.1998 № 53/5 та зареєстрованих в Мін`юсті України 03.11.1998 за №705/3145 (зі змінами та доповненнями) "Для проведення почеркознавчих досліджень рукописних записів та підписів надаються оригінали документів";

2) вільні зразки почерку та підпису ОСОБА_1, які можуть знаходитися в оригіналах документів (заява на видачу паспорта /Форма № 1/, договори, доручення, заяви, листи, посвідчення, квитанції, банківські, страхові та нотаріально посвідчені документи, тощо), у тому числі наближених за часом виконання до досліджуваного документа (2020-2021 роки);

3) експериментальні зразки підпису ОСОБА_1., що виконані нею на аркушах паперу формату А4 у кількості не менше 5 арк.;

4) експериментальні зразки почерку ОСОБА_1., у вигляді запису "ОСОБА_1.", що виконані нею на аркушах паперу формату А4 у кількості не менше 5 арк.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.10.2024 поновлено провадження у справі №910/4392/24, підготовче засідання призначено на 23.10.2024, клопотання судового експерта задоволено; зобов`язано Фізичну особу-підприємця Шейка Олександра Миколайовича в строк до 23.10.2024 надати суду оригінал досліджуваного документа - рахунку №6 від 19.04.2021 (оскільки згідно п. 1.1 Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень затверджених наказом Мін`юсту України від 08.10.1998 № 53/5 та зареєстрованих в Мін`юсті України 03.11.1998 за №705/3145 (зі змінами та доповненнями) "Для проведення почеркознавчих досліджень рукописних записів та підписів надаються оригінали документів").

Вказаною ухвалою суду також було зобов`язано сторін у строк до 23.10.2024 надати суду вільні зразки почерку та підпису ОСОБА_1, які можуть знаходитися в оригіналах документів (заява на видачу паспорта /Форма №1/, договори, доручення, заяви, листи, посвідчення, квитанції, банківські, страхові та нотаріально посвідчені документи, тощо), у тому числі наближених за часом виконання до досліджуваного документа (2020-2021 роки).

Крім того, ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.10.2024 у справі №910/4392/24 було зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародна аудиторська компанія «Де Візу» забезпечити явку ОСОБА_1 у судове засідання, призначене на 23.10.2024, з метою відібрання у неї експериментальних зразків її підпису та почерку, а також викликано у судове засідання ОСОБА_1 з метою відібрання експериментальних зразків її підписів/почерку.

21.10.2024 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли письмові пояснення, в яких відповідач повідомив, що ОСОБА_1 не є працівником, учасником чи керівником Товариства, тобто між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Міжнародна аудиторська компанія «Де Візу» відсутні трудові, корпоративні відносини чи відносини власності, відповідно відповідач не має достатніх механізмів для забезпечення явки ОСОБА_1 у судове засідання.

Однак, як вказав відповідач, на виконання ухвали суду від 15.10.2024 у справі №910/4392/24 він звернувся до ОСОБА_1 та запропонував їй з`явитись в судове засідання 23.10.2024.

Втім, ОСОБА_1. повідомила, що вона є особою похилого віку (1950 року народження) та постійно проживає в місті Полтава. Внаслідок хронічних захворювань, вона є маломобільною особою, пересувається зі сторонньою допомогою з ходунками в межах кімнати, не здатна до повноцінного самообслуговування. На підтвердження зазначеного ОСОБА_1. направила на адресу відповідача виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, видану 17.10.2024 року КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3 Полтавської міської ради».

Враховуючи зазначене, у зв`язку зі станом здоров`я ОСОБА_1. не може з`явитись до Господарського суду міста Києва з метою відібрання її експериментальних зразків підписів та почерку.

У підготовчому засіданні 23.10.2024 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про відкладення підготовчого засідання на 04.12.2024.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.10.2024 направлено Господарському суду Полтавської області ухвалу про судове доручення щодо збирання доказів у справі №910/4392/24; доручено Господарському суду Полтавської області відібрати у ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; телефон НОМЕР_1 ) експериментальні зразки її підпису та почерку, а саме: експериментальні зразки підпису ОСОБА_1., що виконані нею на аркушах паперу формату А4 у кількості не менше 5 арк. (сидячи, лежачи, стоячи); експериментальні зразки почерку ОСОБА_1., у вигляді запису «ОСОБА_1.», що виконані нею на аркушах паперу формату А4 у кількості не менше 5 арк. (сидячи, лежачи, стоячи).

28.11.2024 до Господарського суду міста Києва з Господарського суду Полтавської області надійшли документи на виконання судового доручення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.12.2024 зупинено провадження у справі №910/4392/24 до закінчення проведення судової експертизи.

14.11.2025 до Господарського суду міста Києва повернулись матеріали справи №910/4392/24 разом із Висновком експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи №10116/24-32 від 22.10.2025.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.11.2025 поновлено провадження у справі №910/4392/24, підготовче засідання призначено на 10.12.2025.

08.12.2025 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшли додаткові письмові пояснення, які суд долучив до матеріалів справи.

09.12.2025 позивач подав клопотання про направлення матеріалів справи №910/4392/24, у тому числі висновку почеркознавчої експертизи, до органів Національної поліції або прокуратури для вирішення питання про внесення відомостей до ЄРДР щодо можливого вчинення ОСОБА_1 кримінальних правопорушень, а саме: завідомо неправдивих показань (ст. 384 КК України), фальсифікації доказів (ст. 366, 358 КК України).

09.12.2025 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшла заява, в якій відповідач просить суд визнати звіт суб`єкта аудиторської діяльності про надані послуги за 2021 рік, долучений позивачем, недостовірним та неналежним доказом.

10.12.2025 позивачем подані заперечення на вказане клопотання відповідача.

У підготовчому засіданні 10.12.2025 суд постановив протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 24.12.2025.

22.12.2025 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли письмові заперечення, які суд долучив до матеріалів справи.

22.12.2025 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшли письмові заперечення та додаткові пояснення, які суд долучив до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні 24.12.2024 суд постановив протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 22.01.2026.

26.12.2025 позивач подав клопотання про направлення матеріалів справи №910/4392/24, у тому числі висновку почеркознавчої експертизи, до органів Національної поліції або прокуратури для вирішення питання про внесення відомостей до ЄРДР щодо можливого вчинення ОСОБА_1 кримінальних правопорушень, а саме: завідомо неправдивих показань (ст. 384 КК України), фальсифікації доказів (ст. 366, 358 КК України).

26.12.2025 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшли письмові заперечення та клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів.

У судове засідання 22.01.2026 з`явились позивач та представник відповідача, надали усні пояснення по справі; позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, представник відповідача проти задоволення позову заперечив.

У судовому засіданні 22.01.2026 судом було закінчено розгляд справи по суті та оголошено вступну і резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Шейко Олександр Миколайович є суб`єктом аудиторської діяльності, дата внесення реєстрової інформації у Реєстр аудиторів та суб`єктів аудиторської діяльності - 31.10.2018, що підтверджується Витягом з Реєстру аудиторів та суб`єктів аудиторської діяльності.

04.03.2020 між Фізичною особою-підприємцем Шейком Олександром Миколайовичем (виконавець, аудитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аудиторська фірма «Консалтинг-Аудит», яке змінило своє найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародна аудиторська компанія «Де Візу» (замовник, аудиторська фірма) укладено Договір №101421, предметом якого є надання аудитором за дорученням (завданням) аудиторської фірми аудиторських послуг: аудиту, огляду фінансової звітності, консолідованої фінансової звітності, виконання завдань з іншого, надання впевненості та інших професійних послуг, що надаються відповідно до міжнародних стандартів аудиту, за які буде здійснена оплата.

Відповідно до п. 3.1 Договору №101421 від 04.03.2020 за виконані аудитором завдання аудиторської фірми за даним договором аудитору встановлюється винагорода у розмірі 80% від вартості виконаних робіт, встановлених по договору про надання аудиторських послуг з контрагентами, з відрахуванням податків, обов`язкових виплат та платежів.

Згідно з п. 3.2 Договору №101421 від 04.03.2020 виплата винагороди аудитору здійснюється протягом 15 днів після повної оплати вартості аудиторських послуг контрагентом, якому надаються аудиторські послуги та на підставі рахунку аудитора з відміткою в рахунку про надання та одержання (без претензій) послуг по договору.

Довіреністю від 04.03.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалтинг-Аудит», яке змінило своє найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародна аудиторська компанія «Де Візу», уповноважило Фізичну особу-підприємця Шейка Олександра Миколайовича представляти інтереси товариства у всіх державних органах, підприємствах, організаціях і установах України, в тому числі представляти права і інтереси товариства з правом підписання листа-зобов`язання на аудиторську перевірку та укладення договорів про проведення аудиту з правом на отримання документів з державних органів, підприємств, організацій і установ; підписувати аудиторські висновки, аудиторські звіти, робочі документи аудитора, листи, заяви, клопотання, довідки у відповідності до повноважень визначених законодавством у сфері аудиторської діяльності України; інші дії, які належать до повноважень, визначених законодавством у сфері аудиторської діяльності України.

Термін дії довіреності - до 31.12.2021.

Наказом Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалтинг-Аудит», яке змінило своє найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародна аудиторська компанія «Де Візу», від 11.01.2021 призначено склад аудиторської групи, яка буде виконувати завдання з надання впевненості, куди включено Шейка Олександра Миколайовича як ключового партнера з завдання, аудитора.

Відповідно до рахунку №6 від 19.04.2021 Товариству з обмеженою відповідальністю «Консалтинг-Аудит», яке змінило своє найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародна аудиторська компанія «Де Візу», Фізичною особою-підприємцем Шейком Олександром Миколайовичем були надані послуги на суму 114144,68 грн.

Рахунок містить підписи та відбитки печаток як Фізичної особи-підприємця Шейка Олександра Миколайовича (надавача послуг), так і одержувача послуг - Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалтинг-Аудит», яке змінило своє найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародна аудиторська компанія «Де Візу».

В рахунку зазначено, що одержувач послуг не має претензій до надавача послуг.

Крім того, позивачем долучено до матеріалів справи копію Акту звірки взаєморозрахунків по Договору №101421 (підписаний обома сторонами), в якому відображено інформацію про те, що за Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалтинг-Аудит», яке змінило своє найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародна аудиторська компанія «Де Візу», рахується заборгованість на користь Фізичної особи-підприємця Шейка Олександра Миколайовича у сумі 11444,68 грн за рахунком №6 від 19.04.2021.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач вказує, що відповідач не оплатив надані позивачем відповідно до рахунку №6 від 19.04.2021 послуги, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у сумі 114144,68 грн. Крім того, позивач нарахував та заявляє до стягнення з відповідача 9987,66 грн 3% річних та 39665,28 грн інфляційних втрат.

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач вказав, що 02.11.2021 змінився склад учасників товариства, а договори купівлі-продажу часток в статутному капіталі не містять умов про обов`язок нових учасників здійснити оплату за спірні послуги. Крім того, документація, яка була передана новим учасникам товариства (в тому числі фінансова звітність) не містила інформації про існування боргу на користь позивача у даній справі. Також відповідач повідомив, що в документах аудиторської фірми відсутні робочі документи, які були складені позивачем за результатами фінансової звітності ТОВ «ФК «Морган кепітал» та вартість послуг яких відображена у рахунку №6 від 19.04.2021 (на суму 114144,68 грн).

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України).

У силу приписів статті 202 Цивільного кодексу України під правочином розуміють дії, спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Дії як юридичні факти мають вольовий характер і можуть бути правомірними та неправомірними. Правочини належать до правомірних дій, спрямованих на досягнення правового результату.

Правочин - це основна підстава виникнення цивільних прав і обов`язків.

Згідно зі статтею 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною першою статті 173 Господарського кодексу України установлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно зі статтею 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Господарські суди з огляду на зміст та умови договору мають встановити, який саме правочин вчинено сторонами та вирішити спір із застосуванням норм, які регулюють цей правочин.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно зі ст. 902 Цивільного кодексу України, виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про аудит фінансової звітності та аудиторську діяльність» аудиторські послуги - аудит, огляд фінансової звітності, консолідованої фінансової звітності, виконання завдань з іншого надання впевненості та інші професійні послуги, що надаються відповідно до міжнародних стандартів аудиту; ключовий партнер з аудиту - аудитор, який: призначений аудиторською фірмою відповідальним за проведення аудиту фінансової звітності від імені аудиторської фірми, у разі аудиту групи - аудитор, призначений аудиторською фірмою відповідальним за проведення аудиту консолідованої фінансової звітності групи, та аудитор, призначений відповідальним за проведення аудиту фінансової звітності дочірніх підприємств; підписує аудиторський звіт; суб`єкт аудиторської діяльності - аудиторська фірма або аудитор, що відповідає таким критеріям: провадить аудиторську діяльність як фізична особа - підприємець або провадить незалежну професійну діяльність; набув права на провадження аудиторської діяльності на підставах та в порядку, передбачених цим Законом; включений до Реєстру як суб`єкт аудиторської діяльності.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України «Про аудит фінансової звітності та аудиторську діяльність» аудитор провадить аудиторську діяльність у складі аудиторської фірми та/або як фізична особа - підприємець чи провадить незалежну професійну діяльність, за умови що така особа не є працівником аудиторської фірми.

Аудиторські послуги надаються на підставі договору про надання аудиторських послуг, укладеного між суб`єктом аудиторської діяльності та замовником (ст. 7 Закону України «Про аудит фінансової звітності та аудиторську діяльність»).

Як вбачається з матеріалів справи, 04.03.2020 між Фізичною особою-підприємцем Шейком Олександром Миколайовичем (виконавець, аудитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аудиторська фірма «Консалтинг-Аудит», яке змінило своє найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародна аудиторська компанія «Де Візу» (замовник, аудиторська фірма) укладено Договір №101421, предметом якого є надання аудитором за дорученням (завданням) аудиторської фірми аудиторських послуг: аудиту, огляду фінансової звітності, консолідованої фінансової звітності, виконання завдань з іншого, надання впевненості та інших професійних послуг, що надаються відповідно до міжнародних стандартів аудиту, за які буде здійснена оплата.

Як встановив суд, довіреністю від 04.03.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалтинг-Аудит», яке змінило своє найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародна аудиторська компанія «Де Візу», уповноважило Фізичну особу-підприємця Шейка Олександра Миколайовича представляти інтереси товариства у всіх державних органах, підприємствах, організаціях і установах України, в тому числі представляти права і інтереси товариства з правом підписання листа-зобов`язання на аудиторську перевірку та укладення договорів про проведення аудиту з правом на отримання документів з державних органів, підприємств, організацій і установ; підписувати аудиторські висновки, аудиторські звіти, робочі документи аудитора, листи, заяви, клопотання, довідки у відповідності до повноважень визначених законодавством у сфері аудиторської діяльності України; інші дії, які належать до повноважень, визначених законодавством у сфері аудиторської діяльності України.

Термін дії довіреності - до 31.12.2021.

Наказом Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалтинг-Аудит», яке змінило своє найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародна аудиторська компанія «Де Візу», від 11.01.2021 призначено склад аудиторської групи, яка буде виконувати завдання з надання впевненості, куди включено Шейка Олександра Миколайовича як ключового партнера з завдання, аудитора.

Відповідно до рахунку №6 від 19.04.2021 Товариству з обмеженою відповідальністю «Консалтинг-Аудит», яке змінило своє найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародна аудиторська компанія «Де Візу», Фізичною особою-підприємцем Шейком Олександром Миколайовичем були надані послуги на суму 114144,68 грн.

Рахунок містить підписи та відбитки печаток як Фізичної особи-підприємця Шейка Олександра Миколайовича (надавача послуг), так і одержувача послуг - Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалтинг-Аудит», яке змінило своє найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародна аудиторська компанія «Де Візу».

В рахунку зазначено, що одержувач послуг не має претензій до надавача послуг.

За своєю правовою природою рахунок №6 від 19.04.2021 на суму 114144,68 грн. виступає актом виконаних робіт (наданих послуг), так як містить підписи та відбитки печаток обох сторін, узгоджує вартість наданих позивачем послуг та містить інформацію про те, що відповідач не має претензій до надавача послуг.

Вказаний рахунок містить графу «послуги надав», де міститься підпис Фізичної особи-підприємця Шейка Олександра Миколайовича та відбиток його печатки, а також графу «послуги одержав», де міститься підпис, виконаний від імені ОСОБА_1 (колишнього директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Аудиторська фірма «Консалтинг-Аудит», яке змінило своє найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародна аудиторська компанія «Де Візу»), а також відбиток печатки вказаного товариства.

13.05.2024 відповідачем долучено до матеріалів справи копію нотаріальної заяви ОСОБА_1, в якій остання стверджує, що вона вважає фіктивним рахунок №6 від 19.04.2021 на суму 114144,68 грн, який ніби то нею підписаний.

Тобто, ОСОБА_1 заперечує підписання нею рахунку №6 від 19.04.2021 на суму 114144,68 грн. (який по суті є актом надання послуг).

З метою встановлення обставин, які входять до предмета доказування у даній справі, ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.08.2024 призначено у справі №910/4392/24 судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз. На вирішення експертів поставлено питання: - Ким виконано підпис на рахунку №6 від 19.04.2021 на суму 114144,68 грн в розділі «послуги одержав» - ОСОБА_1 чи іншою особою?

У Висновку експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи №10116/24-32 від 22.10.2025 зазначено, що підпис на рахунку №6 від 19.04.2021 на суму 114144,68 грн в розділі «Послуги одержав» виконано саме ОСОБА_1.

Рішення у конкретній справі приймається господарським судом за результатами дослідження безпосередньо цим судом належних і допустимих доказів, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи. Виходячи із принципу диспозитивності господарського судочинства, місцевий господарський суд наділений виключною компетенцією щодо оцінки доказів при розгляді справи по суті, як суд першої інстанції. Така оцінка повинна ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні доказів у судовому процесі, з врахуванням сукупності всіх обставин. У випадку якщо суд приходить до висновку, що для надання оцінки певним обставинам справи необхідні спеціальні знання, суд вправі призначити судову експертизу.

Під час розгляду справи суд першої інстанції повинен діяти незалежно та неупереджено, здійснюючи оцінку доказів відповідно до своїх внутрішніх переконань, безпосередньо, повно, всебічно, об`єктивно в їх сукупності, керуючись законом.

Рішеннями Європейського суду з прав людини у справах Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands від 27.10.1993 (n. 33), та Ankerl v. Switzerland від 23.10.1996 (n. 38) встановлено, що принцип рівності сторін у процесі - у розумінні "справедливого балансу" між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони. Рівність засобів включає: розумну можливість представляти справу в умовах, що не ставлять одну сторону в суттєво менш сприятливе становище, ніж іншу сторону; фактичну змагальність; процесуальну рівність; дослідження доказів, законність методів одержання доказів; мотивування рішень. Крім того, принцип змагальності тісно пов`язаний з принципом рівності, тоді як рівноправність сторін - один із необхідних елементів принципу змагальності, "без якого змагальність як принцип не існує". Рівноправність сторін є суттю змагальності, бо тільки через рівні можливості сторін можлива реалізація принципу змагальності.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Дульський проти України» від 01.06.2006 (заява №61679/00), зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури. Більше того, суд вирішує питання щодо отримання додаткових доказів та визначає строк для їх отримання.

Згідно з ч. 1 ст. 98 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права (ч. 2 ст. 98 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з ч. 3 ст. 98 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Суд зазначає, що Висновок експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи №10116/24-32 від 22.10.2025 приймається судом в якості належного та допустимого доказу на підтвердження встановлених в ньому обставин.

Отже, рахунок №6 від 19.04.2021 на суму 114144,68 грн., який по суті є актом надання послуг за Договором №101421 від 04.03.2020, підписаний директором відповідача та позивачем.

Що стосується клопотань позивача про направлення матеріалів справи №910/4392/24, у тому числі висновку почеркознавчої експертизи, до органів Національної поліції або прокуратури, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 246 Господарського процесуального кодексу України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

Окрема ухвала стосовно порушення законодавства, яке містить ознаки кримінального правопорушення, надсилається прокурору або органу досудового розслідування, який повинен надати суду відповідь про вжиті ними заходи у визначений в окремій ухвалі строк. За відповідним клопотанням прокурора або органу досудового розслідування вказаний строк може бути продовжено (ч. 11 ст. 246 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши вказані клопотання позивача, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для їх задоволення у зв`язку з необгрунтованістю.

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач вказав, що в документах аудиторської фірми відсутні робочі документи, які були складені позивачем за результатами фінансової звітності та вартість послуг яких відображена у рахунку №6 від 19.04.2021 (на суму 114144,68 грн).

З приводу вказаних обставин суд зазначає, що позивачем 17.05.2024 долучено до матеріалів справи копію акту передачі робочих документів від 15.05.2021, в якому зазначено, що директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалтинг-Аудит», яке змінило своє найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародна аудиторська компанія «Де Візу», ОСОБА_1. прийняла, а ключовий партнер передав робочі документи за результатами аудиту фінансової звітності підприємства.

У судовому засіданні 17.07.2024 позивач долучив до матеріалів справи копії складених ним Звітів незалежного аудиту.

Обов`язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Так, за змістом положень статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмета доказування.

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №914/1131/18, від 26.02.2019 у справі №914/385/18, від 10.04.2019 у справі № 04/6455/17, від 05.11.2019 у справі №915/641/18.

При цьому, одним з основних принципів господарського судочинства є принцип змагальності.

Названий принцип полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.11.2019 зі справи № 902/761/18, від 20.08.2020 зі справи № 914/1680/18).

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Вимоги, як і заперечення на них, за загальним правилом обґрунтовуються певними обставинами та відповідними доказами, які підлягають дослідженню, зокрема, перевірці та аналізу. Все це має бути проаналізовано судом як у сукупності (в цілому), так і кожен доказ окремо, та відображено у судовому рішенні.

Крім того, відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стандарт доказування «вірогідність доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати саме ту їх кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Суд зазначає, що належними та допустимими доказами, з урахуванням принципу вірогідності, позивачем доведено суду надання ним послуг на суму 114144,68 грн., що зафіксовано сторонами в рахунку №6 від 19.04.2021, який по суті є актом надання послуг.

Наведеними обставинами спростовуються заперечення відповідача про те, що матеріали справи не містять доказів фактичного надання позивачем спірних послуг.

Так, відсутність наразі у відповідача первинної документації не свідчить про те, що вона не передавалась позивачем попередньому директору Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна аудиторська компанія «Де Візу».

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, частка у статутному капіталі товариства була придбана іншими особами (товариство було продане) за відповідними договорами купівлі-продажу, та новим учасникам могла бути передана не вся документація (не в повному у обсязі), в тому числі щодо фінансових зобов`язань по відношенню до третіх осіб.

В будь-якому випадку відсутність у відповідача первинної документації не може однозначно свідчити про ненадання позивачем послуг та не передання попередньому директору товариства складених звітів.

06.09.2024 позивач долучив до матеріалів справи копію Звіту суб`єкта аудиторської діяльності про надані послуги за 2021 рік, в якому у розділі 7 «Інформація про проведення обов`язкового аудиту разом з іншими суб`єктами аудиторської діяльності» міститься інформація про те, що разом з відповідачем позивач надав послуги аудиту 12 товариствам (ТОВ «БІГБЕН ФІНАНС», ТОВ «ВЕСО», ПрАТ «Домінік», ТОВ «Інвестстандарт», ТОВ БК «КВП», ПТ «Ломбард Павленко і Компанія», ПТ «Ломбард Еней Фінанс і Компанія», ПП «ВТК «Лукас», ТОВ ФК «Морган Кепітал», ПАТ «Полтаваплемсервіс», ПАТ «Полтаваплемсервіс», ПП «Будзабезпечення»).

Втім, 09.12.2025 відповідач подав до суду клопотання, в якому просив суд визнати Звіт суб`єкта аудиторської діяльності ФОП Шейка О.М. про надані послуги за 2021 рік, поданий позивачем до суду, недостовірним та неналежним доказом у справі.

Вказане клопотання мотивоване тим, що згідно з положеннями статті 47 Закону України «Про аудит фінансової звітності та аудиторську діяльність» (у редакції, чинній у 2021 році та на дату подання Звіту у 2022 році) суб`єкти аудиторської діяльності зобов`язані щорічно надавати Аудиторській палаті України інформацію про свою діяльність, необхідну для ведення Реєстру аудиторів та суб`єктів аудиторської діяльності та здійснення контролю.

Ця інформація включає, зокрема, Звіт суб`єкта аудиторської діяльності про надані послуги за формою, затвердженою АПУ (Форма № 1-аудит, затверджена рішенням Ради АПУ від 28.08.2019 № 19/1).

Для належного захисту інтересів відповідача та повного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема щодо достовірності поданого позивачем Звіту, відповідачем було ініційовано отримання копії цього ж Звіту безпосередньо від Аудиторської палати України (АПУ).

На підставі адвокатського запиту від 07.10.2024 року Секретаріат АПУ надав відповідь №01-36/658 від 08.10.2024, до якої було додано сканкопію Звіту ФОП Шейка О.М. про надані послуги за 2021 рік.

Згідно з офіційною відповіддю Секретаріату АПУ №01-36/658 від 08.10.2024, АПУ підтверджує, що Звіт ФОП Шейка О.М. про надані послуги за 2021 рік був отриманий 20.04.2022 року, і зміни до звіту не вносилися.

Втім, як вбачається із звіту, отриманого від АПУ, Розділ VII не містить жодної інформації про проведення спільного аудиту з ТОВ «АФ «Консалтинг-Аудит» чи замовників послуг, які наведені у копії звіту, наданого позивачем.

Позивач не пояснив у поданих до суду письмових поясненнях причину та підстави існування таких невідповідностей.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає обгрунтованим клопотання відповідача та не приймає у якості належного та допустимого доказу у даній справі копію Звіту суб`єкта аудиторської діяльності про надані послуги за 2021 рік, яку було долучено позивачем до справи 06.09.2024.

Однак, не зважаючи на це, за висновком суду, іншими наявними в матеріалах справами належними та допустимими доказами, з урахуванням принципу вірогідності, позивачем доведено суду надання ним послуг на суму 114144,68 грн., що зафіксовано сторонами в рахунку №6 від 19.04.2021, який по суті є актом надання послуг.

Крім того, позивач 17.05.2024 долучив о матеріалів справи відповідь на відзив на пояснення з приводу вартості послуг, відображених в рахунку №6 від 19.04.2021.

Зокрема, позивач пояснив, що на виконання умов Договору №101421 від 04.03.2020 ним були надані послуги 12 товариствам:

1. ТОВ «БІГБЕН ФІНАНС» - 17000,00 грн.

2. ТОВ «ВЕСО» - 62500,00 грн.

3. ПрАТ «Домінік» - 100000,00 грн.

4. ТОВ «Інвестстандарт» - 23000,00 грн.

5. ТОВ БК «КВП» - 55000,00 грн.

6. ПТ «Ломбард Павленко і Компанія» - 26850,00 грн.

7. ПТ «Ломбард Еней Фінанс і Компанія» - 26850,00 грн.

8. ПП «ВТК «Лукас» - 50000,00 грн.

9. ТОВ ФК Морган Кепітал - 39920,00 грн.

10. ПАТ «Полтаваплемсервіс» - 40000,00 грн.

11. ПАТ «Полтаваплемсервіс» - 5000,00 грн. - корпоративний аудит без відрахувань в АПУ, але з 5% єдиного податку.

12. ПП «Будзабезпечення» - 60000,00 грн.

Всього на суму 506120,00 грн., які були оплачені вказаними товариствами у повному обсязі.

При цьому, позивач пояснив, що 5% єдиного податку аудиторської фірми становить 24310,00 грн.; членський внесок за 3-х аудиторів аудиторської фірми - 3129,00 грн. (1043*3), членський внесок за 3 реєстр аудиторської фірми - 12519,00 грн. 0,3 мін. з/п з кожного висновку = 19800,00 грн. (6000*0,3=1800*10), 0,2% з висновку - 962,40 грн.

Всього обов`язкових платежів - 60720,40 грн.

Отже, розрахунок виглядає наступним чином: 506120,00 - 24310,00 - 3129,00 - 12519,00 - 19800,00 - 962,40 = 445399,60 грн. - сума після сплати обов`язкових платежів.

Відповідно до п. 3.1 Договору №101421 від 04.03.2020 за виконані аудитором завдання аудиторської фірми за даним договором аудитору встановлюється винагорода у розмірі 80% від вартості виконаних робіт, встановлених по договору про надання аудиторських послуг з контрагентами, з відрахуванням податків, обов`язкових виплат та платежів.

20% = 89079,92 грн. - аудиторська фірма.

80 % = 356319,68 грн. - ключовий партнер з аудиту.

Сплачено ключовому партнеру (позивачу) з аудиту всього 23425 + 30000 + 165625 + 23125 = 242175 грн.

Залишок до сплати = 356319,68 - 242175,00 = 114144,68 грн.

Відповідно до п. 3.1 Договору №101421 від 04.03.2020 за виконані аудитором завдання аудиторської фірми за даним договором аудитору встановлюється винагорода у розмірі 80% від вартості виконаних робіт, встановлених по договору про надання аудиторських послуг з контрагентами, з відрахуванням податків, обов`язкових виплат та платежів.

Згідно з п. 3.2 Договору №101421 від 04.03.2020 виплата винагороди аудитору здійснюється протягом 15 днів після повної оплати вартості аудиторських послуг контрагентом, якому надаються аудиторські послуги та на підставі рахунку аудитора з відміткою в рахунку про надання та одержання (без претензій) послуг по договору.

Відповідно до ст. 251 Цивільного кодексу України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Згідно зі ст. 252 Цивільного кодексу України, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Відповідно до ч. 1 ст. 253 Цивільного кодексу України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Таким чином, умова укладеного між сторонами договору стосовно того, що виплата винагороди аудитору здійснюється протягом 15 днів після повної оплати вартості аудиторських послуг контрагентом, якому надаються аудиторські послуги, не містить вказівку на подію, яка має неминуче настати, конкретну календарну дату, або чітко визначений період у часі.

Крім того, відповідно до ст. 212 Цивільного кодексу України, особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).

Однак, суд наголошує на тому, що вказівка у договорі, що відповідач здійснює оплату протягом 15 днів після повної оплати вартості аудиторських послуг контрагентом, не може бути відкладальною обставиною в розумінні статті 212 Цивільного кодексу України, оскільки відкладальною є та обставина, щодо якої невідомо, настане вона чи ні, та, яка обумовлює настання чи зміну і прав і обов`язків, при чому для обох сторін правочину, тобто сторони в момент укладення договору можуть визначити обставину, у випадку настання якої виникне зобов`язання між сторонами, тобто права і обов`язки у обох сторін.

Таким чином, відкладальна обставина повинна мати вірогідний характер, однак сторонам завчасно невідомо, чи матиме місце така обставина; при цьому сторони не можуть впливати на настання такої обставини. Обумовлення сторонами виникнення між ними певного господарсько-правового зобов`язання настанням певної обставини може здійснюватись саме на етапі укладення договору, тобто сторони визначають, що при умові настання погодженої умови між сторонами виникнуть відповідні правовідносини за договором. Однак, настання такої умови впливає на настання прав і обов`язків у обох сторін договору.

Отже, оскільки сторонами не було встановлено строку (терімну) оплати відповідачем послуг, суд дійшов висновку, що підлягають застосуванню норми ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Днем пред`явлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу, а в разі якщо вимогу надіслано засобами поштового зв`язку і підприємством зв`язку здійснено повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, то днем пред`явлення вимоги є дата оформлення названим підприємством цього повідомлення.

Оскільки згаданою статтею 530 Цивільного кодексу України не визначена форма пред`явлення вимоги кредитором, останній може здійснити своє право як шляхом надіслання платіжної вимоги-доручення, так і шляхом звернення до боржника з листом, телеграмою, надіслання йому рахунка (рахунка-фактури) тощо. При цьому якщо боржник (відповідач) заперечує одержання ним такої вимоги, кредитор (позивач) зобов`язаний подати господарському суду докази її надіслання боржникові. Останній, зі свого боку, не позбавлений права подати докази неодержання ним вимоги кредитора (наприклад, довідку підприємства зв`язку про ненадходження на адресу боржника відповідного рекомендованого поштового відправлення). Ухилення боржника від одержання на підприємстві зв`язку листа, що містив вимогу (відмова від його прийняття, нез`явлення на зазначене підприємство після одержання його повідомлення про надходження рекомендованого або цінного листа) не дає підстав вважати вимогу непред`явленою.

Суд зазначає, що оскільки рахунок №6 від 19.04.2021 був підписаний відповідачем, то слід вважати, що станом на 19.04.2021 відповідач був обізнаний про виникнення в нього обов`язку сплатити на користь позивача вартість послуг сумою 114144,68 грн.

Таким чином, враховуючи норми ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, відповідач повинен був оплатити надані позивачем послуги на суму 114144,68 грн. до 26.04.2021 включно.

Матеріали справи не містять доказів сплати відповідачем на користь позивача вказаної суми грошових коштів.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Наявність та розмір заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна аудиторська компанія «Де Візу» за Договором №101421 від 04.03.2020 (за рахунком №6 від 19.04.2021) у сумі 114144,68 грн підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не були спростовані, у зв`язку з чим позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Шейка Олександра Миколайовича в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна аудиторська компанія «Де Візу» суми основного боргу у розмірі 114144,68 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

Водночас суд відхиляє заперечення відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, про те, що 02.11.2021 змінився склад учасників товариства, а договори купівлі-продажу часток в статутному капіталі не містять умов про обов`язок нових учасників здійснити оплату за спірні послуги; документація, яка була передана новим учасникам товариства (в тому числі фінансова звітність) не містила інформації про існування боргу на користь позивача у даній справі.

Вказані обставини не спростовують наявності у товариства обов`язку оплатити надані позивачем послуги, а зміна складу учасників товариства, так само як і інші наведені відповідачем заперечення, не є підставами для припинення зобов`язання (відповідно до норм законодавства України).

Також, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 9987,66 грн 3% річних та 39665,28 грн інфляційних втрат за період з 19.04.2021 по 01.04.2024.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

У разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням унаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати.

Кредитору, у свою чергу, згідно з частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України належить право вимоги до боржника щодо сплати інфляційних втрат за період прострочення в оплаті основного боргу.

Цивільним кодексом України, як основним актом цивільного законодавства, не передбачено механізму здійснення розрахунку інфляційних втрат кредитора у зв`язку із простроченням боржника у виконанні грошового зобов`язання.

Водночас, частиною першою статті 8 Цивільного кодексу України визначено, що якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

Частиною п`ятою статті 4 Цивільного кодексу України передбачено, що інші органи державної влади України у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, можуть видавати нормативно-правові акти, що регулюють цивільні відносини.

Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено індексацію грошових доходів населення як встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг (стаття 1 Закону). Статтею 2 цього Закону передбачено як об`єкти індексації грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України, що не мають разового характеру, перелік яких визначено у частині першій цієї статті; водночас, частиною другою статті 2 цього Закону законодавець передбачив право Кабінету Міністрів України встановлювати інші об`єкти індексації, поряд з тими, що зазначені у частині першій цієї статті.

З метою реалізації Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» Кабінет Міністрів України постановою №1078 від 17.07.2003 затвердив Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок), пунктом 1 якого передбачено, що цей Порядок визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (пункти 1-1, 4 Порядку).

Отже, при розрахунку інфляційних втрат у зв`язку із простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003, та Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України №265 від 27.07.2007.

Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування статті 625 Цивільного кодексу України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника, як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4 постанови КМУ №1078).

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено право особи отримати компенсацію інфляційних збитків за весь період прострочення. Якщо індекс інфляції в окремі періоди є меншим за одиницю та має при цьому економічну характеристику - «дефляція», то це не змінює його правової природи і не може мати наслідком пропуску такого місяця, оскільки протилежне зруйнує послідовність математичного ланцюга розрахунків, визначену Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою КМУ №1078 від 17.07.2003.

Об`єднаною палатою Верховного Суду у постанові від 20.11.2020 у справі №910/13071/19 роз`яснено, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Перевіривши розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку в їх обгрунтованості (заявлені позивачем розміри 3% річних та інфляційних втрат не перевищують здійснених судом розрахунків за обгрунтований період прострочення з 27.04.2021 по 01.04.2024).

Таким чином, позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Шейка Олександра Миколайовича в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна аудиторська компанія «Де Візу» 9987,66 грн 3% річних та 39665,28 грн інфляційних втрат підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судовий збір покладається на відповідача у зв`язку із задоволенням позову у повному обсязі (відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна аудиторська компанія «Де Візу» (01001, м. Київ, вул. Малопідвальна, буд. 10, офіс 11; ідентифікаційний код: 31441657) на користь Фізичної особи-підприємця Шейка Олександра Миколайовича ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код: НОМЕР_2 ) суму основного боргу у розмірі 114144 (сто чотирнадцять тисяч сто сорок чотири) грн 68 коп., 3% річних у розмірі 9987 (дев`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят сім) грн 66 коп., інфляційні втрати у розмірі 39665 (тридцять дев`ять тисяч шістсот шістдесят п`ять) грн 28 коп, судовий збір у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 256 та ст. 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 02.02.2026.

Суддя О.М. Спичак