ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2026 р. Справа№ 910/7130/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Кравчука Г.А.

Сибіги О.М.

за участю секретаря судового засідання Сабалдаш О.В.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 21.01.2026

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової служби України на рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2025 (повний текст рішення складено 30.09.2025)

у справі №910/7130/25 (суддя Турчин С.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго-Інновації 2025»

до Державної податкової служби України

третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету позову на стороні відповідача Державна казначейська служба України

про стягнення 2 385 103,86 грн

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРДЖІ МАРКЕТС АССІСТАНТ» (нова назва Товариство з обмеженою відповідальністю «Енерго-Інновації 2025») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державної податкової служби України про стягнення 2 385 103,86 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем свого обов`язку щодо оплати електричної енергії згідно з договором про постачання електричної енергії споживачу №83 від 11.09.2024, спожитої у грудні 2024.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.09.2025 позов задоволено повністю.

Стягнуто з Державної податкової служби України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРДЖІ МАРКЕТС АССІСТАНТ» 2 385 103,86 грн заборгованості та 28 621,25 грн судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Державна податкова служба України звернулася 20.10.2025 до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, сформованою в системі «Електронний суд» 20.10.2025, у якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2025 у справі №910/7130/25 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовної заяви у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказав, що місцевий господарський суд, не повно та не об`єктивно з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив і не надав правової оцінки наявним у матеріалах справи доказам, а тому, на думку скаржника, рішення суду прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню.

Як вважає скаржник, договірні відносини між сторонами закінчились у зв`язку з закінченням прогнозованого обсягу споживання електроенергії, який було використано у жовтні та листопаді 2024.

Відповідач вважає, що при розгляді справи не враховано п.7.1.2 Договору, за умовами якого Постачальник має право ініціювати припинення постачання електричної енергії Споживачу у порядку та умовах, визначених цим Договором та чинним законодавством. Зокрема, відповідач стверджує, що в силу вимог п. 7.2.11 Договору позивач зобов`язаний був проінформувати відповідача про переведення на постачання електричної енергії постачальником «останньої надії», проте зазначеного не вчинив.

В свою чергу, ДПЗД «Укрінтеренерго» надало відповідь «щодо наявності договірних відносин», а також повідомило, що умови та порядок постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» визначено Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14.03.2018 (далі ПРРЕЕ). Відповідно до вказаної відповіді, на інформаційно-телекомунікаційній платформі ДАТАХАБ відсутнє повідомлення від АКО щодо переводу на постачання електричної енергії до постачальника «останньої надії» площадок споживача ДПС з 01.12.2024. ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» також не повідомляло ДПЗД «Укрінтеренерго» про контактні дані ДПС за формою передбаченою для споживачів, постачання електричної енергії яким здійснюється постачальником «останньої надії».

При цьому, скаржник зазначає, що об`єми розподіленої ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» електричної енергії за грудень в кількості 308 337 кВт*год на суму 284 152,27 грн ДПС сплачено в повному обсязі згідно акту надання послуг з розподілу електричної енергії за грудень 2024 року ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі».

Отже, на думку скаржника, у зв`язку з тим, що ТОВ «ЕНЕРДЖІ МАРКЕТС АССІСТАНТ» вчасно не повідомлено про закінчення договору, пов`язаного з закінченням закупленої електричної енергії на платформі ДАТАХАБ та своєчасно не повідомив оператора системи розподілу ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» про переведення ДПС на постачальника «останньої надії», всі об`єми використаної електричної енергії за грудень 2024 року покладені на ТОВ «ЕНЕРДЖІ МАРКЕТС АССІСТАНТ». Підписання акту приймання- передачі товару (електричної енергії) № 139524121 за грудень 2024 року є не можливим у зв`язку з відсутністю обсягів споживання активної електричної енергії за Договором. Водночас, як вважає скаржник, Позивач не навів належних та достатніх аргументів, а також не надав доказів на підтвердження наміру ДПС на умисне ухилення від виконання договірних зобов`язань.

В свою чергу, відповідач зазначає, що для забезпечення потреб електроустановок адмінбудівель ДПС на грудень 2024 року проведено дві процедури закупівлі додаткового обсягу електричної енергії зі строком поставки товарів, виконання робіт чи надання послуг з 01.12.2024 по 31.12.2024: UA-2024-11-28-077620-а (закупівельник Державна установа «Професійні закупівлі», 2 учасники); UА-2024-12-18-017020-а (закупівля на Prozorro Market, 4 учасники). Проте, торги відмінено відповідно до протокольних рішень у зв`язку з письмовою відмовою учасників від укладання договору на умовах, визначених споживачем у запиті пропозицій постачальників, зокрема у проекті договору. Причина відміни - відсутність пропозицій.

Додатково, відповідач вказує, що необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України, проте зазначеного не довів.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №910/7130/25 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя Тищенко О.В. судді: Сибіга О.М., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.10.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державної податкової служби України на рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2025 у справі №910/7130/25. Розгляд справи призначено на 05.11.2025. Витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/7130/25.

30.10.2025 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/7130/25.

05.11.2025 розгляд справи №910/7130/25 не відбувся, а тому ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.11.2025 розгляд справи призначено на 10.12.2025.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.12.2025 залучено до участі у справі №910/7130/25 у якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету позову на стороні відповідача - Державну казначейську службу України. Відкладено розгляд справи №910/7130/25 на 21.01.2026. Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРДЖІ МАРКЕТС АССІСТАНТ» направити Державній казначейській службі України копію позовної заяви з доданими до неї додатками, відповідь на відзив на позовну заяву з доданими до нього документами, додаткові пояснення у справі, копію рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2025, докази направлення вказаних документів надати суду, а також зобов`язано Державну податкову службу України направити Державній казначейській службі України копію відзиву на позовну заяву з доданими до нього додатками, копію заперечення (на відповідь на відзив) з доданими до нього документами, копію апеляційної скарги на рішення суду з доданими до неї додатками у справі №910/7130/25, докази направлення вказаних документів надати суду.

17.12.2025 до Північного апеляційного господарського суду надійшла заява від Державної податкової служби України про виконання вимог ухвали суду від 10.12.2025.

22.12.2025 до Північного апеляційного господарського суду надійшла заява від Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРДЖІ МАРКЕТС АССІСТАНТ» про виконання вимог ухвали суду від 10.12.2025.

25.12.2025 до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив Державної казначейської служби України на апеляційну скаргу, в якому третя особа зазначила, що казначейство жодних прав та інтересів позивача та відповідача не порушувало, не було учасником правовідносин між позивачем і відповідачем щодо виконання ними договірних зобов`язань, а тому не має фактичних даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також, Державна казначейська служба України просила здійснювати розгляд справи без участі представника третьої особи.

15.01.2026 до Північного апеляційного господарського суду надійшли додаткові пояснення Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРДЖІ МАРКЕТС АССІСТАНТ», в якому товариство звертало увагу суду, що відповідач підтвердив споживання електроенергії в розмірі 308 337 кВт*год, посилаючись на акт надання послуг з розподілу електричної енергії за грудень 2024 року, отриманий від ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», підписаний і оплачений Відповідачем. А тому, як стверджує позивач, в силу умов п. 5.3.1 Договору відповідач як споживач зобов`язаний здійснити оплату за фактично поставлений товар згідно показників засобів обліку.

Заперечуючи проти посилань відповідача на припинення договору, позивач вказував на умови договору та зазначив, що жодна з обставин, які є підставою для розірвання договору, не настала.

Також в додаткових поясненнях позивач повідомив про зміну назви товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Маркетс Ассістант» на товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго-Інновації 2025».

У зв`язку з перебуванням судді Тарасенко К.В. у відпустці, протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 20.01.2026 у справі №910/7130/25 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Кравчук Г.А., Сибіга О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2026 прийнято справу №910/7130/25 за апеляційною скаргою Державної податкової служби України на рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2025 колегією суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Кравчук Г.А., Сибіга О.М.

В судове засідання 21.01.2026 з`явились представники позивача та відповідача. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, проте, колегія суддів враховує, що у відзиві на апеляційну скаргу, третя особа просила розглядати справи без участі її представника.

Суд розглянув заяву позивача про зміну назви товариства та дійшов висновку про її задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадські формування, що не мають статусу юридичної особи.

В Єдиному державному реєстрі містяться, зокрема, відомості про місцезнаходження та найменування юридичної особи (ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань").

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 90 Цивільного кодексу України, юридична особа повинна мати своє найменування, яке містить інформацію про її організаційно - правову форму та назву. Найменування установи має містити інформацію про характер її діяльності. Юридична особа може мати крім повного найменування скорочене найменування. Найменування юридичної особи вказується в її установчих документах і вноситься до єдиного державного реєстру.

Назва юридичної особи є її необхідною ознакою, яка забезпечує участь у цивільному обороті від свого імені та слугує засобом її індивідуалізації, що дозволяє відокремити її від інших юридичних осіб. Назва юридичної особи може зазнавати змін. Зміна назви юридичної особи проявляється в її зовнішній літеральній корекції.

Зміна назви юридичної особи тягне лише правовий наслідок проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, пов`язаних зі зміною назви.

Таким чином, зміна назви Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Маркетс Ассістант» (ідентифікаційний код 44256077) на Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго-Інновації 2025» (ідентифікаційний код 44256077) не тягне за собою правонаступництва, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції при апеляційному розгляді справи враховує нове найменування позивача та вважає за необхідне здійснити заміну найменування позивача з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Маркетс Ассістант» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Енерго-Інновації 2025».

Представник відповідача надав свої пояснення та підтримав вимоги апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Представник позивача надав свої пояснення та заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14.03.2022 №133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 №2119-ІХ, зі змінами, внесеними Указом Президента України від 18.04.2022 №259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 №2212-ІХ, Указом Президента України від 17.05.2022 №341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 №2263-ІХ, Указом Президента України від 12.08.2022 №573/2022, затвердженим Законом України від 15.08.2022 №2500-ІХ, Указом Президента України від 07.11.2022 №757/2022, затвердженим Законом України від 16.11.2022 №2738-ІХ, Указом Президента України від 06.02.2023 №58/2023, затвердженим Законом України від 07.02.2023 №2915-IX, Указом Президента України від 01.05.2023 №254/2023, затвердженим Законом України від 02.05.2023 №3057-IX, Указом Президента України від 26.07.2023 №451/2023, затвердженим Законом України від 27.07.2023 №3275-IX, Указом Президента України від 06.11.2023 №734/2023, затвердженим Законом України від 08.11.2023 №3429-IX, Указом Президента України від 05.02.2024 №49/2024, затвердженим Законом України від 06.02.2024 №3564-ІХ, Указом Президента України від 06.05.2024 №271/2024 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 08.05.2024 №3684-IX, Указом Президента України від 23.07.2024 №469/2024 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України №3891-IX, Указом Президента України від 28.10.2024 №740/2024 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України №4024-IX, Указом Президента України від 14.01.2025 №26/2025 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України №4220-IX від 15.01.2025, Указом Президента України від 15.04.2025 №235/2025 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 16.04.2025 № 4356-IX, Указом Президента України від 14.07.2025 №478/2025 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 15.07.2025 №4524-IX, Указом Президента України від 20.10.2025 №793/2025 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 21.10.2025 №4643-IX продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 5 листопада 2025 року строком на 90 діб, тобто до 03 лютого 2026 року.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд справи у розумний строк, застосувавши ст. ст. 2, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3 Конституції України та ст.ст. 2, 11 ГПК України.

У відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно до ч.1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін з наступних підстав.

11.09.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРДЖІ МАРКЕТС АССІСТАНТ» (далі - постачальник) та Державною податковою службою України (далі - споживач) укладено договір про постачання електричної енергії споживачу № 83 (далі - договір), відповідно до п. 2.1 якого постачальник постачає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб об`єктів електроспоживання споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість за спожиту електричну енергію відповідно до умов цього договору, в порядку та на умовах, передбачених цим договором (далі - електрична енергія або товар).

Згідно з п. 3.1.1. договору постачання товару за договором здійснюється: з 01 жовтня 2024 року по 31 грудня 2024 року включно.

Договірні обсяги споживання електричної енергії та перелік точок обліку визначаються в заяві-приєднанні до договору, яка є Додатком 4 до цього договору (п. 3.6 договору).

Відповідно до п. 5.2 договору ціна за одиницю товару включає тариф на передачу електричної енергії, що затверджується НКРЕКП, та всі інші складові вартості за одиницю Товару необхідні для виконання цього Договору та не включає вартість послуг з розподілу, електричної енергії. Ціна за одиницю товару з урахуванням всіх її складових встановлюється у Додатку 2 до договору "Комерційна пропозиція Постачальника".

Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць (п. 5.3 договору).

Споживач здійснює оплату за фактично поставлений товар за фактичними показаннями засобів обліку електричної енергії по закінченні розрахункового періоду (п. 5.3.1 договору).

У п. 5.3.2 договору сторони погодили, що оплата вартості електричної енергії за цим договором здійснюється на підставі підписаного сторонами Акта приймання-передачі товару (електричної енергії), примірна форма якого визначена в Додатку 5 до цього договору протягом 10 (десяти) робочих днів від дати отримання Акта приймання - передачі товару (електричної енергії).

Пунктом 6.2.1 договору встановлено, що споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього договору, а пунктом 7.2.2 договору встановлено, що постачальник зобов`язується нараховувати і виставляти акти споживачу за поставлену електричну енергію відповідно до вимог та у порядку, передбачених ПРРЕЕ та цим договором.

Згідно з п. 13.1 договору, останній набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками (за наявності) і діє до 31 грудня 2024 року (включно), але в будь-якому випадку до повного виконання споживачем своїх зобов`язань, у частині розрахунків.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що поставив відповідачу електричну енергію:

- в жовтні 2024 у кількості 465 254 кВт*год на суму 3 428 471,62 грн, що підтверджується Актом приймання-передачі товару (електричної енергії) № 1;

- в листопаді 2024 у кількості 149 004 кВт*год на суму 1 081 472,22 грн, що підтверджується Актом приймання-передачі товару (електричної енергії) № 2;

- в грудні 2024 у кількості 308 337 кВт*год на суму 2 385 103,86 грн, що підтверджується Актом приймання-передачі товару (електричної енергії) №139524121.

На виконання умов договору позивачем було сформовано та виставлено рахунки на оплату № від 07.12.2024 на суму 1 081 472,22 грн, № від 08.11.2024 на суму 3 428 471,62 грн, № від 13.01.2025 на суму 2 385 103,86 грн.

За твердженням позивача, спожиту електроенергію у жовтні та листопаді 2024 відповідачем оплачено повністю.

Як вбачається з матеріалів справи Акт приймання-передачі товару (електричної енергії) № 139524121 за грудень 2024 на суму 2 385 103,86 грн не підписаний зі сторони відповідача.

Акт приймання-передачі товару (електричної енергії) № 139524121 за грудень 2024 на суму 2 385 103,86 грн, рахунок на оплату № надсилались відповідачу 13.02.2025 засобами поштового зв`язку, що підтверджується описом вкладення та рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення № 704.

Відповідач листом 17.03.2025 вих № 7558/6/99-00-10-01-01-06 повідомив, що оскільки договірні відносини між сторонами закінчились у зв`язку з закінченням прогнозованого обсягу споживання електроенергії, який було використано у жовтні та листопаді 2024, а тому підписання акту приймання-передачі за грудень 2024 на суму 2 385 103,86 грн не є можливим.

При цьому, відповідачем оплачено ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі" всі об`єми розподіленої електричної енергії у грудні у кількості 308337 кВт*год.

Спір у справі виник щодо наявності/відсутності підстав для стягнення з відповідача заборгованості у сумі 2 385 103,86 грн за обсяги електричної енергії за грудень 2024 за договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України договори та інші правочини є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії". Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Статтею 276 Господарського кодексу України визначено, що загальна кількість енергії, яка відпускається, визначається за погодженням сторін. Строки постачання енергії встановлюються сторонами у договорі, виходячи, як правило, з необхідності забезпечення її ритмічного та безперебійного надходження абоненту.

Згідно з ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище визначає Закон України "Про ринок електричної енергії".

Згідно з п.14 ч.1 ст.4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються такі види договорів, зокрема, договір про постачання електричної енергії споживачу.

Відповідно до ч.1-2 ст.56 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

Відповідно до п.3.1.1. Постанови НКРЕКП від 14.03.2018 року № 312 "Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії" (далі - ПРРЕЕ) постачання (продаж) електричної енергії споживачу здійснюється за договором про постачання електричної енергії споживачу обраним споживачем електропостачальником, який отримав відповідну ліцензію, за вільними цінами, крім постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги або постачальником "останньої надії". Ціни (тарифи) на послуги постачальника універсальних послуг, постачальника "останньої надії" визначаються у встановленому законодавством порядку.

За змістом п.4.8. ПРРЕЕ форма та порядок оплати, терміни (строки) здійснення попередньої оплати, планових платежів та остаточного розрахунку зазначаються у договорі між електропостачальником та споживачем про постачання електричної енергії споживачу (комерційній пропозиції до договору).

Споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів (п.1 ч.3 ст.58 Закону України "Про ринок електричної енергії").

Сторони у п. 5.3.1 договору погодили, що споживач здійснює оплату за фактично поставлений товар за фактичними показаннями засобів обліку електричної енергії по закінченні розрахункового періоду

Відповідно до п.4.12 ПРРЕЕ розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії.

У спірних правовідносинах оператором системи розподілу є ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі".

З матеріалів справи вбачається, що нарахування за спожиту електроенергію у грудні 2024 проведені позивачем на підставі даних, переданих оператором системи розподілу - ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі".

Обсяг спожитої відповідачем електроенергії у грудні 2024, що відображений у Акті приймання-передачі товару (електричної енергії) № 139524121 за грудень 2024 (308337,00кВт*год) на суму 2 385 103,86 грн, відповідає обсягу, що визначений в Акті №1764-1 надання послуги з розподілу електричної енергії за грудень 2024, що підписаний між відповідачем та ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі".

Обсяги споживання відповідачем електричної енергії у грудні 2024 також підтверджуються наданою позивачем інформацією про обсяги споживання, що отримана від ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі".

Доказів оплати заборгованості у сумі 2 385 103,86 грн матеріали справи не містять.

Відповідач не заперечує факту споживання електроенергії у зазначених обсягах, однак заперечує можливість поставки позивачем електроенергії у більшому обсязі, аніж це передбачено договором.

Як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції, відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, посилався на те, що правовідносини між сторонами у грудні 2024 закінчились, у зв`язку з тим що договірний обсяг електроенергії було спожито ще у жовтні та листопаді 2024.

Проте, судом першої інстанції вірно зазначено, що чинне законодавство не містить такої підстави для припинення відносин чи договору, як закінчення договірного обсягу споживання електричної енергії.

Спірний договір у грудні 2024 був чинний, а тому постачальник мав право постачати електричну енергію у вказаний період.

Відповідач не звертався до позивача щодо дострокового припинення договору або припинення постачання електроенергії у грудні 2024 року.

Матеріалами справи підтверджується, що постачальником для відповідача у спірний період був саме позивач, інших договір у спірний період відповідачем укладено не було, на постачання не здійснювалось постачальником "останньої надії". Доказів протилежного скаржником суду не надано.

Отже, відповідач зобов`язаний в силу закону та договору здійснити оплату фактичного обсягу спожитої ним електричної енергії у грудні 2024, спожитої під час дії договору.

Згідно із ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Оскільки невиконане зобов`язання в частині оплати за спожиту електричну енергію у сумі 2 385 103,86 грн підтверджується матеріалами справи, належних доказів у спростування заборгованості у зазначеній сумі відповідачем не надано, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості у сумі 2 385 103,86 грн.

Щодо інших аргументів скаржника колегія суддів зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у судовому рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10.02.2010). Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, зводяться до незгоди зі встановленими судом обставинами та до переоцінки доказів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, в задоволенні апеляційної скарги Державної податкової служби України на рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2025 у справі №910/7130/25 слід відмовити, а оскаржуване рішення - залишити без змін.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Державної податкової служби України на рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2025 у справі №910/7130/25 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2025 у справі №910/7130/25 залишити без змін.

3. Судові витрати (судовий збір) за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника.

4. Матеріали справи №910/7130/25 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 04.02.2026.

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді Г.А. Кравчук

О.М. Сибіга