РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.01.2026Справа № 910/13957/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Селівона А.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ЄВРОІНС УКРАЇНА" вул. Велика Васильківська, 102, м. Київ, 03150

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" вул. Гарматна, 8, прим.6, м. Київ, 03067

про стягнення 1600,00 грн.

представники сторін: без виклику.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Євроінс Україна" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" про стягнення 9930,40 грн. страхового відшкодування.

В обґрунтування позовних вимог в позовній заяві позивач посилається на той факт, що у зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортного засобу, забезпеченого позивачем згідно Договору обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі Полісу № АР/6751543 від 19.12.2022 року, останнім здійснено виплату потерпілій особі страхового відшкодування, з урахуванням наявності іншого внутрішнього договору страхування забезпеченого транспортного засобу Citroen Berlingo, державний номер НОМЕР_1 , укладеного Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Еталон", позивач просить стягнути з відповідача 50% виплаченого страхового відшкодування.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.11.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/13957/24 та з огляду на характер спірних правовідносин, заявлені позивачем вимоги та предмет доказування у даній справі, оскільки ціна позову у даній справі не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та враховуючи незначну складність справи, за відсутності клопотань про інше та підстав для розгляду даної справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін з ініціативи суду, суд дійшов висновку про розгляд даної справи за правилами спрощеного провадження на підставі частини 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Окрім цього, зазначеною ухвалою витребувано у Моторного (транспортного) страхового бюро України (02002, м. Київ-2, а/с 272) інформацію по полісу АР № 006751543, ЕР № 212442741 станом на 23.07.2023 року, а саме: 1) якою страховою компанією видано даний поліс, 2) цивільно-правова відповідальність якого водія застрахована та який автомобіль було застраховано згідно вказаного полісу, 3) термін дії вищезазначеного полісу; 4) ліміт за шкоду життю та здоров`ю; ліміт за шкоду майну; розмір франшизи.

Так, на виконання вимог ухвали Господарського суду міста Києва від 21.11.2024 року засобами електронного зв`язку суду 29.11.2024 року від Моторного (транспортного) страхового бюро надійшла інформація про страхове покриття щодо АР № 006751543 та ЕР № 212442741, яка судом долучена до матеріалів справи.

Згідно частини 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Суд зазначає, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами" від 29.06.2023 року, який набрав чинності 21.07.2023 року та введений в дію 18.10.2023 року, внесено зміни до ряду статей ГПК України.

Так, відповідно до частини 6 статті 6 ГПК України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Відповідно до частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи чи її окремої системи (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасник справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно пункту 2 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Отже, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи №910/13957/24 та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України ухвала господарського суду від 21.11.2024 року була направлена судом в його електронний кабінет, факт отримання якої 22.11.2024 року підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про доставку електронного листа до електронного кабінету.

Так, через канцелярію суду 04.12.2024 року від відповідача надійшов відзив № 02-24-1719 від 29.11.2024 року на позовну заяву, з доказами надсилання його на адресу позивача, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на здійснення відповідачем 01.11.2024 року виплати страхового відшкодування Приватному акціонерному товариству "Страхова компанія "ЄВРОІНС УКРАЇНА" в розмірі 8 330,40 грн. з призначеннм платежу «сплата регресної вимоги по справі 109292/12023/1. Страхове відшкодування по Договору ЕР-212442741 зг. с/а 3145/0150/2023, д/н НОМЕР_2 , ОСОБА_1 », та зазначає про неврахування позивачем вже здійсненої оплати .

В свою чергу, 09.12.2024 року через систему "Електронний суд" від позивача надійшла заява б/н від 09.12.2024 року про зменшення розміру позовних вимог, в якій позивач підтверджує надходження грошових коштів у вказаному відповідачем у відзиві розмірі 8 330,40 грн., проте посилаючись на не надання відповідачем розрахунку зазначеної суми, зменшує розмір позовних вимог та просить суд стягнути з відповідача залишок страхового відшкодування у розмірі 1600,00 грн. (9 930,40 грн. - 8330,40 грн.).

Вказані документи судом долучені до матеріалів справи.

Інших доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень, а також заяв та клопотань процесуального характеру, окрім наявних в матеріалах справи, сторонами суду не надано.

Згідно приписів пункту 2 частини 2 статті 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Предметом позову є матеріально - правова вимога про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу до відповідача, що кореспондується зі способами захисту цього права чи інтересу, передбаченими статтею 16 Цивільного кодексу України та статтею 20 Господарського кодексу України.

Суд зазначає, що під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено у позовній заяві. Згідно зі статтею 163 Господарського процесуального кодексу України ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої вирішується спір.

З огляду на те, що зменшення розміру позовних вимог є правом позивача, передбаченим статтею 46 ГПК України, не суперечить законодавству та не порушує чиї-небудь права та охоронювані законом інтереси, зокрема, процесуальні права відповідача, передбачені статтею 46 ГПК України, та заява позивача про зменшення розміру позовних вимог відповідає вимогам, встановленим ст.ст. 46, 170 ГПК України, за відсутності заперечень відповідача проти поданої позивачем заяви, остання судом прийнята до розгляду, у зв`язку з чим має місце нова ціна позову, з урахуванням якої здійснюється подальший розгляд спору.

В свою чергу суд наголошує, що відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд зазначає, що з урахуванням строків, встановлених статтями 166, частиною 2 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, а саме протягом протягом 5 днів з дня отримання відзиву на позов, які також визначені судом в ухвалі від 21.11.2024 року, позивач мав подати відповідь на відзив на позовну заяву.

Як свідчать матеріали справи, позивач, подавши лише заяву про зменшення розміру позовних вимог, не скористався наданим йому процесуальним правом, передбаченим частиною 1 статті 166 Господарського процесуального кодексу України.

Наразі, від позивача станом на час винесення рішення до суду не надходило жодних заяв про неможливість подання відповідіь на відзив та/або про намір вчинення відповідних дій у відповідності до статті 166 ГПК України та/або продовження відповідних процесуальних строків та заперечень щодо розгляду справи по суті.

З огляду на вищевикладене, оскільки Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія "Євроінс Україна" не скористалось наданими йому процесуальними правами, зокрема, позиваем не надано на адресу суду відповідь на відзив на позовну заяву, суд дійшов висновку про можливість розгляду даної справи виключно за наявними матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 4 ст. 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України (чинного на час спірних правовідносин) господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно визначення ст. 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

У відповідності до статті 5 Закону України "Про страхування" страхування може бути добровільним або обов`язковим. Одним із видів обов`язкового страхування, згідно пунктом 9 частини 1 статті 7 вказаного Закону, є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Згідно зі статті 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Як встановлено судом згідно матеріалів справи, 19.12.2022 року Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ЄВРОІНС УКРАЇНА" (страховик за договором, позивач у справі) та ОСОБА_2 укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений Полісом №АР/6751543 (далі - Поліс №АР/6751543), відповідно до якого було забезпечено транспортний засіб марки Citroen Berlingo, номерний знак НОМЕР_3 .

Згідно із даними Полісу №АР/6751543 франшиза становить - 3200,00 грн.; ліміт страхової суми за шкоду, заподіяну майну - 160 000,00 грн.

Суд зазначає, що за приписами статті 180 Господарського кодексу України (чинного на час виникнення спірних правовідносин), строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору.

Відповідно до статті 631 Цивільного кодексу України час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, є строком дії останнього.

Строк дії Полісу № АР/6751543 встановлено з 20.12.2022 року по 19.12.2023 року включно (пункти 10, 11 Полісу).

Судом встановлено, що укладений укладений правочин, оформлений Полісом № АР/6751543 від 19.12.2022 року, за своїм змістом та правовою природою є договором страхування, який підпадає під правове регулювання параграфу 2 глави 35 Господарського кодексу України (чинного на час виникнення спірних правовідносин), глави 67 Цивільного кодексу України, Закону України "Про страхування" та Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції Закону № 2463-IX від 17.08.2022 року, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).

Як передбачено статтею 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Аналогічні визначення поняття "договір страхування" містяться в статті 354 Господарського кодексу України (чинного на час виникнення спірних правовідносин) та статті 979 Цивільного кодексу України.

Відповідно до положень статті 981 Цивільного кодексу України та частини 2 статті 18 Закону України "Про страхування" договір страхування укладається в письмовій формі, а також може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката).

Пунктом 1.8. статті 1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору.

В статті 5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" зазначено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Системний аналіз положень цього Закону дає підстави для висновку, що у момент укладення договору обов`язкового страхування страховик приймає на себе зобов`язання відповідати перед невизначеним і невідомим заздалегідь колом осіб за майнову шкоду, завдану цим особам страхувальником відповідальності, тобто приймає на себе фінансові ризики виплати відшкодування завданої страхувальником іншій особі майнової шкоди.

За визначенням ст. 8 Закону України "Про страхування" страховим ризиком є певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання.

Страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Зазначене кореспондується з приписами ст. 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", згідно якої страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

За умовами Полісу № АР/6751543 страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо - транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно - правова відповідальність особи, відповідність якої застрахована за договором (полісом).

Судом встановлено за матеріалами справи, зокрема, згідно постанови Деснянського районного суду м. Києва від 04.09.2023 року у справі № 754/10999/23 та відповіді від НПУ про ДТП № 455155, що 23 липня 2023 року о 14 год. 30 хв. водій ОСОБА_3 в м. Києві на перехресті вул. Драйзера - вул. Бальзака, керуючи автомобілем марки Citroen Berlingo, державний номер НОМЕР_3 , повертаючи праворуч на основний червоний сигнал світлофора з додатковою табличкою стрілкою зеленого кольору на рівні червоного сигналу світлофора, не надав перевагу у русі автомобілю марки Ford Fusion, державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , який рухався через перехрестя на зелений сигнал світлофора, внаслідок чого здійснив з ним зіткнення, що призвело до механічних пошкоджень обох транспортних засобів, чим порушив вимоги п.п. 8.7.3, 16.9 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

При цьому, вказаною постановою Деснянського районного суду м. Києва від 04.09.2023 року у справі № 754/10999/23, винною у вказаному ДТП, зокрема, у порушенні п.п. 8.7.3, 16.9 Правил дорожнього руху та вчинення адміністративне правопорушення, визнано ОСОБА_3 , якого притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 988 Цивільного кодексу України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

За змістом пункту 3 частини 1 статті 20 Закону України "Про страхування" до обов`язків страховика, зокрема, належить при настанні страхового випадку у передбачений договором строк виплата страхового відшкодування, яке частиною 16 статті 9 даного Закону визначено як страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Суд зазначає, що правила щодо відшкодування шкоди, заподіяної третій особі, встановлені статтею 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", згідно п. 22.1 якої у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до пункту 33.1.4. статті 33 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Пунктом 35.1. статті 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

На виконання вказаних норм, 21.08.2023 року водій пошкодженого в ДТП транспортного засобу Ford Fusion, державний номер НОМЕР_2 ОСОБА_4 , звернувся до страховика - Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ЄВРОІНС УКРАЇНА" з повідомленням про ДТП б/н від 21.08.2023 року, копія якого наявна в матеріалах справи.

Окрім цього, 22.08.2023 року ОСОБА_1 , яка є власником транспортного засобу Ford Fusion, державний номер НОМЕР_2 , що отримав механічні ушкодження в результаті ДТП 23.07.2023 року, звернулась до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ЄВРОІНС УКРАЇНА" із заявою б/н від 22.08.2023 про страхове відшкодування згідно умов Полісу № АР/6751543 від 19.12.2022 року, відповідно до якого просила здійснити страхову виплату.

Згідно з пунктом 34.2, 34.3 статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

На виконання зазначеної норми Закону, 23.08.2023 року уповноваженим представником ПАТ «СК «Євроінс Україна», а саме експертом (оцінювачем) ОСОБА_5 , в присутності учасника ДТП ОСОБА_4 було оглянуто пошкоджений транспортний засіб Ford Fusion, державний номер НОМЕР_2 , про що складено відповідний протокол огляду транспортного засобу від 23.08.2023 року, підписаний експертом та ОСОБА_4 , копія якого наявна в матеріалах справи.

Згідно частиною 1 статті 25 Закону України "Про страхування" виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Аналогічні приписи містяться в частинах 1, 2 статті 990 Цивільного кодексу України, згідно яких страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката); страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

Відповідно до статті 28 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

За приписами статті 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

На замовлення ПАТ «СК «Євроінс Україна» 21.09.2023 року оцінювачем Куриловичем Д.Ф., було складено звіт № 27127 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу (далі - Звіт про оцінку), згідно якого встановлено, що ринкова вартість транспортного засобу Ford Fusion, державний номер НОМЕР_2 , складає 341 173,27 грн., вартість відновлювального ремонту (включаючи ПДВ на запасні частини та матеріали фарбування) складає 60 312,44 грн., значення коефіцієнту фізичного зносу складає 0,7, вартість матеріального збитку з урахуванням ПДВ (на запасні частини та матеріали фарбування) складає 29 718,95 грн.

Копія вказаного Звіту наявна в матеріалах справи.

Окрім цього, відповідно до наявної в матерілах справи ремонтної калькуляції системи AUDATEX № 109292 від 21.09.2023 року, вартість ремонту визначена в розмірі 60 312,44 грн. з ПДВ.

Відповідно до п. 36.1. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеним лімітом.

Згідно з пунктом 36.2 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Відповідно до абз. 2 пунту 12.1 статті 12 Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

У зв`язку зі зверненням власника пошкодженого транспортного засобу - ОСОБА_6 із заявою про страхове відшкодування від 22.08.2023 року та водія вказаного засобу - ОСОБА_4 з повідомленням про ДТП б/н від 21.08.2023 року, позивачем як страховиком згідно умов Полісу № АР/6751543 від 19.12.2022 року було визнано вищезазначену дорожньо-транспортну пригоду від 23.07.2023 року страховим випадком, прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у загальній сумі 23 060,79 грн., про що складено відповідний страховий акт № 109292/1/2023 від 29.09.2023 року та розрахунок страхового відшкодування № 9 від 27.09.2023 року, копії яких наявні в матеріалах справи.

За змістом вказаного страхового акту та розрахунку до нього, вартість матеріального збитку, завданого транспортному засобу Ford Fusion, державний номер НОМЕР_2 , склала 29 718,95 грн. (в тому числі ПДВ 3458,16 грн.), отже розмір страхового відшкодування з вирахуванням враншизи в сумі 3200,00 грн. та зниження на суму 3458,16 грн., становить 23 060,79 грн.

У відповідності до зазначеного страхового акту № 109292/1/2023 від 29.09.2023 року, позивач, виконуючи свої зобов`язання як страховика, здійснив перерахування суми страхового відшкодування в розмірі 23 060,79 грн. на розрахунковий рахунок постраждалої особи ОСОБА_1 , що підтверджується платіжною інструкцією № 23302 від 29.09.2023 року на вказану суму, копія якої наявна в матеріалах справи.

В свою чергу, заперечень щодо факту та розміру здійсненої позивачем виплати страхового відшкодування за Полісом № АР/6751543 від 19.12.2022 року, а також перебування отриманих Ford Fusion, державний номер НОМЕР_2 , пошкоджень у причинно-наслідковому зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, що сталася 23.07.2023 року, відповідачем суду не надано.

За таких обставин суд доходить висновку, що матеріалами справи підтверджується виконання позивачем умов Полісу № АР/6751543 від 19.12.2022 року, а саме виплати страхового відшкодування в розмірі 23 060,79 00 грн. у зв`язку із настанням страхового випадку шляхом перерахування вартості запчастин та відновлювального ремонту транспортного засобу Ford Fusion, державний номер НОМЕР_2 , безпосередньо власнику пошкодженого транспортного засобу ОСОБА_1 на її розрахунковий рахунок.

Суд звертає увагу на те, що згідно з пунктом 1.6. Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003 року, відновлювальний ремонт - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісних транспортних засобів чи його складника (-ів) та відновлення їхніх ресурсів, а вартість відновлювального ремонту дорожнього транспортного засобу, відповідно до п. 2.3. Методики, це грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісного транспортного засобу.

Відповідно до статті 1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Системне тлумачення наведених вище положень чинного законодавства дає підстави вважати, що в разі пошкодження транспортного засобу розмір шкоди, завданої транспортному засобу, що підлягає відшкодуванню страховиком, визначається виходячи з оцінки вартості витрат, які несе власник пошкодженого транспортного засобу при здійсненні його відновлювального ремонту.

Водночас, як зазначено в прийнятих за результатами перегляду справ даної категорії постановах Верховного Суду від 25.07.2018 у справі № 922/4013/17, від 20.03.2018 у справі № 911/482/17, від 03.07.2019 у справі № 910/12722/18, від 13.08.2018 у справі № 910/9396/17, звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу, а реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є платіжний документ про здійснення такої виплати.

Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

При цьому, як зазначено в постанові Верховного Суду від 01.02.2018 у справі №910/22886/16, невірно вважати, що для вирахування страхового відшкодування (збитків) слід брати до уваги тільки Звіт суб`єкта оцінювання, складений згідно з Законом України «про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», оскільки відповідно до абз. 10 частини 2 статті 7 цього Закону проведення оцінки майна є обов`язковим для визначення збитків або розміру відшкодування саме у випадках, встановлених законом. При цьому, норми вказаного Закону не передбачають обов`язковість проведення оцінки для визначення збитків та розміру відшкодування саме за результатами дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, за висновком суду, наявність Звіту № 27127 про оцінку вартості (розміру збитків), заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 21.09.2023 року, страхового акту № 109292/1/2023 від 29.09.2023 року, а також платіжної інструкції № 23302 від 29.09.2023 року на суму 23 060,79 грн. є достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування, які виникли внаслідок ДТП від 23.07.2023 року.

Поряд із цим судом за матеріалами справи встановлено, що станом на момент настання дорожньо-транспортної пригоди 23.07.2023 року, щодо забезпеченого позивачем транспортного засобу Citroen Berlingo, номерний знак НОМЕР_3 , окрім вищезазначеного Полісу позивача № АР/6751543 від 19.12.2022 року, був чинним Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту, оформлений Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Еталон" Полісом № ЕР 212442741 (далі - Поліс № 212442741) строком дії з 21.12.2022 року по 11.12.2023 року, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом марки Citroen Berlingo, державний номер НОМЕР_1 , VIN - код НОМЕР_4 , франшиза - 0 грн.; ліміт страхової суми за шкоду, заподіяну майну - 160 000,00 грн.

Отже, на момент вчинення ДТП 23.07.2023 року цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки марки Citroen Berlingo, державний номер НОМЕР_1 , була застрахована у двох страхових компаніях: за Полісом № АР/6751543 в ПАТ "СК "ЄВРОІНС УКРАЇНА" (позивач у справі) та за Полісом № ЕР/212442741 - в ПАТ СК "Еталон" (відповідач у справі).

Відповідно до статті 11 Закону України "Про страхування" предмет договору страхування може бути застрахований за одним договором страхування та за згодою страхувальника кількома страховиками (співстрахування).

Статтею 989 Цивільного кодексу України визначено обов`язки страхувальника, відповідно до яких, страхувальник зобов`язаний, зокрема, при укладенні договору страхування повідомити страховика про інші договори страхування, укладені щодо об`єкта, який страхується.

Пунктом 17.3 статті 17 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) також визначено, що при укладенні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності страхувальник зобов`язаний повідомити страховика про всі діючі договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладені з іншими страховиками, а також, за вимогою страховика, надати інформацію про всі відомі обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику.

При цьому, вказаним Законом також врегульовано діяльність Моторного (транспортного) страхового бюро України, яке згідно з пунктом 39.1 статті 39 Закону є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно з пп. «а» п. 7.2 Статуту Моторного (транспортного) страхового бюро України, затвердженого протоколом Загальних зборів членів М(Т)СБУ № 18 від 24.01.2005 та погодженого розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України № 3470 від 01.02.2005, члени Бюро зобов`язані виконувати рішення та дотримуватись положень установчих та внутрішніх нормативних документів Бюро, затверджених органами управління Бюро відповідно до їх компетенції.

Протоколом Президії Моторного (транспортного) страхового бюро України № 464/2020 від 26.02.2020 з метою врегулювання відносин між страховиками-членами М(Т)СБУ з питання забезпечення здійснення страхового відшкодування при наявності декількох внутрішніх договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, які були чинним на момент дорожньо-транспортної пригоди, був затверджений Порядок виконання зобов`язань при настанні події, яка є страховим випадком за декількома внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно з вказаним Порядком останній є внутрішнім нормативним документом М(Т)СБУ, що є обов`язковим для виконання усіма членами М(Т)СБУ і поширюється на врегулювання страхових випадків, інформація про настання яких отримана членами М(Т)СБУ після 01 березня 2020 року.

Пунктом 2.1 статті 2 Порядку визначено, що наявність на момент укладення внутрішнього договору страхування в єдиній централізованій базі даних М(Т)СБУ відомостей про інші чинні внутрішні договори страхування, укладені по відношенню до того ж забезпеченого транспортного засобу, визнається достатнім доказом виконання страхувальником зобов`язання при укладенні внутрішнього договору страхування повідомити страховика про інші внутрішні договори страхування (обов`язки страхувальника, що передбачені пунктом 3 частини 1 статті 989 Цивільного кодексу України та п. 17.3 ст. 17 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин)).

Отже, чинне законодавство та спеціальні нормативні документи Моторного (транспортного) страхового бюро України дозволяють страхувальнику укладати декілька договорів страхування щодо одного об`єкта страхування з різними страховиками.

Таким чином, враховуючи, що спірна дорожньо-транспортна пригода сталась після 01.03.2020 року, положення Порядку № 464/2020 від 26.02.2020 року поширюються на врегулювання даного страхового випадку.

Відповідно до пункту 5.1 статті 5 Порядку виконання зобов`язань при настанні події, яка є страховим випадком за декількома внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховик, який на умовах, визначених цим Порядком, здійснив відшкодування, у разі, якщо визначений ним розмір шкоди не перевищує сукупного розміру страхових сум, за відповідну шкоду, за усіма чинними на дату страхового випадку Внутрішніми договорами страхування, визнається особою, яка надала послуги з відшкодування збитків, і згідно з пунктом 36.4 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» має право на отримання страхового відшкодування від інших страховиків, які уклали чинні на момент настання страхового випадку по відношенню до того ж забезпеченого транспортного засобу Внутрішні договори страхування.

Отже, ПАТ «СК «Євроінс Україна» та ПАТ «СК «Еталон» є особами, відповідальними за спричинену у дорожньо-транспортній пригоді шкоду, та згідно з положеннями Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" вони мають відповідати за вимогами потерпілої особи, в межах, передбачених договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності.

Суд зазначає, що відповідно до п. 3.1 Порядку при настанні події, яка є страховим випадком за декількома внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховик - член М(Т)СБУ, який отримав заяву про страхове відшкодування зобов`язаний (не залежно від наявності інших внутрішніх договорів страхування, укладених по відношенню до забезпеченого транспортного засобу, та черговості їх укладення) здійснити визначені Законом заходи для забезпечення своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Згідно з пунктом 3.2 статті 3 Порядку страховик, який отримав інформацію про подію, яка має ознаки страхового випадку за декількома Внутрішніми договори страхування, для забезпечення участі усіх страховиків за такими договорами страхування повинен:

а) невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дати надходження інформації про страховий випадок, повідомити у письмовій формі (як правило, за допомогою електронної корпоративної пошти МТСБУ) інших страховиків, які внесли до єдиної централізованій базі даних МТСБУ відомості про інші Внутрішні договори страхування, які є дійсними на дату настання події, що містить ознаки страхового випадку;

б) забезпечити можливість іншим страховикам, які також застрахували той самий об`єкт, приймати участь в розслідуванні страхового випадку (зокрема, у огляді наявних документів та пошкодженого (знищеного) майна);

в) повідомити у письмовій формі (як правило, за допомогою електронної корпоративної пошти МТСБУ) інших страховиків, які внесли до єдиної централізованій базі даних МТСБУ відомості про інші Внутрішні договори страхування, які є дійсними на дату настання події, що містить ознаки страхового випадку, про прийняте рішення та заплановану виплату страхового відшкодування не пізніше ніж за три робочі днів до дати її проведення.

Згідно п. 4.1 Порядку відповідальним за прийняття рішення за заявою про страхове відшкодування, визначення розміру та виплати страхового відшкодування є страховик, який отримав зазначену заяву. Якщо усі страховики, які уклали по відношенню до одного забезпеченого транспортного засобу Внутрішні договори страхування у письмовій формі не узгодили з заявником проведення виплат страхового відшкодування кожним із страховиків, то виплату здійснює той страховик, який перший зареєстрував повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

Як було встановлено судом та зазначалось вище, у зв`язку із настанням страхового випадку 23.07.2023 року згідно умов Полісу АР/6751543 від 19.12.2022 року та на підставі складеного страхового акту № 109292/1/2023 від 29.09.2023 року, заяви ОСОБА_1 про страхове відшкодування позивачем здійснено виплату страхового відшкодування потерпілій особі в розмірі 23 060,79 грн.

Заперечень щодо факту та розміру здійсненої позивачем виплати страхового відшкодування від відповідача до суду не надходило.

Так, на виконання приписів підпункту а) пункту 3.2 статті 3 Порядку позивач звернувся до відповідача з Повідомленням №109292 від 22.08.2023 року про настання страхового випадку та про наявність іншого Внутрішнього договору страхування, оформленого полісом № АР/6751543, який був дійсний на момент настання ДТП 23.07.2023 року.

За змістом вказаного листа позивач повідомив відповідача про початок процесу врегулювання страхового випадку, що мав місце 23.07.2023 року, а також просив ПАТ «СК «Еталон» підтвердити чинність Полісу ЕР/212442741 та пропонував долучитись до процесу врегулювання події.

Таким чином, зважаючи отримання позивачем 21.08.2023 року повідомлення про ДТП листом від 22.12.2021 року та надсилання відповідачу повідомлення про наявність іншого договору страхування 22.08.20232 року, тобто протягом трьох робочих днів з дати надходження інформації про страховий випадок, ПАТ «СК «Еталон» не був позбавлений можливості взяти участь у розслідуванні страхового випадку, який стався 23.07.2023 року, що, в свою чергу, свідчить про виконання позивачем обов`язку, вказаного у підпункті б) пункту 3.2 статті 3 Порядку.

Окрім того, на виконання вимог підпункту в) пункту 3.2 статті 3 Порядку позивач листом №8970/ДВЗ від 27.09.2023 року повідомив відповідача про прийняте рішення про виплату страхового відшкодування власнику Ford Fusion, державний номер НОМЕР_2 , у сумі 23 060,79 грн., тобто не пізніше ніж за три робочі дні до дати її проведення платіжним дорученням №23302 від 29.09.2023 року.

Відповідно до пункту 5.2 Порядку виконання зобов`язань при настанні події, яка є страховим випадком за декількома внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, розмір страхового відшкодування належного страховику, який здійснив виплату страхового відшкодування, від кожного з інших страховиків, які уклали чинні на момент настання страхового випадку інші внутрішні договори страхування по відношенню до того ж забезпеченого транспортного засобу, визначається з огляду на положення статті 540 Цивільного кодексу України (виконання зобов`язання, в якому беруть участь кілька боржників, визначається у рівній частці) за формулою:

Ск = (Св - Сш/Кс) / (Кс-1) - Ф, де

Ск - розмір страхового відшкодування (компенсації) належного страховику, який здійснив виплату страхового відшкодування від кожного іншого страховика;

Св - розмір виплаченого заявником страхового відшкодування;

Кс - кількість страховиків, які застрахували один об`єкт, на дату страхового випадку;

Сш - розмір шкоди, заподіяної внаслідок страхового випадку;

Ф - розмір франшизи, визначений страховиком до якого заявником подана заява про страхове відшкодування.

У разі, якщо розмір шкоди перевищує сукупний розмір страхових сум за відповідний тип шкоди за усіма внутрішніми договорами страхування, то кожний із страховиків виконує свої зобов`язання без права компенсації від інших страховиків.

Згідно до статті 9 Закону України "Про страхування" франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Також суд враховує, що згідно умов пункту 12.1. статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 06.07.2018 року по справі № 924/675/17, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, але виходячи з вартості відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнта зносу деталей, ПДВ та з вирахуванням франшизи.

Так, згідно з наведеним у позовній заяві розрахунком позивача, розмір страхового відшкодування, належного до виплати відповідачем, становить 9 930,40 грн. (23 060,79 грн. - 26 260,79 грн./2)/(2-1) - 0 грн. (франшиза за Полісом ЕР № 212442741 )).

Згідно з пунктом 5.1 статті 5 Порядку для реалізації зазначеного у цьому пункті права страховик, який на умовах, визначених цим Порядком, здійснив страхове відшкодування, має подати заяви про страхове відшкодування до решти зазначених страховиків.

Заява про страхове відшкодування та додатки до неї мають відповідати вимогам, передбачених статтею 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». До зазначеної заяви мають також додаватися докази настання страхового випадку, документи на підставі яких визначеного розмір шкоди і факт проведення страхового відшкодування заявником. У разі якщо заявник не погодив з усіма іншими страховиками розмір шкоди, то до заяви про страхове відшкодування за шкоду, заподіяну пошкодженням транспортного засобу, обов`язково долучається звіт про оцінку або висновок автотоварознавчого дослідження.

Як зазначає позивач у позовній заяві, оскільки відповідальність водія за шкоду, заподіяну майну внаслідок експлуатації автомобіля марки Citroen Berlingo, державний номер НОМЕР_1 , була застрахована також відповідачем у справі, ПАТ «СК «Еталон» згідно Полісу № 21242741, представник позивача - ТОВ "Детективно-правове агенство "ЛИС" 14.10.2023 року направив ПАТ «СК «Еталон» заяву № 109292 про виплату 50% суми страхового відшкодування в розмірі 11530,40 грн. у відповідності до приписів Порядку виконання зобов`язань при настанні події, яка є страховим випадком за декількома внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, затвердженого протоколом президії МТСБУ від 26.02.2020 року №464/2020.

Факт надсилання заяви на адресу відповідача ПАТ «СК «Еталон» підтверджується наявними в матеріалах справи копіями фіскального чеку від 16.10.203 року та опису вкладення від 16.10.2023 року в цінний лист № 809.

Відповідно до пункту 5.3 Порядку страховик за внутрішнім договором страхування якого настала подія, що має ознаки страхового випадку, але проведення виплати страхового відшкодування здійснено згідно з цим Порядком іншим страховиком і розмір шкоди не перевищує загального розміру страхових сум за відповідну шкоду, за усіма чинними на момент настання страхового випадку внутрішніми договорами страхування зобов`язаний здійснити страхове відшкодування такому іншому страховику протягом 15 днів з дати отримання заяви про виплату страхового відшкодування.

Проте, відповідач компенсації страхового відшкодування за пошкоджений у ДТП 23.07.2023 року транспортний засіб Ford Fusion, державний номер НОМЕР_2 , не здійснив, залишивши заяву позивача без відповіді та задоволення.

Таким чином, оскільки в порушення вимог статті 993 Цивільного кодексу України та пунктів 5.1, 5.2, 5.3 Порядку відповідач у визначений законодавством строк відшкодування не здійснив, залишивши вимогу позивача без задоволення, останній посилаючись на обов`язок страховика відшкодувати в рівній частці розмір страхового відшкодування, виплаченого іншим страховиком при настанні події, яка є страховим випадком за декількома внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача частини виплаченого ПАТ «СК «Євроінс України» страхового відшкодування в розмірі 9930,40 грн.

В подальшому після звернення позивача до суду відповідачем у поданому відзиві було повідомлено про перерахування на рахунок позивача страхового відшкодування в сумі 8330,40 грн., у зв`язку з чим сума заявлених вимог зменшена позивачем до 1600,00 грн. (9930,40 грн.-8330,40 грн.).

За приписами статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

У відповідності до статті 124, пунктів 2, 3, 4 частини 2 статті 129 Конституції України, статей 2, 7, 13 Господарського процесуального кодексу України основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд наголошує, що відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, обов`язок доказування, а отже і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, покладено саме на сторони та інших учасників судового процесу, а тому суд лише створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Доказів визнання недійсними чи розірвання Полісу № АР/6751543 від 19.12.2022 року та Полісу №ЕР 212442741та/або їх окремих положень суду не надано.

Разом з цим, заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що 01.11.2024 року відповідач здійснив виплату страхового відшкодування Приватному акціонерному товариству "Страхова компанія "ЄВРОІНС УКРАЇНА" в розмірі 8330,40 грн. (регресної вимоги) по справі №109292/12023/1, що не заперечується позивачем та підтверджено у заяві від 09.12.2024 року про зменшення розміру позовних вимог, від так відповідач вважає безпідставним заявлений позов, враховуючи вже здійснену Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Еталон" виплату страхового відшкодування (регресної вимоги).

Поряд з цим судом встановлено, що відповідачем у поданому відзиві не наведено власного розрахунку страхового відшкодування, сума якого була сплачена позивачу в розмірі 8330,40 грн., та не додано такого розрахунку до матеріалів відзиву з урахуванням Методики та фактичних обставин ДТП, а також не надано заперечень щодо врахованої позивачем при визначенні розміру страхового відшкодування вартості матеріального збитку, визначеного на підставі Звіту № 27127 від 21.09.2023 року .

Таким чином, з огляду на вищенаведені висновки суду щодо порядку визначення розміру заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту виходячи з фактичної (реальної) суми, встановленої відповідним експертним звітом, за відсутності наданого відповідачем для оцінки судом власного розрахунку страхового відшкодування, судом приймається до уваги наданий позивачем розрахунок вартості матеріальних збитків, завданих транспортному засобу марки Ford Fusion, державний номер НОМЕР_2 , під час ДТП 23.07.2023 року, та відповідний розмір страхового відшкодування визначається за вирахуванням франшизи згідно Полісу № АР/6751543 в розмірі 3200,00 грн. та франшизи згідно Полісу № ЕР № 212442741 - 0,00 грн., з урахуванням якого здійснюється розгляд справи.

Враховуючи вищевикладене, оскільки матеріалами справи підтверджується факт невиконання відповідачем своїх зобов`язань щодо сплати позивачу суми виплаченого страхового відшкодування в добровільному порядку та на момент прийняття рішення доказів погашення заборгованості відповідач суду не представив, як і належних та допустимих доказів, що спростовують вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та відповідачем не спростовані, а тому вимога позивача про стягнення з відповідача страхового відшкодування підлягає задоволенню у сумі 1 600,00 грн.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права (частина 1 статті 6 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (див. рішення від 21 січня 1999 року в справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22 лютого 2007 року в справі "Красуля проти Росії", від 5 травня 2011 року в справі "Ільяді проти Росії", від 28 жовтня 2010 року в справі "Трофимчук проти України", від 9 грудня 1994 року в справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 1 липня 2003 року в справі "Суомінен проти Фінляндії", від 7 червня 2008 року в справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Відповідно до пункту 58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (Заява № 4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

При цьому суд наголошує, що усі інші доводи та міркування сторін, окрім зазначених у мотивувальній частині рішення, взяті судом до уваги, однак не спростовують висновків суду та не суперечать дійсним обставинам справи і положенням чинного законодавства.

Рішення суду про задоволення позову може бути прийнято виключно у тому випадку, коли подані позивачем докази дозволять суду зробити чіткий, конкретний та безумовний висновок про обґрунтованість та законність вимог позивача.

Відповідно до приписів ч.ч.1, 2, 5 ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухвалюватись у відповідності до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права та на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом та з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до приписів ч.ч.1, 2, 5 ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухвалюватись у відповідності до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права та на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом та з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З огляду на вищевикладене, виходячи з того, що позов доведений позивачем, обґрунтований матеріалами справи та відповідачем не спростований, суд доходить висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 73-80, 86, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" (вул. Гарматна, 8, прим.6, м. Київ, 03067, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ЄВРОІНС УКРАЇНА" (вул. Велика Васильківська, 102, м. Київ, 03150, ) 1 600 (одну тисячу шістсот) грн. 00 коп. страхового відшкодування та 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 грн. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повний текст рішення складено та підписано 30 січня 2026 року.

Суддя А.М. Селівон