РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.02.2026Справа № 910/14632/25

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЕРША"

про стягнення 20176,02 грн.

Суддя: Людмила ШКУРДОВА.

Представники: без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова група "ТАС" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «"Страхова компанія "ПЕРША" про стягнення 20176,02 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Приватним акціонерним товариством "Страхова група "ТАС" на підставі договору страхування наземних транспортних засобів № FO-02096350 від 03.10.2024 р., внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, виплачено страхове відшкодування, а тому до позивача, відповідно до положень ст. 993 Цивільного кодексу України, ст. 108 Закону України "Про страхування", перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки, цивільна відповідальність власника/водія транспортного засобу "Nissan Juke", державний номерний знак НОМЕР_1 , з вини водія якого трапилась ДТП, була застрахована у Приватному акціонерному товаристві "Страхова компанія "ПЕРША", позивач просить суд стягнути з останнього витрати, пов`язані зі сплатою страхового відшкодування у сумі 15930,00 грн., інфляційні втрати у сумі 580,81 грн., 3% річних у сумі 323,40 грн. та пеню у сумі 3341,81 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.12.2025 р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/14632/25 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначає, що:

- наданий позивачем рахунок-фактура № 182 від 03.12.2024 р. не підтверджує розмір завданої шкоди «Audi A7», державний номерний знак НОМЕР_2 , позаяк необхідно потрібно надати експертний звіт (висновок), виконаний відповідно до чинних нормативних вимог;

- позивач не забезпечив відповідачу можливість провести огляд пошкодженого транспортного засобу, чим позбавив останнього можливості встановити обставини події та оцінити розмір збитків;

- відмова страховика у виплаті страхового відшкодування ґрунтується на вимогах закону, оскільки позивач не виконав своїх обов`язків, які призвели до неможливості страховика встановити розмір заподіяної шкоди.

Заперечуючи проти доводів відповідача, позивач зазначає, що:

- законодавство не містить вимоги про те, що рахунок-фактура повинен бути складений виключно суб`єктом оціночної діяльності;

- сама по собі відсутність звіту про оцінку витрат, пов`язаних з відновленням транспортного засобу, не є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування за умови підтвердження розміру оціненої шкоди іншими доказами;

- автомобіль «Audi A7», державний номерний знак НОМЕР_2 , був оглянутий представником страховика потерпілого, а жодна норма законодавства не містить обов`язку оглядати пошкоджене авто за участю страховика винної сторони.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

03.10.2024 р. між Приватним акціонерним товариством "Страхова група "ТАС" (страховик) та ОСОБА_1 (страхувальник) укладено договір страхування наземних транспортних засобів № FO-02096350, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням застрахованим транспортним засобом - автомобілем «Audi A7», державний номерний знак НОМЕР_2 , 2022 року випуску.

02.12.2024 р. у м. Черкаси на вул. Чигиринській, 13А, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу "Nissan Juke", державний номерний знак НОМЕР_1 , та транспортного засобу «Audi A7», державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10.12.2024 р. у справі № 711/9457/24 водія транспортного засобу "Nissan Juke", державний номерний знак НОМЕР_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

02.12.2024 р. страхувальник звернувся до страховика із заявою про настання події та виплату страхового відшкодування.

09.12.2024 р. ПрАТ "СГ "ТАС" на підставі рахунку-фактури ФОП Плащенкова А.Л. № 182 від 03.12.2024 р., акту огляду транспортного засобу від 03.12.2024 р., страхового акту № 28852/34/924 від 05.12.2024 р., здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 15930,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 456582 від 09.12.2024 р.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу "Nissan Juke", державний номерний знак НОМЕР_1 , застрахована відповідачем на підставі полісу № ЕР/219711299, ліміт за шкоду майну - 160000,00 грн., франшиза - 0,00 грн.

20.12.2024 р. позивач звернувся до відповідача із заявою № 07887/9224 від 12.12.2024 р. про виплату страхового відшкодування в порядку суброгації у розмірі 15930,00 грн. Вказана заява отримана відповідачем 23.12.2024 р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 620.

У відповідь на заяву позивача, відповідач направив лист № 60 від 08.01.2025 р., в якому зазначив, що наданий рахунок-фактура ФОП Плащенкова А.Л. № 182 від 03.12.2024 р. не може бути прийнятий за основу для оцінки завданої шкоди, оскільки ФОП Плашенков А.Л. не є суб`єктом оціночної діяльності. Також відповідач зазначив, що позивач не забезпечив представнику ПрАТ "СК "ПЕРША" можливість провести огляд пошкодженого транспортного засобу, що позбавило страховика можливості встановити обставини події та оцінити розмір збитків, а тому ПрАТ "СК "Перша" не має правових підстав для визнання майнової вимоги на відшкодування завданої шкоди.

Оскільки відповідач не сплатив позивачу страхове відшкодування в порядку суброгації, останній і звернувся до суду з даним позовом.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі ст. 108 Закону України «Про страхування» страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат.

Якщо договором страхування майна не передбачено інше, до страховика, який здійснив страхову виплату, в межах такої виплати переходить право вимоги (суброгація), яке страхувальник або інша особа, визначена договором страхування або законом, що одержала страхову виплату, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки.

Статтею 993 Цивільного кодексу України встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (чинний на момент ДТП) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України (ст. 29 Закону України № 1961-IV, чинного на момент ДТП).

Враховуючи, що відповідно до полісу № ЕР/219711299 ліміт за шкоду майна становить 160000,00 грн., франшиза - 0,00 грн., а також з огляду на те, що позивач сплатив суму страхового відшкодування, зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що ПрАТ "СК "ПЕРША" зобов`язане сплатити позивачу 15930,00 грн. страхового відшкодування в порядку суброгації.

При цьому, суд відхиляє заперечення відповідача як необґрунтовані, оскільки звіт про оцінку транспортного засобу - це лише попередній оціночний документ, у якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним підтвердженням виплати страхового відшкодування страхувальнику є платіжний документ про здійснення такої виплати.

Крім того, норма ч. 1 ст. 22 Закону України № 1961-IV, чинного на момент ДТП, яка передбачає відшкодування страховиком саме оціненої шкоди, не встановлює імперативного обов`язку щодо проведення такої оцінки саме суб`єктом оціночної діяльності відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суд, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинен виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Суд зазначає, що в акті огляду пошкодженого транспортного засобу «Audi A7», державний номерний знак НОМЕР_2 , від 03.12.2024 р. зазначено, що пошкоджено було задню частину автомобіля - задній бампер, та праву частину автомобіля - заднє праве крило. Саме ці пошкодження і були відремонтовані ФОП Плащенковим А.Л. на суму 15930,00 грн., що вбачається з переліку робіт, вказаних у рахунку-фактурі № 182 від 03.12.2024 р. Підтвердженням виплати страхового відшкодування у сумі 15930,00 грн. є платіжна інструкція № 456582 від 09.12.2024 р.

Відтак, визначення позивачем вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля на підставі рахунку-фактуру № 182 від 03.12.2024 р., є правомірним.

При цьому, в матеріалах справи відсутній здійснений відповідачем розрахунок вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, здійснений за допомогою системи «Аудатекс», або в інший спосіб. Відсутні і докази направлення відповідачем позивачу відповідних запитів, заяв або листів щодо надання будь-яких документів, які б були необхідні останньому для визначення розміру страхового відшкодування та прийняття рішення щодо виплати страхового відшкодування.

Також суд зазначає, що саме на страхувальника відповідача покладено обов`язок вчасно інформувати страховика про настання події, що може бути страховим випадком. Доказів існування у відповідача наміру здійснити огляд пошкодженого транспортного засобу матеріали справи не містять.

Зазначені відповідачем у відзиві на позовну заяву обставини не можуть бути підставою для не виплати суми страхового відшкодування позивачу в порядку суброгації, який набув право вимоги в результаті виконання умов договору добровільного страхування.

Поряд з цим, позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати у сумі 580,81 грн., 3% річних у сумі 323,40 грн. та пеню у сумі 3341,81 грн.

За приписами п. 36.2 ст. 36 Закону України № 1961-IV, чинного на момент ДТП, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених ст.ст. 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

При цьому, п. 36.5 ст. 36 Закону України № 1961-IV, чинного на момент ДТП, встановлено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика або МТСБУ особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє у період, за який нараховується пеня.

Відповідно до ст. 992 Цивільного кодексу України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За приписами ст.ст. 79, 86 Господарського кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується.

Перевіривши надані позивачем до матеріалів справи розрахунки пені, 3% річних та інфляційних втрат за вказані позивачем періоди, суд дійшов висновку, що розрахунок 3% річних та пені є необґрунтованим, оскільки позивачем неправильно визначено початок прострочення грошового зобов`язання.

З урахуванням ст.ст. 253, 254 Цивільного кодексу України та п. 36.2 ст. 36 Закону України № 1961-IV, відповідач зобов`язаний був сплатити позивачу страхове відшкодування у строк до 25.03.2025 р. (оскільки 90-й день (24.03.2025 р.) припав на вихідний день - неділю).

За перерахунком суду, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню пеня у сумі 3314,75 грн., 3% річних у сумі 320,78 грн.; інфляційні втрати підлягають стягненню у заявленій позивачем сумі.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Витрати зі сплати судового збору відповідно до ст.ст. 123, 129 Господарського процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», покладаються судом на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 2418,83 грн., виходячи з розміру судового збору, який мав сплатити позивач.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЕРША" (03150, м. Київ, вул. Фізкультури, буд. 30, код 31681672) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" (Київської міської державної адміністрації) (03062, м. Київ, пр. Берестейський, буд. 65, код 30115243) 15930 (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот тридцять) грн. 00 коп. страхового відшкодування, 580 (п`ятсот вісімдесят) грн. 81 коп. інфляційних втрат, 320 (триста двадцять) грн. 78 коп. 3% річних, 3314 (три тисячі триста чотирнадцять) грн. 75 коп. пені, 2418 (дві тисячі чотириста вісімнадцять) грн. 83 коп. витрат зі сплати судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили через 20 днів з моменту виготовлення повного рішення в разі не оскарження його в установленому порядку. Рішення може бути оскаржене в 20-денний строк до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя Людмила ШКУРДОВА