ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2026 р. Справа № 911/1570/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сибіги О.М.

суддів: Кравчука Г.А.

Тищенко О.В.

секретар судового засідання: Михайленко С.О.

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 05.02.2026

Розглянувши матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства "Креді Агріколь Банк"

на рішення Господарського суду Київської області від 23.09.2025

повний текст рішення складено 03.11.2025

у справі № 911/1570/25 (суддя Бацуца В.М.)

за позовом Акціонерного товариства "Креді Агріколь Банк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніверсал Фіш Компані"

про стягнення 2 248 701,69 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Акціонерне товариство "Креді Агріколь Банк" (позивач) звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніверсал Фіш Компані" про стягнення 2 248 701,69 грн.

Позовні вимоги мотивовано неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором фінансового лізингу № FL21-60HS-T-204 від 16.11.2021 в частині сплати залишкової вартості об`єкту лізингу.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 19.05.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 911/1570/25, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження у закритому судовому засіданні та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 02.07.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Київської області від 23.09.2025 у справі № 911/1570/25 у задоволенні позову відмовлено повністю.

В обґрунтування прийнятого рішення судом першої інстанції зазначено, що враховуючи встановлений судовими рішеннями у справі № 911/813/24 факт викрадення об`єкту лізингу 03.03.2022, у відповідності до положень пункту 4.9. додатку № 1 до договору відповідач звільняється від обов`язку здійснювати періодичні лізингові платежі після викрадення об`єкту лізингу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду Київської області від 23.09.2025 у справі № 911/1570/25, 17.11.2025 Акціонерне товариство "Креді Агріколь Банк" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Київської області від 23.09.2025 у справі № 911/1570/25 скасувати в повному обсязі та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що оскаржуване рішення судом першої інстанції прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права, що є підставою для його скасування. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції помилково застосовано до спірних правовідносин положення пункту 4.9. додатку № 1 до договору як на підставу відсутності у відповідача обов`язку оплати банку залишкову вартість об`єкту лізингу в сумі 2 248 701,69 грн.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.11.2025 матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства "Креді Агріколь Банк" у справі № 911/1570/25 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду, у складі: головуючий суддя: Сибіга О.М., судді: Тищенко О.В., Гончаров С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.11.2025 витребувано з Господарського суду Київської області матеріали господарської справи № 911/1570/25.

26.11.2025 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 911/1570/25.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.12.2025 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Креді Агріколь Банк" на рішення Господарського суду Київської області від 23.09.2025 у справі № 911/1570/25 залишено без руху та надано строк на усунення недоліків апеляційної скарги.

12.12.2025 через систему "Електронний суд", Акціонерне товариство "Креді Агріколь Банк" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з заявою про усунення недоліків.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.12.2025 відкрито апеляційне провадження у справі № 911/1570/25 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Креді Агріколь Банк" на рішення Господарського суду Київської області від 23.09.2025 та призначено справу до розгляду на 05.02.2026.

30.12.2025 до Північного апеляційного господарського суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніверсал Фіш Компані" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому проти доводів апеляційної скарги заперечує та наводить власні на їх спростування, просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити у повному обсязі. Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу зводяться до того, що відповідно до положень п. 4.9. додатку № 1 до договору у відповідача існує обов`язок здійснити періодичні лізингові платежі лише за періоди до моменту незаконного заволодіння об`єктом лізингу невстановленими особами.

Розпорядженням Керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 03.02.2026 у зв`язку з перебуванням судді Гончарова С.А. у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл справи № 911/1570/25.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.02.2026 для розгляду справи № 911/1570/25 визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Сибіга О.М., судді: Кравчук Г.А., Тищенко О.В.

03.02.2026 ухвалою Північного апеляційного господарського суду новоутвореною колегією прийнято до провадження справу № 911/1570/25 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Креді Агріколь Банк" на рішення Господарського суду Київської області від 23.09.2025 та призначено розгляд справи на 05.02.2026.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Креді Агріколь Банк" слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Київської області від 23.09.2025 у справі № 911/1570/25 без змін, з наступних підстав.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вірно було встановлено Господарським судом Київської області та перевірено судом апеляційної інстанції, 16.11.2021 між Акціонерним товариством "Креді Агріколь Банк" (надалі- позивач, банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Юніверсал Фіш Компані" (надалі - лізингоодержувач, відповідач) укладено договір фінансового лізингу № FL21-60HS-T-204 (надалі - договір), відповідно до п. 1.1. якого банк зобов`язується придбати у власність об`єкт лізингу за договором купівлі-продажу і передати об`єкт лізингу на умовах фінансового лізингу лізингоодержувачу у тимчасове користування та володіння за плату (лізингові платежі), а лізингоодержувач зобов`язується прийняти об`єкт лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах цього договору.

Відповідно до п. 3.1., 3.3. договору лізингоодержувач сплачує банку авансовий платіж та періодичні лізингові платежі. Період лізингу означає період, за який сплачується періодичний лізинговий платіж.

Згідно з п. 3.6. договору в дату підписання акту приймання-передачі сторонами буде викладено графік лізингових платежів (додаток № 3 до договору) в новій редакції з метою корегування розміру та строку періодичних лізингових платежів з урахуванням, зокрема, розміру супутніх витрат та дати підписання акту приймання-передачі. Сторони домовилися, що вартість об`єкта лізингу буде збільшена на суму супутніх витрат та зазначена в графіку лізингових платежів як остаточна вартість об`єкта лізингу.

За умовами п. 5.2.2. договору кожний черговий періодичний лізинговий платіж лізингоодержувач зобов`язаний сплачувати в дату, що вказана в додатку № 3 до договору (далі - "дата платежу").

До договору № FL21-60HS-T-204 від 16.11.2021 сторонами підписано специфікацію (додаток № 2), відповідно до якої об`єктом лізингу є рефрижераторний фургон MAN TGM 18.250 4X2 BL, 2021 р.в.; шасі НОМЕР_6 НОМЕР_1 ; номер двигуна НОМЕР_2 ; реєстраційний номер НОМЕР_3 , вартістю 3 066 223,32 грн.

Договором про зміну № 1 від 26.11.2021 викладено додаток № 3 до договору (графік лізингових платежів) у новій редакції, в якому визначено строки та суми щомісячних лізингових платежів з 30.11.2021 по 31.10.2026.

За актом приймання-передачі від 26.11.2021 позивачем передано, а відповідачем прийнято у користування об`єкт лізингу - рефрижераторний фургон MAN TGM 18.250 4X2 BL, 2021 р.в.; шасі НОМЕР_4 ; номер двигуна НОМЕР_2 ; реєстраційний номер НОМЕР_3 , вартістю 3 066 223,32 грн.

Посилаючись на невиконання відповідачем з 01.03.2022 зобов`язання по сплаті періодичних лізингових платежів згідно графіку лізингових платежів, Акціонерне товариство "Креді Агріколь Банк" звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніверсал Фіш Компані" про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу № FL21-60HS-T-204 від 16.11.2021 у розмірі 1 266 774,51 грн., з них: основного боргу - 1 144 793,72 грн., прострочених процентів - 103 434,69 грн. та прострочених комісій - 18 546,10 грн.

Рішенням Господарського суду Київської області від 15.10.2024 у справі № 911/813/24, яке залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 03.03.2025, позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніверсал Фіш Компані" на користь Акціонерного товариства "Креді Агріколь Банк" 81 770,98 грн. простроченої заборгованості, 40 684,31 грн. прострочених процентів, 7418,00 грн. простроченої комісії та 1886,59 грн. витрат по сплаті судового збору.

За доводами позивача, у березні 2025 року АТ "Креді Агріколь Банк" звернулось до ТОВ "Юніверсал Фіш Компані" з повідомленням № 16211/108 від 31.03.2025 про розірвання договору лізингу, яким повідомило, що через 10 робочих днів з дня отримання даного листа договір фінансового лізингу № FL21-60HS-T-204 від 16.11.2021 буде вважатись розірваним. У вказаному повідомленні АТ "Креді Агріколь Банк" також вимагало до 17.04.2025 повернути об`єкт лізингу - рефрижераторний фургон СКС на шасі MAN TGM 18.250 4X2 BL, марка СКС, номер шасі НОМЕР_5 , 2021 р.в., а у разі відмови від повернення об`єкту лізингу - сплатити залишкову вартість об`єкту лізингу в сумі 2 330 472,67 грн.

У відповіді № 14-04/2025-01 від 14.04.2025 на вказане повідомлення ТОВ "Юніверсал Фіш Компані" зазначило, що у постанові від 03.03.2025 Північний апеляційний господарський суд виснував, що пунктом 4.9 додатку № 1 до договору фінансового лізингу передбачено, що у випадку знищення, викрадення або втрати об`єкта лізингу, а також у випадку, коли об`єкт лізингу пошкоджений і не може бути відновлений, незалежно від того був такий випадок визнаний страховим чи ні, лізингоодержувач зобов`язаний протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту настання такої події сплатити банку всі періодичні лізингові платежі, які зазначені в графіку лізингових платежів та залишилися несплаченими на дату настання такої події (включаючи період лізингу, в якому сталась відповідна подія і не включаючи наступні за ним періоди лізингу). За розрахунком суду заборгованість відповідача по сплаті періодичних лізингових платежах за лізингові періоди з 01.02.2022 по 28.02.2022 та з 01.03.2022 по 31.03.2022 становить 129 873,73 грн. Крім того, відповідач наголошує, що у судовому порядку встановлено відсутність у ТОВ "Юніверсал Фіш Компані" обов`язку здійснювати періодичні лізингові платежі, що включають серед іншого відшкодування остаточної вартості об`єкта лізингу, після 31.03.2022, тому вимоги АТ "Креді Агріколь Банк", викладені у повідомлення про розірвання договору лізингу № 16211/108 від 31.03.2025, залишено без задоволення.

У зв`язку з неповерненням ТОВ "Юніверсал Фіш Компані" до 17.04.2025 АТ "Креді Агріколь Банк" об`єкту лізингу та не сплатою залишкової вартості об`єкту лізингу в сумі 2 330 472,67 грн. позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача залишкової вартості об`єкту лізингу.

Відповідач проти позовних вимог заперечив, посилаючись на те, що черговий лізинговий платіж 01.03.2022 за лізинговий період з 01.02.2022 по 28.02.2022 ним не сплачено через те, що у зазначений період об`єкт лізингу знаходився на території ТОВ "Юніверсал Фіш Компані" за адресою: Харківська обл., м. Куп`янськ, вул. Сватівська, 55, яка була окупована військами російської федерації, зв`язок у місті був відсутній, тому відповідачу було невідомо про стан та місцезнаходження об`єкту лізингу станом на дату платежу. Крім того, відповідач зазначив, що 03.03.2022 відбулось незаконне заволодіння об`єктом лізингу невстановленими особами з числа російських військових, про що 01.07.2022 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 438 Кримінального кодексу України, відповідача у даному кримінальному провадженні визнано потерпілою особою. Про обставини заволодіння 03.03.2022 об`єктом лізингу невстановленими особами з числа військових російської федерації позивач був повідомлений листом від 06.07.2022. Отже, в силу положень п. 4.9. додатку № 1 до договору у відповідача існує обов`язок здійснити періодичні лізингові платежі лише за періоди до моменту незаконного заволодіння об`єктом лізингу невстановленими особами.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Спірні правовідносини у даній справі виникли на підставі договору фінансового лізингу.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За змістом статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з частинами першою та третьою статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

За приписами частин другої та третьої статті 806 Цивільного кодексу України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених параграфом 6 глави 58 Цивільного кодексу України та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.

Відповідно до частини першої статті 806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Аналогічне визначення договору лізингу міститься у статті 1 Закону України "Про фінансовий лізинг".

За статтею 4 названого Закону лізингоодержувач - фізична або юридична особа, яка отримує право володіння та користування предметом лізингу від лізингодавця.

Як встановлено судом, 16.11.2021 між позивачем, як банком, та відповідачем, як лізингоодержувачем, укладено договір фінансового лізингу № FL21-60HS-T-204, за умовами якого банк зобов`язується придбати у власність об`єкт лізингу за договором купівлі-продажу і передати об`єкт лізингу на умовах фінансового лізингу лізингоодержувачу у тимчасове користування та володіння за плату (лізингові платежі), а лізингоодержувач зобов`язується прийняти об`єкт лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах цього договору.

До договору № FL21-60HS-T-204 від 16.11.2021 сторонами підписано специфікацію (додаток № 2), відповідно до якої об`єктом лізингу є рефрижераторний фургон MAN TGM 18.250 4X2 BL, 2021 р.в.; шасі НОМЕР_6 НОМЕР_1 ; номер двигуна НОМЕР_2 ; реєстраційний номер НОМЕР_3 , вартістю 3 066 223,32 грн.

На виконання умов договору № FL21-60HS-T-204 від 16.11.2021 позивачем передано, а відповідачем прийнято у користування об`єкт лізингу - рефрижераторний фургон MAN TGM 18.250 4X2 BL, 2021 р.в.; шасі НОМЕР_4 ; номер двигуна НОМЕР_2 ; реєстраційний номер НОМЕР_3 , вартістю 3 066 223,32 грн., що підтверджується актом приймання-передачі від 26.11.2021.

В п. 3.1., 3.3. договору встановлено, що лізингоодержувач сплачує банку авансовий платіж та періодичні лізингові платежі. Період лізингу означає період, за який сплачується періодичний лізинговий платіж.

Пунктом 5.2.2. договору визначено, що кожний черговий періодичний лізинговий платіж лізингоодержувач зобов`язаний сплачувати в дату, що вказана в додатку № 3 до договору (далі - "дата платежу").

26.11.2021 між позивачем та відповідачем укладено договір про зміну № 1, яким додаток № 3 до договору (графік лізингових платежів) викладено у новій редакції та визначено строки та суми щомісячних лізингових платежів з 30.11.2021 по 31.10.2026.

Пунктами 3, 7 частини другої статті 11 Закону України "Про фінансовий лізинг" визначено, що лізингоодержувач зобов`язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі; у разі закінчення строку лізингу, а також у разі дострокового розірвання договору лізингу та в інших випадках дострокового повернення предмета лізингу, лізингоодержувач зобов`язаний повернути предмет лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння, з урахуванням нормального зносу, або у стані, обумовленому договором.

У зв`язку з невиконання відповідачем з 01.03.2022 зобов`язань по сплаті періодичних лізингових платежів згідно графіку лізингових платежів, Акціонерне товариство "Креді Агріколь Банк" звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніверсал Фіш Компані" про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу № FL21-60HS-T-204 від 16.11.2021 у розмірі 1 266 774,51 грн., з них: основного боргу - 1 144 793,72 грн., прострочених процентів - 103 434,69 грн. та прострочених комісій - 18 546,10 грн.

Рішенням Господарського суду Київської області від 15.10.2024 у справі № 911/813/24, яке залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 03.03.2025, позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніверсал Фіш Компані" на користь Акціонерного товариства "Креді Агріколь Банк" 81 770,98 грн. простроченої заборгованості, 40 684,31 грн. прострочених процентів, 7418,00 грн. простроченої комісії та 1886,59 грн. витрат по сплаті судового збору.

Так, у рішенні Господарського суду Київської області від 15.10.2024 у справі № 911/813/24, яке залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 03.03.2025, судами встановлено наступне.

«З матеріалів справи вбачається, що відповідач листом від 02.05.2022 (докази надіслання долучено до матеріалів справи) повідомив позивача, що станом на 24.02.2022, автомобіль, який було передано позивачем на підставі Договору фінансового лізингу №FL21-60HS-T-204 від 16.11.2021 року, знаходиться на території м. Куп`янськ. При цьому, відповідачем зазначено, що у зв`язку з окупацією міста військами Російської Федерації 24.02.2022, останній не може повідомити про технічний стан та місцезнаходження транспортного засобу.

Згодом, відповідач листом від 06.07.2022 повідомив позивача про заволодіння 03.03.2022 об`єктом лізингу - рефрижераторний фургон СКС на шасі MAN TMG 18.250 4х2 BL, 2021 року, державний номерний знак НОМЕР_3 невстановленими особами з числа військових Російської Федерації.

На підтвердження факту викрадення 03.03.2022 об`єкта лізингу - рефрижераторного фургона СКС на шасі MAN TMG 18.250 4х2 BL, 2021 року, державний номерний знак НОМЕР_3 , відповідачем надано суду першої інстанції нотаріально засвідчені заяви працівників ТОВ "ЮНІВЕРСАЛ ФІШ КОМПАНІ" ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 04.07.2022.

З наданих відповідачем доказів вбачається наступне.

03.03.2022 територію ТОВ "ЮНІВЕРСАЛ ФІШ КОМПАНІ" за адресою: Харківська область, м. Куп`янськ, вул. Сватівська, 55, покинуло 20 одиниць техніки, у тому числі, 5 автомобілів, які перебували у тимчасовому володінні та користуванні відповідача на умовах договорів фінансового лізингу, укладених з АТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК", зокрема, рефрижераторний фургон СКС на шасі MAN TMG 18.250 4х2 BL, 2021 року, державний номерний знак НОМЕР_3 . За кермом вказаних транспортних засобів перебували люди у військовій формі Російської Федерації. Виїхавши з території ТОВ "ЮНІВЕРСАЛ ФІШ КОМПАНІ" транспортні засоби продовжили свій рух у напрямку кордону з Російською Федерацією, який знаходиться у 40 км від території підприємства відповідача.

Вказані обставини підтверджуються свідченнями працівників ТОВ "ЮНІВЕРСАЛ ФІШ КОМПАНІ" ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які викладено у заявах, посвідчених приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Науменко Л.Г. та зареєстрованих в реєстрі за №571 та №565.

Згідно Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що 01.07.2022 за фактом викрадення 03.03.2022 невстановленими особами з числа російських військових, зокрема, об`єкту лізингу, який є предметом Договору, з боксу, що розташований за адресою: м. Куп`янськ, вул. Сватівська, 55, внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 438 Кримінального кодексу України, відповідача визнано потерпілою особою.

Позивач, в свою чергу вважає, що достовірні письмові докази викрадення об`єкту лізингу відсутні.».

«Колегія суддів вважає, що надані відповідачем докази на підтвердження викрадення об`єкту лізингу переважують доводи позивача про відсутність таких обставин.».

«Пунктом 4.1 Додатку №1 до Договору визначено, що особа, яка визначена в Договорі як Страхувальник, зобов`язана застрахувати/забезпечити страхування Об`єкту лізингу протягом всього Строку лізингу на умовах, визначених цим Договором. Об`єкт лізингу щонайменше має бути застрахований від настання наступних ризиків, серед яких визначено незаконне заволодіння транспортним засобом.

З матеріалів справи вбачається, що 25.11.2021 між АТ "Креді Агріколь Банк" (за договором - страхувальник), ТОВ "Юніверсал Фіш Компані" (за договором - лізингоодержувач) та ПрАТ "Страхова компанія "Колоннейд Україна" (за договором - страховик) укладено Договір страхування.

Листом від 02.05.2022 відповідач повідомив позивача, що станом на 24.02.2022, зокрема, автомобіль, який був переданий позивачем на підставі Договору фінансового лізингу, знаходиться на території м. Куп`янськ. Відповідач зазначив, що у зв`язку з окупацією міста військами Російської Федерації 24.02.2022, не може повідомити про технічний стан та місцезнаходження транспортного засобу.

Оскільки, за Договором фінансового лізингу №FL21-60HS-T-204 від 16.11.2021 року страхувальником виступає АТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК", відповідач звернувся до позивача з проханням повідомити страхову компанію про настання страхового випадку та надати необхідні документи.

Позивачем у Повідомленні про випадок, адресованому ПрАТ "Страхова компанія "Колоннейд Україна" (т.1, а.с.136) у графі: "опис випадку" вказано наступне: "сталося: викрадення, короткий опис події: невстановлені особи, з числа російських військових, заволоділи рефрижераторним фургоном на території м. Куп`янська. Стан і місцезнаходження на сьогодні невідомі."».

«Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині доведення відповідачем обставин викрадення об`єкту лізингу 03.03.2022.

Стосовно посилань позивача на несвоєчасність повідомлення його відповідачем про настання страхового випадку, суд першої інстанції вірно вказав наступне.

Пунктом 4.8. Додатку №1 до Договору визначено, що в разі настання страхового випадку з Об`єктом лізингу, Лізингоодержувач зобов`язаний негайно прийняти усі міри щодо оформлення страхового випадку, надання необхідних документів та сплати Страховиком страхового відшкодування згідно правил страхування, встановлених Страховиком, та чинного законодавства України, а також негайно, але не пізніше 24 годин з моменту виникнення, усно та письмово поінформувати про це Банк.

Згідно п. 4.10. Додатку № 1 до Договору, у випадку викрадення Об`єкту лізингу - повернути Банку ключі запалювання, пульт охоронної сигналізації (якщо Об`єкт лізингу - транспортний засіб) та оригінал свідоцтва про реєстрацію.

Як зазначено відповідачем, він не зміг виконати вимоги п. 4.10 Додатку №1 до Договору та передати позивачу ключі запалювання, пульт охоронної сигналізації та оригінал свідоцтва про реєстрацію. Викрадення транспортного засобу відбулось на очах працівників відповідача, однак, останні, зі слів відповідача, не могли протистояти в умовах загрози власному життю зброєю. Після окупації військами Російської Федерації міста Куп`янськ в місті зник зв`язок, а тому, відповідач не міг отримати інформацію про стан свого майна, зокрема, і об`єкту лізингу.

Судом враховано загальновідомі обставини, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 в Україні введено воєнний стан з 24.02.2022, який продовжено згідно зі змінами, внесеними, зокрема, Указом №3891-ІХ від 23.07.2024 з 05:30 12.08.2024 строком на 90 діб.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 за №1668/39004, затверджено перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією (надалі - Перелік територій). Так, вказаним Переліком територій до тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, зокрема, віднесено м. Куп`янськ Куп`янської міської територіальної громади Харківської області, дата початку тимчасової окупації - 24.02.2022, дата завершення тимчасової окупації - 09.09.2022.

Суд врахував, що викрадення об`єкта лізингу відбулося у тимчасово окупованому (станом на 03.03.2022) Російською Федерацією м. Купянськ, Харківської області, а тому, в силу об`єктивних обставин, на думку суду, у відповідача була відсутня можливість повідомити позивача про викрадення об`єкта лізингу протягом 24 годин з настання події, як це визначено п. 4.8 Договору. Відтак, неповідомлення відповідачем позивача про настання страхового випадку у строк, встановлений Договором, мало місце з поважних причини.

Передбачений Договором обов`язок лізингоодержувача повідомити Банк про настання страхового випадку пов`язаний із вжиттям заходів щодо оформлення необхідних документів для здійснення страхового відшкодування страхувальнику.

Водночас, положення п. 4.9 Договору пов`язане із припиненням зобов`язання лізингоодержувача зі сплати передбачених умовами Договору періодичних лізингових платежів, у випадку викрадення об`єкту лізингу (до настання такої події), незалежно від визнання такої події страховим випадком.

Отже, несвоєчасність повідомлення відповідачем позивача про викрадення об`єкту лізингу не впливає жодним чином на можливість застосування п. 4.9 Договору.

Так, вказаним пунктом 4.9 Додатку № 1 до Договору передбачено, що у випадку знищення, викрадення або втрати Об`єкта лізингу, а також у випадку, коли Об`єкт лізингу пошкоджений і не може бути відновлений, незалежно від того був такий випадок визнаний страховим чи ні, Лізингоодержувач зобов`язаний протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту настання такої події сплатити Банку всі Періодичні лізингові платежі, які зазначені в Графіку лізингових платежів та залишилися несплаченими на дату настання такої події (включаючи період лізингу, в якому сталась відповідна подія і не включаючи наступні за ним періоди лізингу).

За таких обставин, згідно здійсненого вірно судом розрахунку, заборгованість відповідача за Договором у розмірі періодичних лізингових платежів за лізингові періоди: з 01.02.2022 по 28.02.2022 та з 01.03.2022 по 31.03.2022 складає 129 873,73 грн.».

Законодавчі вимоги щодо застосування преюдиції у господарському процесі передбачені частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 910/9823/17.

Отже, не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому, не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі, в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Принагідно слід зазначити, що преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також рішеннями Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 в справі "Совтрансавто-Холдінг" проти України" та від 28.11.1999 в справі "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (рішення Європейського суду з прав людини у справах "Христов проти України" від 19.02.2009 та "Пономарьов проти України" від 03.04.2008).

Таким чином, встановлені судовими рішеннями у справі № 911/813/24 обставини незаконного заволодіння об`єктом лізингу невстановленими особами з числа військових російської федерації 03.03.2022 р., та обов`язок відповідача сплатити на користь позивача всі несплачені на дату викрадення об`єкту лізингу лізингові платежі (включаючи період лізингу, в якому сталася відповідна подія), а саме за лізингові періоди: з 01.02.2022 по 28.02.2022 та з 01.03.2022 по 31.03.2022, у загальному розмірі 129 873,73 грн., в силу імперативних вимог статті 75 Господарського процесуального кодексу України мають преюдиційне значення для даної справи та не підлягають повторному доказуванню.

З огляду на встановлений та підтверджений судовими рішеннями у справі № 911/813/24 факт викрадення 03.03.2022 невстановленими особами з числа російських військових об`єкту лізингу, який є предметом договору, про що внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 438 Кримінального кодексу України, враховуючи положення пункту 4.9. додатку № 1 до договору, а також стягнення за вказаними судовими рішеннями всіх несплачених на дату викрадення об`єкту лізингу лізингових платежів за періоди з 01.02.2022 по 28.02.2022 та з 01.03.2022 по 31.03.2022 (включаючи період лізингу, в якому сталася відповідна подія), колегія суддів дійшла висновку про законність рішення суду першої інстанції про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача залишкової вартості об`єкту лізингу у розмірі 2 248 701,69 грн., оскільки, як зазначалося, всі належні позивачу платежі з відповідача стягнуто судовими рішеннями у справі № 911/813/24.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову є законним та обґрунтованим.

Згідно з частиною 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

В пункті 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Федорченко та Лозенко проти України" від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

При винесені даної постанови судом апеляційної інстанції були надані вичерпні відповіді на доводи скаржника, з посиланням на норми права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Щодо інших аргументів сторін колегія суддів зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у судовому рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10.02.2010). Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до статті 2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності з пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Отже, в задоволенні апеляційної скарги Акціонерного товариства "Креді Агріколь Банк" слід відмовити, а рішення Господарського суду Київської області від 23.09.2025 у справі № 911/1570/25 залишити без змін.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Креді Агріколь Банк" на рішення Господарського суду Київської області від 23.09.2025 у справі № 911/1570/25 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 23.09.2025 у справі № 911/1570/25 - залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги розподіляється відповідно до ст.ст. 129 та 282 Господарського процесуального кодексу України.

4. Матеріали справи № 911/1570/25 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 05.02.2026.

Головуючий суддя О.М. Сибіга

Судді Г.А. Кравчук

О.В. Тищенко