29.01.2026Справа № 910/7105/25
Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г., розглянувши заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі
за первісним позовом 1) ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 );
2) ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 );
3) ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 )
до 1) ОСОБА_5 ( АДРЕСА_4 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 );
2) ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 , ідентифікаційний код НОМЕР_5 )
про стягнення 109 032,88 доларів США,
та за зустрічним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 , ідентифікаційний код НОМЕР_5 )
до 1) ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 );
2) ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 );
3) ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 );
4) ОСОБА_5 ( АДРЕСА_4 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 )
про визнання удаваною угоди про спільну реалізацію проекту у справі,
Представники сторін: не викликались
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
ОСОБА_2 (далі - позивач-1), ОСОБА_3 (далі - позивач-2) та ОСОБА_4 (далі - позивач-3) звернулись до Господарського суду міста Києва з позовом до ОСОБА_5 (далі - відповідач-1) та ОСОБА_1 (далі - відповідач-2) про стягнення 109 032, 88 доларів США.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання умов угоди про реалізацію спільного проекту (співробітництво) від 23.09.2021 (далі - угода) позивачами були передані відповідачам грошові кошти у гривні, еквівалентно 160 000, 00 доларам США, однак відповідачі в порушення своїх зобов`язань за угодою повернули кошти лише частково - еквівалент суми 60 000, 00 доларів США. Викладене і стало підставою для звернення до суду з даним позовом про стягнення з відповідачів на користь позивачів солідарно 100 000, 00 доларів США основного боргу та 9 032, 88 доларів США 3% річних.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.06.2025 було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 09.07.2025.
25.07.2025 через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС ОСОБА_1 (далі - позивач за зустрічним позовом) подано зустрічну позовну заяву до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (далі разом - відповідачі за зустрічним позовом) про визнання удаваною угоди про спільну реалізацію проекту (співробітництво) від 23.09.2021.
Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що фактично між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 як фізичними особами виникли правовідносини позики, приховані від позивача угодою під виглядом корпоративних відносин; частина переданих коштів - в сумі 60 000 доларів США була повернута, однак без зазначення ким саме: ОСОБА_1 чи ОСОБА_5 ; ОСОБА_1 не ставив підпис у розписці про отримання коштів ОСОБА_5 ; законом або угодою не встановлена неподільність предмета зобов`язання та солідарна відповідальність відповідачів.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.08.2025 прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до спільного розгляду з первісним позовом, зустрічний позов об`єднано в одне провадження з первісним позовом у справі №910/7105/25.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.01.2026 у справі №910/7105/25 у задоволенні первісного позову відмовлено повністю, у задоволенні зустрічного позову також відмовлено повністю.

20.01.2026 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" ОСОБА_1 подано заяву про ухвалення додаткового рішення, у якій відповідач-2 за первісним позовом просить суд стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 184 841, 40 грн.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, суд дійшов висновку про її часткове задоволення, з огляду на наступне.

Так, ОСОБА_1 заявлено до стягнення з відповідача витрати на професійну правничу допомогу, виходячи з погодженого розміру 184 841, 00 грн.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 126 цього Кодексу).

Як встановлено судом, правова допомога надавалася ОСОБА_1 на підставі договору про надання правової (правничої допомоги) від 10.11.2023 (далі - договір), укладеним між Адвокатським об`єднанням "ВІДАР" (далі - виконавець) та ОСОБА_1 (далі - клієнт), за умовами пункту 1.1. якого клієнт замовляє, приймає та оплачує, а виконавець надає послуги правової (правничої) допомоги, адвокатського захисту, представництва клієнта.

Відповідно до пункту 2.1 договору перелік послуг, їх вартість, порядок розрахунків та інші аспекти виконання договору визначаються сторонами в окремих додатках до договору та в окремих замовленнях послуг.

За актом про надання правової допомоги від 16.01.2026 до договору про надання правової (правничої) допомоги від 10.11.2023 виконавець надав, а клієнт прийняв наступну правничу допомогу: прибуття, повернення (0,5 год) та участь адвоката Віницького Віктора Олександровича у судовому засіданні у приміщенні Господарського суду міста Києва; підготовка заяви про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді (внесення РНОКПП / коду ЄДРПОУ до додаткових відомостей про учасника справи та надання доступу до електронної справи); обговорення із клієнтом недоліків та суперечностей позовної заяви про стягнення грошових коштів, поданої Коробенком О.П., Коробенком Є.П., ОСОБА_4 ; вироблення стратегії захисту прав та законних інтересів клієнта; аналіз чинного законодавства України та практики Верховного Суду щодо спірних правовідносин. Збір належних і допустимих доказів з метою доведення необґрунтованості позовних вимог; аналіз позовної заяви про стягнення грошових коштів, а також доданих документів. Підготовка відзиву на позовну заяву; підготовка клопотання про витребування доказів судом; підготовка адвокатського запиту до товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТРОВКА"; підготовка адвокатського запиту до Центральної державної податкової інспекції Головного управління ДПС у м. Києві; підготовка до участі у судовому засіданні, яка полягала у аналізі та вивченні процесуальних документів, систематизації доказів, додатковому опрацюванні судової практики, готуванні виступу та уточненні позиції клієнта для ефективного представництва його інтересів у суді; прибуття, повернення (0,5 год) та участь адвоката Віницького Віктора Олександровича у судовому засіданні у приміщенні Господарського суду міста Києва; аналіз відповіді на відзив. Підготовка заперечень на відповідь на відзив; обговорення із Клієнтом недоліків та суперечностей відповіді на відзив, вироблення подальшої стратегії захисту прав та законних інтересів; підготовка до участі у судовому засіданні, яка полягала у аналізі та вивченні процесуальних документів, систематизації доказів, готуванні виступу; прибуття, повернення (0,5 год) та участь адвоката Віницького Віктора Олександровича у судовому засіданні у приміщення Господарського суду міста Києва; підготовка клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи; підготовка клопотання про ознайомлення з матеріалами справи; підготовка до участі у судовому засіданні, яка полягала у аналізі та вивченні процесуальних документів, систематизації доказів, готуванні виступу; прибуття, повернення (0,5 год) та участь адвоката Бориса Станіслава Андрійовича у судовому засіданні у приміщенні Господарського суду міста Києва; онайомлення з матеріалами справи (випискою про рух коштів по рахунку, який належить ТОВ "МЕТРОВКА") у приміщенні Господарського суду міста Києва; аналіз виписки про рух коштів по рахунку, який належить ТОВ "МЕТРОВКА"; формування правової позиції щодо виписки; підготовка до участі у судовому засіданні, яка полягала у аналізі та вивченні процесуальних документів, систематизації доказів, готуванні виступу; прибуття, повернення (0,5 год) та участь адвоката Віницького Віктора Олександровича у судовому засіданні у приміщенні Господарського суду міста Києва; підготовка клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи; підготовка до участі у судовому засіданні, яка полягала у аналізі та вивченні процесуальних документів, додатковому дослідженні доказів, аналізі практики Верховного Суду, готуванні виступу та деталізації правової позиції; прибуття, повернення (0,5 год) та участь адвоката Бориса Станіслава Андрійовича у судовому засіданні у приміщенні Господарського суду міста Києва; підготовка до участі у судовому засіданні, яка полягала у аналізі матеріалів справи, формуванні виступу для судових дебатів; прибуття, повернення (0,5 год) та участь адвокатів Бориса Станіслава Андрійовича, Віницького Віктора Олександровича у судовому засіданні у приміщенні Господарського суду міста Києва.

Загальна вартість правничої допомоги складає 184 841, 00 грн.

Судом встановлено, що Борис С. А. та Віницький В.О., є адвокатами в розумінні Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", що підтверджується інформацією, розміщеною на офіційному веб-сайті Національної асоціації адвокатів України.

Частинами 4-5 ст. 126 ГПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Судом враховано, що відповідачем не було подано до суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження неспівмірності витрат на правничу допомогу в заявленому позивачем розмірі. Клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, які підлягають розподілу між сторонами, відповідачем не подавалось.

Суд зазначає, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Так, відповідно до статті 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Приймаючи до уваги наведене вище в сукупності та з огляду на спірні правовідносини, беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг підготовлених і поданих до суду позивачем документів, їх значення для вирішення спору, з урахуванням критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) і розумності їхнього розміру, суд дійшов висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу не є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору та складності даної справи, з урахуванням обсягу наданих послуг (п. 2 ч. 5 ст. 129 ГПК України).

Суд враховує, що включення до складу наданих адвокатом послуг, таких як "підготовка заяви про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді", "обговорення із клієнтом недоліків та суперечностей позовної заяви", "вироблення стратегії захисту прав та законних інтересів клієнта", "аналіз чинного законодавства України та практики Верховного Суду щодо спірних правовідносин", "збір належних і допустимих доказів з метою доведення необґрунтованості позовних вимог", "аналіз позовної заяви про стягнення грошових коштів, а також доданих документів" не можуть бути виділені в окремі види послуг, позаяк є обов`язковою передумовою здійснення представництва та захисту інтересів клієнта у справі, а відтак поглинаються послугою "підготовка відзиву на позовну заяву" у даній справі.

За таких обставин, виходячи з критеріїв складності справи, обсягу матеріалів, кількості підготовлених документів, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для обмеження такого розміру з огляду на розумну необхідність судових витрат в даній справі та необхідність покладення на відповідачів витрат позивача на правову допомогу у розмірі 6 000, 00 грн.

Керуючись ст. 129, 234, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 , ідентифікаційний код НОМЕР_5 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 грн 00 коп.

3. Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 , ідентифікаційний код НОМЕР_5 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 грн 00 коп.

4. Стягнути зі ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 , ідентифікаційний код НОМЕР_5 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 грн 00 коп.

5. В іншій частині заяви відмовити.

6. Після набрання додатковим рішенням законної сили видати накази.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст складено 29.01.2026.

Суддя Л.Г. Пукшин