ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2026 р. Справа№ 910/241/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кравчука Г.А.

суддів: Сибіги О.М.

Коробенка Г.П.

при секретарі судового засідання: Нагулко А.Л.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 20.01.2026

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Гарантовний покупець"

на рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2025 (повне рішення складено 28.04.2025)

та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 05.05.2025 (повне рішення складено 12.05.2025)

у справі № 910/241/25 (суддя Трофименко Т.Ю.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Івашківські Сади"

до Державного підприємства "Гарантовний покупець"

про стягнення 8 237 545,12 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог і заперечень.

У січні 2025 року до Господарського суду міста Києва надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Івашківські Сади" (далі позивач, ТОВ "Івашківські Сади") до Державного підприємства "Гарантовний покупець" (далі відповідач, ДП "Гарантовний покупець") про стягнення 18549728,50 грн, з яких: основний борг в розмірі 14790622,53 грн, 3% річних у розмірі 919196,55 грн та інфляційні втрати у розмірі 2839909,42 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано порушенням відповідачем своїх зобов`язань за договором № 1505/01/20 від 15.06.2020 в частині повного та своєчасного розрахунку за поставлену позивачем електричну енергію протягом лютого-грудня 2022 року.

Під час розгляду даної справи у суді першої інстанції позивачем було змінено предмет даного позову шляхом виключення з нього вимог про стягнення 3% річних у розмірі 919196,55 грн та інфляційних втрат у розмірі 2839909,42 грн, а також надалі зменшено вимоги про стягнення основного боргу до суми 8237545,12 грн у зв`язку із підписанням між сторонами Акта зарахування зустрічних (однорідних) вимог від 11.03.2025. Вказані заяви позивача були прийняті судом першої інстанції до розгляду, а тому даний спір розглядався лише за вимогою про стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу в розмірі 8 237 545,12 грн.

Короткий зміст рішення та додаткового рішення місцевого господарського суду та мотиви їх ухвалення.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.04.2025 у справі №910/241/25 позовні вимоги задоволено повністю.

Присуджено до стягнення з ДП "Гарантовний покупець" на користь ТОВ "Івашківські Сади" 8237545,12 грн заборгованості та 98850,54 грн судового збору.

Рішення суду мотивовано тим, що факт наявності боргу у відповідача перед позивачем у заявленому до стягнення розмірі належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 05.05.2025 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Івашківські Сади" про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/241/25 задоволено повністю.

Присуджено до стягнення з ДП "Гарантовний покупець" на користь ТОВ "Івашківські Сади" 39000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Додаткове рішення мотивовано тим, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору та складності даної справи, з урахуванням обсягу наданих послуг (п. 2 ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України)), у зв`язку із чим суд дійшов висновку стягнути з ДП "Гарантовний покупець" на користь ТОВ "Івашківські Сади" витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 39000,00 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із прийнятим рішенням та додатковим рішенням, ДП "Гарантовний покупець" 16.05.2025 звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2025 у справі №910/241/25 в задоволеній частині та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог повністю; скасувати додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 05.05.2025 у справі №910/241/25 та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу; судові витрати покласти на позивача.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржувані судові рішення ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідач зазначає, що судом першої інстанції не враховано що, за існуючого алгоритму розрахунків, обов`язок Гарантованого покупця щодо оплати 100% вартості електричної енергії обумовлений 100% оплатою ОСП послуги перед Гарантованим покупцем у відповідному розрахунковому періоді, а оскільки НЕК "Укренерго" не сплатило послугу в повному обсязі, зобов`язання Гарантованого покупця перед позивачем у розрахунковий період у розумінні частини 1 статті 530 ЦК України не виникло. Також, скаржник зазначає, що розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу є необґрунтованим та завищеним.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.05.2025 апеляційну скаргу ДП "Гарантовний покупець" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2025 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 05.05.2025 у справі № 910/241/25 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя Кравчук Г.А. (суддя-доповідач), судді: Коробенко Г.П., Сибіга О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2025 відмовлено у задоволенні клопотання ДП "Гарантовний покупець" про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2025 у справі № 910/241/25. Апеляційну скаргу ДП "Гарантовний покупець" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2025 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 05.05.2025 у справі № 910/241/25 залишено без руху на підставі ст. 174, ч. 2 ст. 260 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України). Надано скаржнику десять днів з моменту отримання ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги.

На виконання вимог вищезазначеної ухвали, скаржником 27.05.2025 усунуто недоліки апеляційної скарги та надано суду докази сплати судового збору у розмірі 185 344,77 грн.

Розпорядженням Керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 04.06.2025 призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи у зв`язку з перебуванням судді Коробенка Г.П. у відпустці.

Згідно Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.06.2025 апеляційну скаргу Державного підприємства "Гарантовний покупець" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2025 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 05.05.2025 у справі № 910/241/25 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя Кравчук Г.А. (суддя-доповідач), судді: Тарасенко К.В., Сибіга О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.06.2025 у даній справі відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ДП "Гарантовний покупець" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2025 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 05.05.2025 у справі № 910/241/25, справу призначено до розгляду на "29" липня 2025 року о 13 год 30 хв.

У зв`язку з перебуванням судді Тарасенко К.В. у відпустці, судове засідання у призначений час не відбулось.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.08.2025 розгляд апеляційної скарги ДП "Гарантовний покупець" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2025 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 05.05.2025 у справі № 910/241/25 призначено на 14 жовтня 2025 року о 13 год 50 хв.

У судових засіданнях 14.10.2025 та 27.11.2025 Північним апеляційним господарським судом оголошувались перерви до 27.11.2025 та 24.12.2025 відповідно.

Розпорядженням Керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 24.12.2025 призначено повторний автоматизований розподіл справи, у зв`язку з перебуванням судді Тарасенко К.В. у відрядженні.

Згідно Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від від 24.12.2025 апеляційну скаргу Державного підприємства "Гарантовний покупець" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2025 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 05.05.2025 у справі № 910/241/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Кравчука Г.А., суддів Сибіги О.М., Алданової С.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.12.2025 вищезазначеною колегією суддів прийнято до свого провадження апеляційну скаргу ДП "Гарантовний покупець" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2025 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 05.05.2025 у справі № 910/241/25, розгляд справи призначено на 20 січня 2026 о 13 год 45 хв.

Позиції інших учасників справи

24.06.2025 до Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого позивач просив апеляційний господарський суд залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а рішення місцевого господарського суду у даній справі - без змін.

В обґрунтування заперечень проти доводів апеляційної скарги позивач зазначив, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення дійшов правильного висновку, що підлягають застосуванню норми права, що діяли на момент затвердження відповідною постановою НКРЕКП вартості послуг, а саме: розрахунки за електричну енергію, відпущену в період з лютого по серпень 2022 року мали здійснюватися у строки, встановлені п.10.4 Порядку (в редакції до 26.01.2024), а розрахунки за електричну енергію, відпущену в період з вересня по грудень 2022 у строки, встановлені в п. 11.4 Порядку (в редакції з 26.01.2024).

Разом з цим позивач заперечував проти доводів апелянта в частині існування форс-мажорних обставин у спірних зобов`язаннях та зазначив, що відповідачем не надано до матеріалів справи жодного доказу на підтвердження існування таких.

Надаючи оцінку розрахунку витрат на професійну правничу допомогу у даній справі судом враховано фактичні обсяги наданих послуг, затрачений адвокатом час, повно з`ясовано всі обставини справи, з урахуванням критерію реальності та розумності розміру таких витрат та цілком правомірно прийнято рішення про стягнення з відповідача на користь позивача відшкодування витрат на послуги адвоката у розмірі 39000,00 грн.

Явка представників сторін

У судове засідання 20.01.2026 з`явилися представники позивача та відповідача.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив їх задовольнити у повному обсязі, скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2025 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 05.05.2025 у справі №910/241/25 та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити повністю та відмовити у задоволенні заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Представник позивача у судовому засіданні 20.01.2026 проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив апеляційний господарський суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення у даній справі залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

Як встановлено місцевим господарським судом та перевірено судом апеляційної інстанції, 15.06.2020 між ДП "Гарантовний покупець" та ТОВ "Івашківські Сади" укладено договір № 1505/01/20 (далі договір), відповідно до п. 1.1. якого позивач зобов`язується продавати, а відповідач зобов`язується купувати всю відпущену електричну енергію, вироблену продавцем за "зеленим" тарифом, та здійснювати її оплату відповідно до умов цього договору та законодавства України, у тому числі Порядку купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел, затвердженого постановою НКРЕКП від 26.04.2019 № 641 (надалі Порядок), або Порядку продажу та обліку електричної енергії, виробленої споживачами, а також розрахунків за неї, затвердженого постановою НКРЕКП від 13.12.2019 № 2804 (надалі Порядок продажу електричної енергії споживачами).

11.02.2021 сторони уклали додаткову угоду № 374/01/21 до договору, якою договір доповнили пунктом 1.2., згідно з яким гарантований покупець зобов`язується надавати, а продавець за "зеленим" тарифом зобов`язується отримувати частку відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії гарантованого покупця та здійснювати її оплати відповідно до умов цього договору та законодавства України, у тому числі Порядку або Порядку продажу електричної енергії споживачами.

За умовами п. 2.1. договору сторони визнають свої зобов`язання згідно з законами України "Про ринок електричної енергії", "Про альтернативні джерела енергії", Порядком, Порядком продажу електричної енергії споживачами, Правилами ринку, затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 307, Правилами ринку "на добу наперед" та внутрішньодобового ринку, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 308, та керуються їх положеннями та положеннями законодавства України при виконанні цього договору.

Купівля-продаж електричної енергії за цим договором здійснюється за умови членства продавця за "зеленим" тарифом у балансуючій групі гарантованого покупця (п. 2.2. договору).

Продавець за "зеленим" тарифом зобов`язується продавати, а гарантований покупець зобов`язується купувати всю відпущену електричну енергію в точках комерційного обліку електричної енергії генеруючих одиниць продавця за "зеленим" тарифом за встановленим йому "зеленим" тарифом з урахуванням надбавки до тарифу. Продавець за "зеленим" тарифом продає гарантованому покупцю електричну енергію відповідно до Порядку, якщо продавець є виробником за "зеленим" тарифом або Порядку продажу електричної енергії споживачами, у разі, якщо продавець є споживачем за "зеленим" тарифом, за тарифами, величини яких для кожної генеруючої одиниці за "зеленим" тарифом встановлені Регулятором, у національній валюті України (пункти 2.3., 2.4. договору).

Пунктом 2.5. договору визначено, що вартість електричної енергії, купленої гарантованим покупцем у продавця за "зеленим" тарифом у розрахунковому місяці визначається відповідно до глави 10 Порядку або глави 6 Порядку продажу електричної енергії споживачами на підставі тарифів, встановлених НКРЕКП для кожної генеруючої одиниці.

Відповідно до п. 3.1. договору обсяг фактично проданої та купленої електричної енергії визначається відповідно до положень глави 8 Порядку або глави 5 Порядку продажу електричної енергії споживачами на підставі даних обліку, наданих гарантованому покупцю адміністратором комерційного обліку відповідно до глави 7 Порядку або глави 4 Порядку продажу електричної енергії споживачами.

Розрахунок за куплену гарантованим покупцем електроенергію здійснюється грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок продавця за "зеленим" тарифом, з урахуванням ПДВ (п. 3.2. договору).

Згідно з п. 3.3. договору (в редакції додаткової угоди від 11.02.2021 № 374/01/21) оплата електричної енергії, купленої гарантованим покупцем у продавців за "зеленим" тарифом у розрахунковому місяці, оплата продавцем за "зеленим" тарифом частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії гарантованого покупця, формування актів купівлі-продажу електричної енергії та актів приймання-передачі частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії гарантованого покупця здійснюються відповідно до глави 10 Порядку або глави 6 Порядку продажу електричної енергії споживачами.

Відповідно до п. 4.1. договору продавець за "зеленим" тарифом має право вимагати від гарантованого покупця повну та своєчасну оплату товарної продукції відповідно до глави 3 цього договору.

Положеннями п. 4.5. договору встановлено, зокрема, те, що гарантований покупець зобов`язаний купувати у продавця за "зеленим" тарифом вироблену електричну енергію, за винятком обсягів електричної енергії, необхідних для власних потреб; у повному обсязі здійснювати своєчасні розрахунки за куплену у продавця за "зеленим" тарифом електричну енергію.

У п. 7.4 договору сторони визначили, що якщо продавець за "зеленим" тарифом є суб`єктом господарювання, який має ліцензію на провадження господарської діяльності з виробництва електричної енергії та Регулятором уже встановлено йому "зелений" тариф і продавець за "зеленим" тарифом має укладений з оператором системи передачі договір про врегулювання небалансів, цей Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє на строк дії "зеленого" тарифу (до 01 січня 2030 року).

Позивач зазначає, що ним на виконання умов договору продано відповідачу протягом лютого-грудня 2022 року електричну енергію в обсязі 5753758 кВт*год загальною вартістю 27868531,54 грн з ПДВ, на підтвердження чого надано:

Акт купівлі-продажу електроенергії від 28.02.2022 за період лютий 2022 року на суму 1461043,43 грн;

Акт купівлі-продажу електроенергії від 31.03.2022 за період березень 2022 року на суму 1492647,76 грн;

Акт купівлі-продажу електроенергії від 30.04.202 за період квітень 2022 року на суму 2631361,01 грн;

Акт купівлі-продажу електроенергії від 31.05.2022 за період травень 2022 року на суму 2960676,12 грн;

Акт купівлі-продажу електроенергії від 30.06.2022 за період червень 2022 року на суму 3353242,34 грн;

Акт купівлі-продажу електроенергії від 31.07.2022 за період липень 2022 року на суму 4523508,04 грн та акт коригування від 16.05.2024 на суму 29578,95 грн;

Акт купівлі-продажу електроенергії від 31.08.2022 за період серпень 2022 року на суму 4187283,46 грн та акт коригування від 17.05.2024 на суму 27380,40 грн;

Акт купівлі-продажу електроенергії від 30.09.2022 за період вересень 2022 року на суму 2903438,38 грн та акт коригування від 30.04.2024 на суму 18985,41 грн;

Акт купівлі-продажу електроенергії від 31.10.2022 за період жовтень 2022 року на суму 2981349,80 грн;

Акт купівлі-продажу електроенергії від 30.11.2022 за період листопад 2022 року на суму 685807,54 грн;

Акт купівлі-продажу електроенергії від 31.12.2022 за період грудень 2022 року на суму 612228,90 грн.

Вказані вище акти купівлі-продажу електроенергії та акти коригувань підписані представниками сторін (частина підписана шляхом проставлення фізичних підписів та печаток, інша частина шляхом накладення електронно-цифрового підпису).

Як зазначав позивач, відповідач лише частково сплатив кошти за поставлену електричну енергію протягом лютого-грудня 2022 року в розмірі 13077909,01 грн, у зв`язку з чим ТОВ "Івашківські Сади" звернулося із даним позовом до суду про стягнення з відповідача 14790622,53 грн та нарахованих за прострочення виконання грошових зобов`язань 3% річних у розмірі 919196,55 грн та інфляційних втрат у розмірі 2839909,42 грн.

Під час розгляду даної справи позивачем було змінено предмет даного позову шляхом виключення з нього вимог про стягнення 3% річних у розмірі 919196,55 грн та інфляційних втрат у розмірі 2839909,42 грн, а також надалі зменшено вимоги про стягнення основного боргу до суми 8237545,12 грн у зв`язку із підписанням між сторонами Акта зарахування зустрічних (однорідних) вимог від 11.03.2025. Вказані заяви позивача були прийняті судом до розгляду, а тому даний спір розглядається лише за вимогою про стягнення з Гарантованого покупця на користь ТОВ "Івашківські Сади" основного боргу в розмірі 8237545,12 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частина 1 ст. 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладається, зокрема, двосторонній договір купівлі-продажу електричної енергії (двосторонній договір).

Двосторонній договір - договір купівлі-продажу електричної енергії, укладений між двома учасниками ринку поза організованими сегментами ринку, крім договору постачання електричної енергії споживачу (п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про ринок електричної енергії ).

Згідно з ч. 1 ст. 66 Закону України "Про ринок електричної енергії" купівлю-продаж електричної енергії за двосторонніми договорами здійснюють виробники, електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, трейдери, гарантований покупець та споживачі.

Судом встановлено, що за своєю правовою природою укладений між сторонами Договір є договором енергопостачання.

Згідно з ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно до ч. 2 ст. 714 ЦК України до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу, а згідно з приписами ч. 1 ст. 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Нормами спеціального законодавства, зокрема, ч. 2 ст. 65 Закону України "Про ринок електричної енергії" визначено, що гарантований покупець зобов`язаний купувати у суб`єктів господарювання, яким встановлено "зелений" тариф, або у суб`єктів господарювання, які за результатами аукціону набули право на підтримку, всю відпущену електричну енергію, вироблену на об`єктах електроенергетики з альтернативних джерел енергії (а з використанням гідроенергії - вироблену лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), за встановленим їм "зеленим" тарифом, аукціонною ціною з урахуванням надбавки до нього/неї протягом всього строку застосування "зеленого" тарифу або строку дії підтримки, якщо такі суб`єкти господарювання входять до складу балансуючої групи гарантованого покупця.

Частиною 3 ст. 65 Закону України "Про ринок електричної енергії" передбачено, що купівля-продаж такої електричної енергії за "зеленим" тарифом з урахуванням надбавки до нього здійснюється на підставі двостороннього договору між виробником або споживачем, якому встановлено "зелений" тариф, та гарантованим покупцем.

Згідно з ч. 5 ст. 65 Закону України "Про ринок електричної енергії" гарантований покупець здійснює оплату електричної енергії, купленої за "зеленим" тарифом та за аукціонною ціною, за фактичний обсяг відпущеної електричної енергії на об`єктах електроенергетики, що використовують альтернативні джерела енергії (а з використанням гідроенергії - вироблену лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), на підставі даних комерційного обліку, отриманих від адміністратора комерційного обліку, у порядку та строки, визначені відповідними договорами.

Згідно з п. 8 ч. 9 ст. 65 Закону України "Про ринок електричної енергії" гарантований покупець зобов`язаний сплачувати своєчасно та в повному обсязі за електричну енергію, куплену у виробників, яким встановлено "зелений" тариф, а також у виробників, які за результатами аукціону набули право на підтримку.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтями 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Судом встановлено, що матеріали справи містять акти купівлі-продажу електроенергії за визначений даним позовом період лютий грудень 2022 року з відповідними актами коригування, які підписані сторонами без будь-яких зауважень, що свідчить про належне виконання позивачем своїх обов`язків за договором із продажу електричної енергії відповідачу.

Відповідач здійснював часткові оплати заборгованості, що підтверджується долученими до позову платіжними документами.

В свою чергу, між сторонами 11.03.2025 підписано акт зарахування зустрічних однорідних вимог, за яким визначено, що відповідач має перед позивачем непогашене грошове зобов`язання за договором в сумі 13 129 047,58 грн, за періоди: лютий-серпень 2022 року. При цьому, позивач має непогашене грошове зобов`язання перед відповідачем в сумі 6 553 077,41 грн за послуги з відшкодування частки вартості врегулювання небалансу електричної енергії балансуючої групи гарантованого покупця відповідно до договору за періоди квітень, травень та жовтень 2021 року та лютий-серпень 2022 року.

В п. 3 вказаного акта зарахування зустрічних однорідних вимог сторони зазначили, що строк виконання вищевказаних їх зобов`язань настав.

Так, відповідно до п. 5 зазначеного акта, сторони, керуючись ст. 601 Цивільного кодексу України, дійшли згоди зарахувати зустрічні однорідні вимоги за зобов`язаннями, зазначеними у пунктах 1, 2 цього акта, у сумі 6 553 077,41 грн, і таким чином з моменту підписання цього акта вважатимуть зобов`язання позивача перед зобов`язаннями відповідача такими, що припинені у повному обсязі, тоді як зобов`язання відповідача перед позивачем такими, що припинені частково, залишкова заборгованість відповідача перед позивачем становить 6 575 970,17 грн (за періоди березень серпень 2022 року).

Таким чином, з урахуванням визначеної вищевказаним актом зарахування зустрічних однорідних вимог заборгованості відповідача за договором за періоди березень серпень 2022 року (6 575 970,17 грн), відсутності заборгованості за лютий 2022 року, та залишкових сум заборгованості за періоди вересень-грудень 2022 (з урахуванням здійснених часткових оплат) (999 820,68 грн+551 954,47 грн+31 536,89 грн+78 262,91 грн), судом встановлено, що несплаченою залишається заборгованість відповідача за договором у розмірі 8 237 545,12 грн.

Згідно з п. 10.1 Порядку (в редакції чинній до 26.01.2024) до 15 числа (включно) розрахункового місяця гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої АКО, підписаної КЕП уповноваженої особи, за перші 10 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до пунктів 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію.

До 25 числа (включно) розрахункового місяця гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої АКО, підписаної КЕП уповноваженої особи, за перші 20 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до пунктів 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію.

Відповідно до п.10.4 Порядку (в редакції чинній до 26.01.2024) після отримання від продавця акта купівлі-продажу протягом трьох робочих днів з дати оприлюднення рішення регулятора щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці, гарантований покупець здійснює остаточний розрахунок з продавцем із забезпеченням йому 100% оплати відпущеної електричної енергії попереднього розрахункового періоду (місяця) з урахуванням авансових платежів.

Виходячи з наведених положень, оплату відповідач зобов`язаний здійснювати у кожному розрахунковому місяці за куплену електричну енергію у виробника за "зеленим" тарифом у три етапи: перший (авансовий) - до 15 числа (включно) розрахункового місяця; другий (авансовий) - до 25 числа (включно) розрахункового місяця; третій (остаточний, у розмірі 100%) - протягом трьох робочих днів після отримання акту та оприлюднення рішення НКРЕКП про затвердження розміру вартості послуги.

Водночас, враховуючи положення п. 3.3. договору, за якими оплата електричної енергії купленої гарантованим покупцем у продавців за "зеленим" тарифом у розрахунковому місяці здійснюється згідно з главою 10 Порядку або главою 6 Порядку продажу електричної енергії споживачами, вбачається, що сторони визначили строк остаточного розрахунку за електричну енергію відповідного періоду з вказівкою на подію, яка має неминуче настати (затвердження вартості послуги НКРЕКП) з посиланням на пункт 10.4 Порядку.

Такі висновки щодо остаточного розрахунку за електричну енергію з виробником за "зеленим" тарифом викладені у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.06.2024 у справі № 910/4439/23.

В той же час, з 26.01.2024 Порядок діє у новій редакції, відповідно до постанови НКРЕКП від 24.01.2024 № 178.

Так, відповідно до п. 11.4 Порядку (в редакції з 26.01.2024) гарантований покупець забезпечує проведення розрахунку та здійснення оплати за відпущену продавцем за "зеленим" тарифом у попередньому розрахунковому періоді (місяці) електричну енергію протягом п`яти робочих днів з дня оприлюднення рішення Регулятора щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці.

При визначенні суми коштів для здійснення остаточного місячного платежу за відпущену продавцем за "зеленим" тарифом у попередньому розрахунковому періоді (місяці) електричну енергію гарантованим покупцем, зокрема враховується сума коштів, сплачених такому продавцю за "зеленим" тарифом шляхом здійснення авансових платежів, та сума коштів, отриманих гарантованим покупцем від ОСП відповідно до Договору про надання послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Постановою НКРЕКП від 09.09.2022 № 1117 затверджено розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП "Гарантовний покупець", зокрема, у лютому-червні 2022 року. Дата оприлюднення на офіційному веб-сайті Регулятора вказаної постанови 12.09.2022.

Постановою НКРЕКП від 20.09.2022 № 1190 затверджено розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП "Гарантовний покупець" у липні 2022 року. Дата оприлюднення на офіційному веб-сайті Регулятора вказаної постанови 21.09.2022.

Постановою НКРЕКП від 14.03.2023 № 473 затверджено розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП "Гарантовний покупець" у серпні 2022 року. Дата оприлюднення на офіційному веб-сайті Регулятора вказаної постанови 15.03.2023.

Постановою НКРЕКП від 15.05.2024 № 946 затверджено розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП "Гарантовний покупець", зокрема, у вересні листопаді 2022 року. Дата оприлюднення на офіційному веб-сайті Регулятора вказаної постанови 16.05.2024.

Постановою НКРЕКП від 08.05.2024 № 896 затверджено розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП "Гарантовний покупець", зокрема, у грудні 2022 року. Дата оприлюднення на офіційному веб-сайті Регулятора вказаної постанови 10.05.2024.

Щодо застосування до спірних правовідносин відповідної редакції Порядку та, відповідно, визначення дати виникнення у відповідача зобов`язань зі здійснення повного розрахунку з позивачем за електричну енергію, суд зазначає, що під час розгляду справи має застосовуватися той нормативно-правовий акт, який набув чинності та залишається чинним на момент виникнення та припинення спірних правовідносин.

Як зазначено вище, строк остаточного розрахунку за електричну енергію відповідного періоду, сторони, в тому числі керуючись і принципом свободи договору, визначили з вказівкою на подію, яка має неминуче настати (затвердження вартості послуги НКРЕКП).

Відтак, спірні правовідносини між позивачем та відповідачем щодо остаточного розрахунку виникають не з моменту підписання між сторонами акта купівлі-продажу, електроенергії, а саме з події, яка має неминуче настати - затвердження вартості послуги НКРЕКП. До затвердження рішення регулятора щодо розміру вартості послуги у відповідному місяці у гарантованого покупця не виникає зобов`язання з остаточного розрахунку за електроенергію.

З урахуванням викладеного, у даному випадку підлягають застосуванню норми права, що діяли на момент затвердження відповідною постановою НКРЕКП вартості послуг, а саме: розрахунки за електричну енергію, відпущену в період з лютого по серпень 2022 року мали здійснюватись у строки, встановлені п. 10.4. Порядку (в редакції до 26.01.2024), а розрахунки за електричну енергію, відпущену в період з вересня по грудень 2022 року у строки, встановлені п. 11.4 Порядку (в редакції з 26.01.2024).

В будь-якому випадку, станом на момент звернення позивача із даним позовом до суду, строк виконання зобов`язання відповідача перед позивачем зі 100% оплати за поставлену електричну енергію за спірні періоди станом на час розгляду справи є таким, що настав.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Оскільки матеріали справи не містять доказів сплати відповідачем наявної заборгованості у розмірі 8237545,12 грн, розміру якої останнім під час розгляду справи не було спростовано, а відтак, суд дійшов висновку про порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань, у зв`язку з чим вказує про обґрунтованість вимог про стягнення основного боргу.

Водночас, доводи відповідача, які стосуються дотримання останнім положень наказів Міністерства енергетики України № 140 від 28.03.2022 та № 206 від 15.06.2022 та, як наслідок, відсутність підстав для задоволення позову, суд відхиляє з огляду на таке.

Так, відповідно до положень ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відтак, належним виконанням основного зобов`язання покупця за договором є сплата у повному обсязі вартості придбаного ним товару.

Слід зазначити, що станом на дату настання строку оплати за заявлений період наказ Міністерства енергетики України № 140 від 28.03.2022 втратив чинність 05.07.2022 на підставі наказу № 221 від 05.07.2022.

У свою чергу, наказ Міністерства енергетики України від 15.06.2022 № 206, як і попередній наказ, жодним чином не обмежує право позивача на отримання повної вартості проданої енергії, встановленої укладеним сторонами в справі договором, а також не змінює терміни виникнення та виконання грошових зобов`язань щодо проведення остаточних розрахунків за договором та Порядком.

У постанові від 21.06.2024 у справі № 910/4439/23 об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду погодилася з висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 21.03.2024 у справі № 910/6185/23, від 11.04.2024 у справі № 910/9100/22 щодо застосування положень частини 8 статті 16 Закону України "Про ринок електричної енергії", пункту 10.4 Порядку № 641, наказу № 206. Згідно з цими висновками, положення наказу №206 не змінюють і не припиняють обов`язок ДП "Гарантовний покупець" здійснити своєчасний розрахунок відповідно до вимог чинного законодавства та Порядку.

Як вже зазначалось, строк остаточного розрахунку за електричну енергію відповідного періоду сторони, в тому числі керуючись і принципом свободи договору, визначили з вказівкою на подію, яка має неминуче настати (затвердження вартості послуги Регулятором) з посиланням на положення Порядку.

Водночас, в матеріалах даної справи відсутні докази щодо внесення змін до Договору в частині розрахунків за спірний період, тоді як саме вищевказаним Договором регулюються господарсько-правові відносини його учасників, який відповідно до ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання обома сторонами.

Щодо доводів скаржника про те, що судом першої інстанції не враховано спеціальний характер норм Порядку № 641, як наслідок, зроблено помилковий висновок про прострочення відповідачем виконання зобов`язань за Договором за спірний період, оскільки на даний час НЕК "Укренерго" не погашено заборгованість перед ДП "Гарантований покупець" за послугу із забезпечення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, відповідно, сума коштів для здійснення остаточного місячного платежу має визначатись з урахуванням коштів, отриманих гарантованим покупцем від ОСП, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає таке.

Ані Порядок № 641, ані договір, укладений між позивачем та відповідачем, не містять норм/умов, які б ставили виконання відповідачем зобов`язання здійснити оплату відпущеної електричної енергії, виробленої продавцем за "зеленим" тарифом, у залежність від виконання НЕК "Укренерго" договору про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, який укладено між відповідачем і НЕК "Укренерго".

Крім того, як умовами договору, які є обов`язковими для виконання, так і положеннями чинного законодавства не передбачено можливість зміни строку виконання відповідачем зобов`язань з оплати товару через зміну обставин, зокрема через те, що відповідач не має можливості забезпечити повну оплату електричної енергії за "зеленим" тарифом, оскільки на даний момент відповідач недоотримує кошти від НЕК "Укренерго" для оплати купленої відповідачем електричної енергії.

Відтак, відповідні доводи відповідача є необґрунтованими.

Щодо посилання відповідача на наявність обставин непереборної сили як на підставу неможливості виконання зобов`язань за Договором, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Згідно зі ст. 218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до ч. 1 ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Узагальнюючими обставинами непереборної сили є їх об`єктивна і абсолютна дія, яка розповсюджується на невизначене коло осіб та неможливість передбачення та відвернення цих обставин. До таких обставин відносяться перш за все природні та техногенні явища катастрофічного характеру (землетрус, повінь, пожежі тощо), а також соціальні явища (війни, страйки, акти владних органів тощо).

У п. 1 ч. 1 ст. 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Частина друга статті 218 ГК України також містить визначення непереборної сили як надзвичайних і невідворотних обставин.

Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести (п. 38 постанови Верховного Суду від 21.07.2021 у справі № 912/3323/20).

Виходячи з аналізу статті 218 ГК України, звільнення сторони від відповідальності у разі настання обставин непереборної сили (форс-мажору) відбувається за умови, якщо дані обставини безпосередньо вплинули на своєчасне виконання договірних зобов`язань.

При цьому, сторона, яка не виконує зобов`язання, повинна довести існування конкретних обставин, які мають непереборний характер і які унеможливили виконання зобов`язання. І кожен такий випадок має оцінюватись судом незалежно від наявності засвідчених компетентним органом обставин непереборної сили.

Разом із тим, у вирішенні питання щодо впливу обставин непереборної сили має бути підтверджено не факт настання таких обставин, а саме їхня здатність впливати на реальну можливість виконання зобов`язання.

У постановах від 25.01.2022 у справі № 904/3886/21 та від 30.11.2021 у справі № 913/785/17 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду виснував, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і під час їх виникнення сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести не тільки наявність таких обставин, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Також доведення наявності обставин непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона повинна довести не тільки наявність таких обставин, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання зобов`язання; доведення наявності обставин непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.06.2018 у справі № 915/531/17, від 26.05.2020 у справі № 918/289/19, від 17.12.2020 у справі № 913/785/17.

Відповідно до п. 5.1 договору обставинами непереборної сили є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно впливають на виконання зобов`язань, передбачених умовами цього Договору, обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи, але не обмежуючись, ворожі атаки, військове ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха, що спричиняють неможливість виконання однією зі сторін зобов`язань за цим Договором.

За умовами п. 5.2 Договору при настанні обставин непереборної сили сторони звільняються від виконання зобов`язань за цим Договором на термін дії обставин непереборної сили і усунення їх наслідків.

Згідно з п. 5.3 Договору наявність обставин непереборної сили підтверджується відповідним документом Торгово-промислової палати України або її територіальних підрозділів відповідно до законодавства.

Пунктом 5.4 Договору передбачено, що потерпіла сторона негайно надсилає будь-яким доступним засобом зв`язку повідомлення іншій стороні про подію, що оголошується обставиною непереборної сили, і якомога швидше подає інформацію про вжиті заходи щодо усунення наслідків цієї події.

Так, Торгово-промислова палата України (далі ТПП України) на своєму сайті в мережі Інтернет розмістила лист № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, що адресований "Всім кого це стосується", згідно з яким на підставі ст. 14, 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", Статуту ТПП України, цим засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні". Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Водночас вказаний лист носить загальний інформаційний характер та є лише одним із документів, необхідних для доведення форс-мажору та припинення відповідальності за невиконані зобов`язання під час дії обставин форс-мажору, які стороні потрібно довести під час судового спору, оскільки констатує абстрактний факт без доведення причинно-наслідкового зв`язку у конкретному зобов`язанні. Неможливість виконання договірних зобов`язань особа повинна підтверджувати документально в залежності від її дійсних обставин, що унеможливлюють виконання на підставі вимог законодавства.

Відповідно до ст. 14 Закону України "Про торгово-промислові палати України" Торгово-промислова палата України засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб.

Згідно зі ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України" Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Тобто, форс-мажорні обставини засвідчуються за зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору та/чи за іншим зобов`язанням/обов`язком, зважаючи на законодавчі чи інші нормативні акти, виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.

Суд наголошує, що звернення суб`єктів господарської діяльності до ТПП за отриманням сертифіката для засвідчення форс-мажорних обставин є правом, а не обов`язком, але сертифікат є належним доказом засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) відповідно до законодавства України.

Отже, з метою засвідчення дії форс-мажорних обставин відповідач мав звернутися у встановленому законом порядку до ТПП, де пройти процедуру засвідчення форс-мажору згідно з регламентом ТПП.

Однак, відповідач відповідного сертифіката про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) щодо неможливості виконання ним зобов`язань з оплати купленої електричної енергії за Договором суду не надав.

Окрім цього, будь-яких доказів звернення до позивача відповідно до умов п. 5.4 Договору з повідомленням про неможливість виконання зобов`язань за Договором у частині оплати купленої електричної енергії відповідачем суду не надано та матеріали справи не містять.

Таким чином, посилання відповідача на обставини непереборної сили є необґрунтованим.

З огляду на викладене, правильним є висновок місцевого господарського суду про наявність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості за поставлену електроенергію у спірний період.

У частині додаткового рішення колегія суддів апеляційної інстанції зазначає таке.

Згідно із ч. 1, 3 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати без повідомлення учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Згідно із ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Звертаючись до суд із заявою про ухвалення додаткового рішення позивачем визначено суму понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 39 000,00 грн.

На підтвердження здійснених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу, позивачем надано копії: Договору про надання правової (правничої) допомоги № ІС-040121 від 04.01.2021, Додаткової угоди від 19.12.2024 до Договору про надання правової (правничої) допомоги № ІС-040121 від 04.01.2021, Акту приймання-передачі наданих послуг від 17.04.2025, ордеру серії ВХ № 1086192 від 03.01.2025.

За умовами договору № ІС-040121 про надання правової (правничої) допомоги від 04.01.2021, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю Івашківські сади (клієнт) та Адвокатським Об`єднанням «ЕПСІЛОН ГРУП» (надалі - Адвокатське об`єднання), Адвокатське об`єднання взяло на себе зобов`язання з представництва інтересів клієнта у судах. Ордером на надання правничої (правової) допомоги серії ВХ № 1086192 від 03.01.2025 Адвокатським Об`єднанням доручено адвокату Гриценюку Івану Анатолійовичу, представляти інтереси Клієнта у Господарському суді м. Києва.

Відповідно до п. 1 Додаткової угоди від 19.12.2024 до Договору про надання правової (правничої) допомоги № ІС-040121 від 04.01.2021, сторони встановили, що за надання правової (правничої) допомоги пов`язаної із юридичним супроводом господарської справи в Господарському суді м. Києва за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Івашківські сади» до Державного підприємства «Гарантований покупець» про стягнення коштів за договором №1505/01/20 від 15.06.2020 (заборгованість за поставлену електроенергію 2022 року) розмір гонорару є фіксованою сумою, що становить 39 000,00 грн. та не залежить від кількості документів та/або годин, витрачених адвокатом для надання правової (правничої) допомоги.

17.04.2025 між позивачем та Адвокатським об`єднанням підписано Акт приймання-передачі наданих послуг, яким зафіксовано, що Адвокатським об`єднанням належним чином надані і оформлені, а клієнтом прийняті послуги (правова (правнича) допомога) під час юридичного супроводу судової справи за № 910/241/25 в Господарському суді м. Києва.

Відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Визначаючи суму відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція). Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні ЄСПЛ "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що враховуючи фактичні обсяги наданих позивачу послуг правничої допомоги щодо представництва його інтересів у суді, затрачений адвокатами час, з урахуванням критерію реальності та розумності розміру таких витрат, загальна сума витрат позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 39000,00 грн підлягає відшкодуванню відповідачем.

Зважаючи на викладене, надаючи оцінку встановленим обставинам у сукупності відповідно до вимог статті 86 ГПК України, доводи скаржника в апеляційній скарзі з приводу неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення вимог процесуального права, неповного з`ясування обставин та дослідження доказів, що є підставою для скасування судового рішення, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції керується висновками, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Колегія суддів апеляційного господарського суду з огляду на викладене зазначає, що у даній постанові надано вичерпну відповідь на всі істотні, вагомі питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Статтею 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Нормою статті 276 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що оскаржувані рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2025 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 05.05.2025 у справі №910/241/25 відповідають чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для їх скасування не вбачається. Скаржником не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Судові витрати.

Згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника (позивача).

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Гарантовний покупець" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2025 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 05.05.2025 у справі №910/241/25 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2025 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 05.05.2025 у справі №910/241/25 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/241/25 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 05.02.2026.

Головуючий суддя Г.А. Кравчук

Судді О.М. Сибіга

Г.П. Коробенко