ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2026 р. м. Житомир Справа № 906/1552/25

Господарський суд Житомирської області у складі судді Тимошенка О.М.

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справу

за позовом Управління забезпечення Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій

до Товариства з обмеженою відповідальністю "КРОК-СПЕЦОДЯГ ГРУПП"

про стягнення 46104,85 грн.

Зміст позовних вимог та заперечень.

Позивачем пред`явлено позов про стягнення на його користь з відповідача 46104,85 грн. 7% штрафу за непоставлений товар по договору №157 від 11.06.2025.

У заяві про збільшення позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача 252918,03грн., з яких: 75085,04 грн. неустойки за порушення строків виконання зобов`язань, 46104,85 грн. штрафу за прострочення понад 10 календарних днів, 131728,14 грн. штрафу за відмову відповідача від виконання зобов`язань щодо поставки.

У відзиві на позовну заяву ТОВ "КРОК-СПЕЦОДЯГ ГРУПП" позов визнало частково. Відповідач не заперечив щодо невиконання ним зобов`язань за договором, однак зазначив, що виготовлення та поставка товару була ускладнена постійними повітряними тривогами, під час яких працівники підприємства були вимушені зупиняти виробничий процес, розмір штрафних санкцій є надмірно великим, відповідач май велике фінансове навантаження у вигляді кредитів, несе збитки. У зв`язку з викладеним відповідач просить зменшити штрафні санкції до 65000,00 грн.

Рух справи.

25.11.2025 до суду надійшла вказана позовна заява.

Ухвалою від 26.11.25 суд відкрив провадження у справі №906/1552/25 за вказаною позовною заявою та вирішив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від учасників справи до суду не надходило.

02.12.2025 до суду надійшла заява про збільшення позовних вимог від Управління забезпечення Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій.

Відповідно до ст.456 ГПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Подальший розгляд справи здійснюється з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог.

08.12.2025 до суду від відповідача надійшов відзив.

Встановлені судом обставини.

11 червня 2024 року між Управлінням забезпечення Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту ДСНС України (Позивач, Управління, Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Крок-Спецодяг Групп" (Відповідач, Товариство, Постачальник) укладено договір від № 157 про закупівлю кобур до сокири пожежної (далі-Товар) у кількості 1041 шт. на загальну суму 658 640,70 (а.с.3).

Відповідно до п. 3.2. Договору, товар має бути поставлений Замовнику до 30.06.2025.

Станом на 30.06.2025 поставка не відбулась, що підтвердив відповідач у відзиві на позовну заяву.

Пунктом 7.3 Договору передбачено право позивача в односторонньому порядку розірвати договір, якщо відповідач прострочив його виконання понад десять днів.

23.10.2025 Управління направило відповідачу лист "Про розірвання договору № 157 від 11.06.2025" в якому повідомило що розриває Договір в односторонньому порядку з 22.10.2025 року на підставі пункту 7.3 Договору та статей 651, 610, 611 Цивільного кодексу України (а.с.14).

Пунктом 8.2 Договору передбачено: за порушення строків виконання зобов`язань, постачальник сплачує на користь замовника неустойку у розмірі 0,1% вартості товару, з якого допущено прострочення виконання за кожний календарний день прострочення, а за прострочення понад 10 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % від вартості непоставленого товару.

Пунктом 8.4 Договору передбачено: у разі односторонньої відмови постачальника від виконання своїх зобов`язань за цим договором (та/або) не можливістю їх виконання, постачальник зобов`язався сплатити замовнику штраф у розмірі 20% вартості непоставленого товару.

Оскільки відповідач не виконав свого обов`язку з поставки товару, позивач звернувся з даним позовом про стягнення з відповідача 75085,04 грн. неустойки за порушення строків виконання зобов`язань з 01.07.25 по 22.10.25, 46104,85 грн. штрафу за прострочення понад 10 календарних днів, 131728,14 грн. штрафу за відмову постачальника від виконання зобов`язань.

Висновки суду та норми права.

За нормами ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст. 509 ЦК України).

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зі змісту ст.610 Цивільного кодексу України випливає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Отже, невиконання відповідачем узятих на себе зобов`язань по поставці товару є порушенням зобов`язання, що відповідно до ст.611 Цивільного кодексу України тягне за собою правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплату неустойки.

Згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до частини 2 статті 231 ГК України: У разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

З огляду на те, що відповідач порушив зобов`язання, вимога про стягнення пені та 7% штрафу є правомірною.

Суд, перевіривши розрахунки пені та 7% штрафу, вважає їх нарахування правильними та такими, що підлягають задоволенню в сумі, що заявлені позивачем.

Вимога про стягнення 131728,14 грн. штрафу за відмову від виконання зобов`язань задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Пунктом 8.4 договору передбачено: У разі односторонньої відмови постачальника від виконання своїх зобов`язань за цим договором (та/або) неможливістю їх виконання, постачальник зобов`язаний сплатити замовнику штраф у розмірі 20%вартості непоставленого товару.

Відповідно до частини 1 статті 525 ЦК України: Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 549 ЦК України: Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до пункту 1 частин 1 статті 611 ЦК України: У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору

Відповідно до частини 3 статті 612 ЦК України: Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Відповідно до частин 1 статті 615 ЦК України: У разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до частин 3 статті 651 ЦК України: У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до частин 1 статті 665 ЦК України: У разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

Відповідно до частини 2 статті 193 ГК України: Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до частини 2 статті 220 ГК України: Якщо внаслідок прострочення боржника виконання втратило інтерес для кредитора, він має право відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Аналіз вищевказаних норм ЦК та ГК України дає підстави для висновків, що:

- Такі дії як "відмова від зобов`язання" та "невиконання зобов`язання" не є тотожними поняттями, мають способи та підстави вчинення, різна наслідки;

- Одностороння відмова від виконання зобов`язань допускається тільки у випадках, які передбачені законом або договором, тому у разі, якщо сторона зобов`язання відмовляється від зобов`язання не маючи на це право, такі його дії не призводять до жодних юридичних наслідків;

- Якщо боржник у зобов`язанні не виконує зобов`язання це свідчить не про "відмову від зобов`язання", а про "невиконання зобов`язання";

- Відмова сторони від зобов`язання має проявлятись в активній дії, тобто така сторона має про це заявити;

- Штраф, господарські санкції можуть бути застосовані за порушення зобов`язань, однак не за відмову від зобов`язань;

- Кредитор у зобов`язанні, який користуючись своїм правом односторонньо розірвав договір по причині не виконання його боржником, набуває право на відшкодування збитків.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення штрафу за відмову від зобов`язання не узгоджується з вищевказаними нормами права, тому задоволенню не підлягає.

Щодо заяви відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Стаття 233 ГК України надає право суду у випадку, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, зменшити розмір цих санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

При цьому, диспозиція частини третя статті 551 Цивільного кодексу України встановлює, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо а) він значно перевищує розмір збитків, та б) за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

За своєю правовою природою штрафні санкції виконують стимулюючу функцію, спонукуючи боржника до належного виконання своїх зобов`язань під загрозою застосування до нього цього виду відповідальності, та стягуються в разі порушення такого зобов`язання.

При цьому, ні у зазначеній нормі, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності (подібний висновок міститься у п. 67 постанови Верховного Суду від 16.03.2021 у справі № 922/266/20).

Зменшення неустойки (штрафу, пені) є протидією необґрунтованого збагачення однією з сторін за рахунок іншої; відповідає цивільно-правовим принципам рівності і балансу інтересів сторін; право на зменшення штрафу направлене на захист слабшої сторони договору, яка в силу зацікавленості в укладенні договору, монополістичного положення контрагенту на ринку, відсутності часу чи інших причин не має можливості оскаржити включення в договір завищених санкцій.

В постанові Верховного Суду від 11.07.2023 у справі №903/486/22 викладена правова позиція про те, що визначення конкретного розміру зменшення штрафних санкцій належить до дискреційних повноважень суду. При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, які передбачені статтями 551 ЦК України та 233 ГК України щодо права зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, суд, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність) має забезпечити баланс інтересів сторін, та з дотриманням правил статті 86 ГПК України визначати конкретні обставини справи (як-то: ступінь вини боржника, його дії щодо намагання належним чином виконати зобов`язання, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, дії/бездіяльність кредитора тощо), які мають юридичне значення, і з огляду на мотиви про компенсаційний, а не каральний характер заходів відповідальності з урахуванням встановлених обставин справи не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.

Суд не приймає виключною обставиною для зменшення штрафних санкцій посилання відповідача на важкий фінансовий стан та наявні зобов`язання перед іншими кредиторами, оскільки незадовільний фінансовий стан та правовідносини з іншою юридичною особою перебувають за межами договору №157 від 11.06.25 та свідчать про невдале здійснення господарської діяльності.

Відтак, враховуючи вищенаведене, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, суд не вбачає підстав для задоволення заяви відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій.

Відповідно до ст. ст. 13,73,74,77 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, господарський суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат.

Оскільки позовні вимоги задоволенні частково, судовий збір розподіляється пропорційно.

Керуючись статтями 129, 236,237,238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Крок-Спецодяг Групп" (12701, Житомирська область, Звягельський район, м.Баранівка, вул.Костельна, 2-ж; ) на користь Управління забезпечення Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій (04074, м,Київ, вул.Бережанська, 7; ) - 75085,04 грн. неустойки за порушення строків виконання зобов`язань, 46104,85 грн. штрафу за прострочення понад 10 календарних днів, 1817,85 грн. судового збору.

3. Відмовити в позові в частині вимоги про стягнення 131728,14 грн. штрафу за відмову від виконання зобов`язань.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 30.01.26

Суддя Тимошенко О. М.

Віддрукувати:

1- в справу

- сторонам до ЕК