УХВАЛА

м. Київ

03.02.2026Справа № 910/901/26

Суддя Господарського суду міста Києва Турчин С.О., розглянувши заяву Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про видачу судового наказу за вимогою до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "АВАНГАРДКОМ" про стягнення 2679,60 грн

ВСТАНОВИВ:

Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України звернулась до Господарського суду міста Києва із заявою про видачу судового наказу за вимогою до боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "АВАНГАРДКОМ" про стягнення 2679,60 грн пені за договором №92/ВОЗ-2025 від 03.04.2025 за порушення строків поставки товару.

Розглянувши матеріали заяви про видачу судового наказу, суд дійшов висновку щодо необхідності направлення заяви про видачу судового наказу до Господарського суду Полтавської області з огляду на таке.

Відповідно до статті 149 Господарського процесуального кодексу України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для подання позовної заяви.

Статтею 27 ГПК України передбачено, що позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно з частиною четвертою статті 152 Господарського процесуального кодексу України суддя з метою визначення підсудності не пізніше наступного дня з дня отримання заяви про видачу судового наказу перевіряє зазначене у заяві місцезнаходження боржника за відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "АВАНГАРДКОМ" (ідентифікаційний код: 45358873) є: 37511, Полтавська обл., Лубенський р-н, с.Окіп, вул.Польова, буд.11.

Обґрунтовуючи подання заяви про видачу судового наказу до Господарського суду міста Києва, заявник посилається на п.6.2 договору №92/ВОЗ-2025 від 03.04.2025 та положення ч.5 ст.29 Господарського процесуального кодексу України, а саме, що позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Суд відхиляє вказані доводи заявника, з огляду на таке.

Приписами ст.29 ГПК України передбачено підсудність справ за вибором позивача.

Так, відповідно до ч.1 ст.29 ГПК України право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Відповідно до ч.5 ст.29 ГПК України позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Отже, правила цієї статті застосовуються до зобов`язань, виконання яких з урахуванням їх особливостей можливе лише у певному місці. У разі якщо така особливість не визначена і не вбачається зі специфіки спірних відносин, то підсудність справи визначається за загальними правилами підсудності.

При цьому, за загальним правилом, місце виконання зобов`язання є договірною умовою та узгоджується сторонами у договорі, та у даному випадку сторони можуть передбачити будь-яке місце виконання, яке буде зручне для сторін. Місце виконання договору, у випадку його визначення сторонами у договорі, є однією з умов договору, що зумовлює обов`язок виконання договору саме у погодженому сторонами місці.

Як вбачається зі змісту заяви про видачу судового наказу заявник вказує, що місцем виконанням зобов`язання за договором №92/ВОЗ-2025 від 03.04.2025 є: АДРЕСА_1 (згідно з п.6.2 договору).

Однак, відповідно до п.6.2 договору №92/ВОЗ-2025 від 03.04.2025, електронну копію якого долучено до заяви про видачу судового наказу, передача (приймання-здача) товару здійснюється в пунктах відвантаження військових частин Національної гвардії України (товароодержувачі), розташованих у Київській області.

Відповідно до ч.1 ст.532 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі.

В силу приписів п.3 ч.1 ст.532 ЦК України, якщо місце виконання зобов`язання не встановлено у договорі, виконання провадиться, за зобов`язанням про передання товару (майна), що виникає на підставі інших правочинів, - за місцем виготовлення або зберігання товару (майна), якщо це місце було відоме кредиторові на момент виникнення зобов`язання.

Таким чином, суд дійшов висновку, що сторони в договорі №92/ВОЗ-2025 від 03.04.2025 не визначили конкретне місце виконання даного договору тільки в місті Києві, а визначали місце поставки в пунктах відвантаження військових частин Національної гвардії України, розташованих у Київській області.

Отже, з огляду на зміст договору, а також порядок його виконання сторонами, суд дійшов висновку, що відсутні особливості, за якими даний договір може виконуватися/бути виконаний в певному місці (в місті Києві в даному випадку), сторонами в договорі чітко не встановлено місце виконання договору в місті Києві.

За таких обставин, суд вважає, що неможливо встановити єдиним місцем виконання договору саме місто Київ, що виключає можливість застосування до нього положень ч.5 ст.29 ГПК України та зумовлює застосування положень щодо загальної підсудності справ.

При цьому, місце поставки у даному випадку є місцем виконання зобов`язань постачальника за договором. Однак, предметом заяви про видачу судового наказу у даній справі не є зобов`язання відповідача виконати умови договору в натурі (поставити товар належної якості), а стягнення пені за несвоєчасну поставку товару, що можливе фактично лише шляхом перерахування у безготівковій формі грошових коштів з одного банківського ранку на інший банківський рахунок.

Також зі змісту договору не вбачається інших особливостей, зокрема в частині місця притягнення відповідача до відповідальності (стягнення штрафних санкцій).

Таким чином, спірні правовідносини не мають особливостей щодо сплати штрафних санкцій у чітко визначеному місці, а умови укладеного між сторонами договору поставки визначають лише місце виконання такого договору в частині поставки товару, що не є предметом заяви про видачу судового наказу у даній справі.

Аналогічна позиція підтримана Північним апеляційним господарським судом у постановах від 29.03.2023 у справі № 910/14740/22, від 27.03.2023 у справі № 910/13058/22, від 15.02.2023 у справі №910/12540/22.

За приписами частини п`ятої статті 152 Господарського процесуального кодексу України якщо за результатами розгляду отриманих судом відомостей про місцезнаходження боржника буде встановлено, що заява про видачу судового наказу не підсудна цьому суду, суд не пізніше десяти днів з дня надходження заяви постановляє ухвалу про передачу заяви про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами за підсудністю.

За таких обставин, оскільки сторони в договорі №92/ВОЗ-2025 від 03.04.2025 не визначили конкретне місце його виконання, а також те, що даний договір не є таким, що може виконуватись лише в певному місці, враховуючи, що місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю "АВАНГАРДКОМ" є с.Окіп (Полтавська обл.), а заяву про видачу судового наказу заявлено про стягнення пені за неналежне виконання зобов`язання, суд дійшов висновку про наявність підстав для передачі матеріалів заяви про видачу судового наказу з додатками за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Господарського суду Полтавської області.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 31 ГПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про те, що дана заява про видачу судового наказу подана з порушенням приписів ст.27 ГПК України та не належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Господарського суду міста Києва, а матеріали заяви підлягають передачі на розгляд до Господарського суду Полтавської області.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 27, 31, 149, 152, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про видачу судового наказу за вимогою до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "АВАНГАРДКОМ" про стягнення 2679,60 грн пені за договором №92/ВОЗ-2025 від 03.04.2025 за порушення строків поставки товару з доданими до неї матеріалами передати за підсудністю до Господарського суду Полтавської області (36014, Полтавська обл., м.Полтава, вул.Кісельова Володимира Капітана, буд.1).

Ухвала набрала законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у порядку і строк, встановлені ст.ст.256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.О. Турчин