УХВАЛА

м. Київ

04.02.2026Справа № 910/1092/26

Господарський суд міста Києва у складі судді Блажівської О.Є., розглянувши заяву ОСОБА_1 від імені в особі опікуна ОСОБА_2

про забезпечення позову

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) від імені в особі опікуна ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 )

до відповідача 1 Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРКЕР І КО» (03113, місто Київ, вул. Макуха Василя, буд. 1; )

відповідача 2 ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_3 )

третя особа 1 Приватний нотаріус Мамай Ірина Володимирівна ( АДРЕСА_4 )

третя особа 2 орган опіки та піклування Козинської селищної ради Обухівського району Київської області (Київська обл., смт Козин, вул. Партизанська, 2; )

про визнання свідоцтва про право власності недійсним, витребування з незаконного володіння частки у статутному капіталі

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва через відділ документообігу суду звернувся ОСОБА_1 від імені в особі опікуна ОСОБА_2 з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРКЕР І КО», ОСОБА_3 , треті особи приватний нотаріус Мамай І.В., орган опіки та піклування Козинської селищної ради Обухівського району Київської області про:

- визнання недійсним свідоцтва про право власності від 26.01.2024 №143 на частки статутного капіталу ТОВ «УКРПОЛ» (), видане Привтаним нотаріусом Мамай І.В.;

- визнати недійсним свідоцтво про право власності від 26.01.2024 №144 на частки статутного капіталу ТКП «ШАРМОН-95» у формі ТОВ (), видане Приватним нотаріусом Мамай І.В.;

- витребувати з незаконного володіння ТОВ «МАРКЕР І КО» () частку у статутному капіталі ТКП «ШАРМОН-95» у формі ТОВ «) в розмірі 57 802 грн 50 коп., що становить 25 % статутного капіталу ТКП «ШАРМОН-95» у формі ТОВ () на користь ОСОБА_1 ;

- витребувати з незаконного володіння ТОВ «МАРКЕР І КО» () частку у статутному капіталі ТОВ «УКРПОЛ» () в розмірі 6 000 грн 00 коп., що становить 0,75 % статутного капіталу ТОВ «УКРПОЛ» () на користь ОСОБА_1 .

Одночасно з пред`явленням позовом подано заяву про забезпечення позову від 07.01.2026, предметом якої є:

- накладення арешту на нерухоме майно, зазначене в заяві про забезпечення, що належить ТОВ «УКРПОЛ» на праві приватно власності;

- накладення арешту на нерухоме майно, зазначене в заяві про забезпечення, що належить ТПК «ШАРМОН-95» у формі ТОВ на праві приватної власності;

- заборони державним реєстратором прав на нерухоме майно та всім органам, уповноваженим на проведення державної реєстрації вчиняти реєстраційні дії щодо реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (в т. ч. до Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек) записи про державну реєстрацію права власності та інших речових прав та їх обтяжень, змін до таких записів щодо нерухомого майна, що належить ТОВ «УКРПОЛ» на праві приватної власності;

- заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно та всім органам, уповноваженим на проведення державної реєстрації вчиняти реєстраційні дії щодо реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (в т. ч. до Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек) записи про державну реєстрацію права власності та інших речових прав та їх обтяжень, змін до таких записів щодо нерухомого майна, що належить ТПК «ШАРМОН-95» у формі ТОВ.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.02.2026 матеріали позовної заяви №910/1092/26 передано на розгляд судді Блажівській О.Є.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 03.02.2026 заяву про забезпечення позову передано судді Блажівській О.Є.

Матеріали позовної заяви № 910/1092/26 та Заяву про забезпечення позову було передано та отримано (сектором) суддею Блажівською О.Є.- 04.02.2026.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Заява про забезпечення позову заявником (представником позивача) обґрунтована наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 136 ГПК України, забезпечення позову проводиться, якщо без вжиття забезпечувальних заходів може бути унеможливлене або ускладнене виконання рішення суду або вчинення дій, що змінили б предмет або підставу позову.

Заявник (представник позивача) обґрунтовуючи подану заяву про забезпечення позову зазначає, що необхідність застосування заходу забезпечення випливає із фактичних обставин, які свідчать про наявність підстав вважати, що їх незастосування призведе до ускладнення ефективного поновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до господарського суду. Заходи забезпечення позову заявлені Позивачем направлені, зокрема на запобігання вчиненню можливих дій (продажу нерухомого майна та вчинення будь-яких інших дій щодо його відчуження Відповідачем, в тому числі реєстраційних дій), що унеможливить захист порушених прав Позивача та охоронюваних законом його інтересів.

Заявник (представник позивача) у заяві про забезпечення позову зазначає, що такий захід забезпечення відповідає вимогам розумності, обґрунтованості і адекватності вимогам Позивача щодо забезпечення позову, гарантує справедливий баланс інтересів учасників справи, а також ефективний захист прав Позивача, у випадку задоволення позовних вимог у даній справі без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, яка подана одночасно з пред`явленням позову, заявника (представника позивача) про забезпечення позову та додані матеріали, проаналізувавши норми господарського процесуального законодавства України, висновки Верховного Суду, суд зазначає наступне.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову унормовані у статті 136 Господарського процесуального кодексу України, згідно з положеннями частини 1 якої господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 137 цього Кодексу заходи забезпечення позову.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту. Тобто забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Забезпечення позову - це вжиття заходів щодо охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача (пункт 8.8 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 у справі № 914/1570/20). Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити тощо. Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 26.06.2024 у справі № 916/938/24, від 21.03.2024 у справі № 910/15328/23, від 01.05.2023 у справі № 914/257/23, від 06.03.2023 у справі № 916/2239/22.

Відповідно до ч. 2 ст. 136 ГПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Частиною першою статті 138 ГПК України заява про забезпечення позову подається:

1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо;

2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом;

3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Згідно ч. 1 ст. 139 ГПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку, адресу електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;

6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;

7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до заяви про забезпечення позову, всупереч приписам п. 6 ч. 1 ст. 139 ГПК України заява про забезпечення позову ОСОБА_1 від імені в особі опікуна ОСОБА_2 не містить пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

В порушення вищезазначених імперативних приписів Кодексу заявником в заяві про забезпечення позову не наведено жодних пропозицій щодо зустрічного забезпечення, як це прямо передбачено вказаною нормою.

Судом враховано викладені у постановах Верховного Суду в складі Касаційного господарського суду від 14 серпня 2019 року у справі № 910/3802/19, від 14.08.2019 у справі №910/3802/19 висновки про те, що застосування зустрічного забезпечення є правом суду, проте обов`язок позивача щодо зазначення пропозиції по зустрічному забезпеченню, яке має містити заява про забезпечення позову, встановлено ГПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 139 ГПК України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про судовий збір" судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Частиною 1 статті 4 вказаного Закону України встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду заяви про вжиття запобіжних заходів та забезпечення позову справляється судовий у розмірі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2026 рік" передбачено, що з 1 січня 2026 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 3 328,00 грн.

Отже, за подання заяви про забезпечення позову заявник мав сплатити судовий збір у сумі 1 664 грн.

Проте, до заяви про забезпечення доказів на підтвердження сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову заявником суду не подано та заявником не надано.

Частиною сьомою ст. 140 ГПК України передбачено, що суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 139 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене, заява про забезпечення позову ОСОБА_1 від імені в особі опікуна ОСОБА_2 від 07.01.2026 підлягає поверненню.

Керуючись ст. ст. 136, 138, 139, 140, 174, 232, 233, 234, 235, 254, 255, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 від імені в особі опікуна ОСОБА_2 про забезпечення позову заяву від 07.01.2026 - повернути заявнику.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена окремо від рішення суду в порядку та строки відповідно до приписів статей 254, 255, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Оксана БЛАЖІВСЬКА