ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2026м. ДніпроСправа № 904/4763/25

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Татарчука В.О. за участю секретаря судового засідання Анділахай В.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу:

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест-СМЦ" (м. Київ)

до Приватного підприємства "Виробничо-комерційне підприємство "Авангард" (Дніпропетровська обл., м. Дніпро)

про стягнення заборгованості

Представники:

від позивача: Чайкіна К.О.;

від відповідача: не з`явився.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Метінвест-СМЦ" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Приватного підприємства "Виробничо-комерційне підприємство "Авангард" про стягнення заборгованості в загальному розмірі 2500422,26грн, з якої: 2127237,33грн основного боргу, 113619,00грн пені, 212723,73грн штрафу, 10998,30грн трьох відсотків річних, 35843,90грн інфляційних втрат. Судові витрати по сплаті судового збору та на професійну правничу допомогу просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки №П-2109006/04/25 від 24.04.2025 в частині своєчасної та повної оплати за поставлений товар. Також зазначає, що відповідач не розрахувався за товар поставлений поза межами договору.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 01.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 25.09.2025.

09.09.2025 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшла заява про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.09.2025 задоволено заяву представника позивача про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, а саме за допомогою комплексних засобів та підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС.

За результатами судового засідання 25.09.2025 оголошено перерву та призначено підготовче засідання на 21.10.2025.

13.10.2025 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву разом із клопотанням про поновлення процесуального строку на подання відзиву на позов.

В обґрунтування своїх заперечень зазначає, що надані позивачем видаткові накладні не містять підпису уповноваженої особи відповідача, що унеможливлює підтвердження факту прийняття товару на видаткових накладних №95505479 від 02.05.2025 та №95507957 від 07.05.2025. У зв`язку з чим вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Крім того, 13.10.2025 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшло клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 21.10.2025 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, оголошено перерву та призначено підготовче засідання на 04.11.2025.

21.10.2025 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшли письмові пояснення, відповідно до змісту яких позивач просить залишити без розгляду відзив відповідача, відмовити у задоволенні клопотання відповідача про призначення судової почеркознавчої експертизи, визнати поважними причини пропуску строку надання доказів позивачем та долучити до матеріалів справи додаткові докази, додані позивачем до пояснень, а саме листи відповідача із проханням здійснити відвантаження товару відповідним водіям на відповідні транспортні засоби.

04.11.2025 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшло клопотання про витребування доказів.

Також, 04.11.2025 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшли заперечення на клопотання позивача про витребування доказів, заперечення на письмові пояснення позивача від 21.10.2025 і долучення додаткових доказів, також надійшли письмові пояснення по справі в яких просить відмовити в позові частково, лише в частині спірних видаткових накладних.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 04.11.2025 задоволено клопотання відповідача про поновлення процесуального строку для подання відзиву на позовну заяву. Поновлено відповідачу процесуальний строк для подання відзиву на позов. Прийнято відзив відповідача від 10.10.2025 на позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 04.11.2025 задоволено частково клопотання позивача про витребування доказів. Витребувано у Головного управління ДПС у Дніпропетровській області інформацію щодо відображення чи невідображення в податковому обліку Приватного підприємства "Виробничо-комерційне підприємство "Авангард" відповідних податкових накладних. В іншій частині клопотання відмовлено.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 04.11.2025 оголошено перерву та призначено підготовче засідання на 27.11.2025. Зобов`язано відповідача надати письмові пояснення та докази щодо відображення чи невідображення в податковому обліку Приватного підприємства "Виробничо-комерційне підприємство "Авангард" господарських операцій за відповідними видатковими накладними.

18.11.2025 до канцелярії суду засобами поштового зв`язку від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області надійшов лист, відповідно до змісту якого надано інформацію щодо відображення в податковому обліку Приватного підприємства "Виробничо-комерційне підприємство "Авангард" відповідних податкових накладних.

26.11.2025 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшла відповідь на відзив.

В своїх поясненнях на заперечення відповідача, позивач зазначає, що поведінка відповідача є суперечливою, оскільки ним частково сплачено за поставлений товар за спірними видатковими накладними, за якими відповідач стверджує, що не отримував товар. Також зазначає, що в листі Головного управління ДПС у Дніпропетровській області зазначено, що відповідач відобразив в своїй податковій звітності операції з поставки товару за спірними видатковими накладними, що є додатковим доказом отримання товару відповідачем.

27.11.2025 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

Заперечення відповідача аналогічні тим, що викладені у відзиві на позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.11.2025 оголошено перерву та призначено підготовче засідання на 04.12.2025. Зобов`язано сторін надати до суду товарно-транспортні накладні та інші документи щодо перевезення товару або письмові пояснення в разі відсутності таких документів.

03.12.2025 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшли письмові пояснення із додатковими документами по справі.

04.12.2025 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшли додаткові пояснення по справі.

Господарський суд зазначає, що сторонами не надано витребуваних ухвалою суду від 27.11.2025 документів.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 04.12.2025 відкладено підготовче засідання на 10.12.2025.

09.12.2025 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшли додаткові пояснення по справі.

10.12.2025 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшли додаткові пояснення по справі, в яких зазначено, що у податковій звітності з ПДВ за період квітень-травень 2025 року, та за серпень 2025 року відповідачем дійсно було відображено податкові накладні, сформовані на підставі первинних документів, які були отримані від контрагента - ТОВ «Метінвест-СМЦ». Однак заперечує щодо фактичного отримання товару.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.12.2025 відмовлено в задоволенні клопотання Приватного підприємства "Виробничо-комерційне підприємство "Авангард" про призначення судової почеркознавчої експертизи, закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 30.12.2025.

У судовому засіданні 30.12.2025 оголошено перерву на 15.01.2026.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, а також обізнаність сторін про судовий розгляд справи, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

У судовому засіданні 15.01.2026 проголошене скорочене рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши фактичні обставини, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, господарський суд,-

УСТАНОВИВ:

24.04.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Метінвест-СМЦ" (далі постачальник, позивач) та Приватним підприємством "Виробничо-комерційне підприємство "Авангард" (далі покупець, відповідач) укладено договір поставки №П-2109006/04/25 (далі договір).

Відповідно до пункту 1.1 договору постачальник зобов`язується передати у встановлений у даному договорі термін у власність покупця металопродукцію, надалі товар, а покупець зобов`язується оплатити вартість товару та прийняти його відповідно до умов договору.

Ціна, загальна кількість, асортимент, сортамент та розгорнута номенклатура товару, що поставляється за цим договором, визначається у рахунках постачальника або в інших додатках до договору та/або у видаткових/залізничних накладних постачальника (пункт 1.2 договору).

Приписами пункту 1.3 встановлено, що факт поставки товару за цінами, загальною кількістю, асортиментом, сортаментом та номенклатурою, зазначеними у рахунках та/або видаткових/залізничних накладних, або факт оплати рахунка означає взаємну згоду постачальника і покупця з умовами поставки та умовами оплати товару (якщо вони вказані в рахунку постачальника), ціною, загальною кількістю, асортиментом, сортаментом та номенклатурою товару, які зазначені у рахунках постачальника та/або у видаткових/залізничних накладних, а також є підтвердженням факту отримання покупцем від постачальника рахунку для оплати товару, який постачальник поставляє/поставив.

Пунктом 2.1 договору визначено, що поставка товару здійснюється відповідно до Міжнародних правил тлумачення термінів "Інкотермс" у редакції 2010 року (далі - "Інкотермс") з врахуванням особливостей, встановлених цим договором.

Поставка товару здійснюється на умовах FCA (склад постачальника або станція відправлення), якщо інше не вказано в рахунку постачальника або в інших додатках до договору (пункт 2.2 договору).

Згідно з пунктом 2.5 договору датою поставки товару вважається: при поставці залізничним транспортом дата календарного штемпеля станції відправлення на залізничній накладній; при поставці автомобільним транспортом постачальника дата видаткової накладної постачальника або товарнотранспортної накладної; при самовивозі товару покупцем зі складу постачальника дата видаткової накладної постачальника.

У пункті 2.6 договору вказано, що при визначенні кількості товару при відвантаженні можливий толеранс +/- 7%.

У пункті 3.1 договору сторони погодили, що загальна сума договору складає загальну вартість поставленого товару, яка зазначена в усіх рахунках, які були виставлені постачальником для оплати покупцю по договору та інших додатках до договору та/або у видаткових залізничних накладних Постачальника.

Згідно з пунктом 3.4 договору (в редакції додаткової угоди №1 до договору), оплата товару здійснюється покупцем шляхом передплати 100% вартості товару в терміни, які вказані у рахунках постачальника. З моменту зарахування на поточний рахунок постачальника 100% оплати за поставлений товар або за товар, що має бути поставлений, ціна на Товар не підлягає зміні. Постачальник має право поставити товар покупцю без попередньої оплати. В цьому випадку покупець оплачує поставлений товар у розмірі 100% від вартості поставленого товару протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати поставки.

У випадках відвантаження товару з толерансом та в інших випадках, якщо вартість фактично поставленого (відвантаженого) товару перевищує суму, вказану в рахунку постачальника, або оплачену покупцем, чи в інший спосіб попередньо погоджену сторонами, покупець зобов`язується оплатити різницю в сумі між оплаченим і фактично поставленим товаром протягом 3-х банківських днів з моменту поставки. У випадках відвантаження товару з толерансом, якщо вартість фактично поставленого (відвантаженого) товару менша за суму, вказану у рахунку постачальника та оплачену покупцем, постачальник має право зарахувати їх у рахунок майбутніх платежів по даному договору, або зарахувати їх в рахунок погашення наявної дебіторської заборгованості покупця перед постачальником за іншими договорами. Повернення надмірно сплачених покупцем грошових коштів здійснюється постачальником протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту отримання письмової вимоги покупця. (пункт 3.5 договору).

Відповідно до пункту 3.6 договору, сторони домовились, що грошові кошти, які надходять від покупця в будь який момент зараховуються постачальником у черговості, встановленій статтею 534 Цивільного Кодексу України.

Згідно з пунктом 5.2 договору, за прострочення строків оплати товару, встановлених в договорі та додатках до нього, покупець сплачує постачальникові пеню в розмірі 0,5% від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення. Пеня нараховується за весь період прострочення до моменту фактичної оплати заборгованості. Крім сплати пені за той самий період Покупець сплачує Постачальникові штраф у розмірі 10% від суми неоплаченого товару в зазначені в договорі та додатках до нього строки.

Договір набуває чинності з дати його укладання, яка вказана у верхньому правому куті першої сторінки договору, шляхом його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31.12.2026 року, а в частині взаєморозрахунків повного розрахунку між сторонами (пункт 9.1 договору).

Договір підписаний сторонами та скріплений печатками за допомогою електронної системи документообігу без зауважень та заперечень до нього.

Згідно зі статтею 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

В матеріалах справи відсутні докази того, що договір визнавався недійсним в судовому порядку.

Так, жодна із сторін письмово не виявила бажання припинити дію договору. Відтак, договір поставки №П-2109006/04/25 від 24.04.2025 був чинним на час виникнення спірних правовідносин.

В межах укладеного договору позивач виставив відповідачу рахунок на попередню оплату №187025 від 02.05.2025 на суму 720475,09грн з ПДВ та рахунок на попередню оплату №187606 від 06.05.2025 на суму 761388,91грн з ПДВ (а.с. 15, 17 том 1).

В подальшому, як зазначає позивач, він здійснив поставку товару на загальну суму 1411052,22грн, на підтвердження чого надав видаткові накладні №95505479 від 02.05.2025 на суму 705971,62грн та №95507957 від 07.05.2025 на суму 705080,60грн (а.с. 14, 16 том 1).

Позивач зазначає, що відповідач частково здійснив оплату поставленого товару у сумі 720475,09грн, що підтверджується інформаційним повідомленням про зарахування коштів №150 від 06.05.2025, призначення платежу: сплата за металопрокат зг рах 187025 від 02.05.2025 (а.с. 18 том 1).

Також позивач зазначає, що здійснював поставку товару поза межами договору на підставі рахунку №186202 від 29.04.2025 за видатковою накладною №95501034 від 29.04.2025 на суму 723452,92грн.

Рахунком №186202 від 29.04.2025 були передбачені наступні умови поставки FCA, СМЦ Львів, 79069, Україна, Львів, вул. Шевченка, б.317, відповідно до Міжнародних правил тлумачення комерційних термінів "Інкотермс" у редакції 2010р., а також визначені умови оплати: з наступною оплатою в термін до 10 к.д.

На підставі рахунку №186330 від 29.04.2025 за видатковою накладною №95503431 від 30.04.2025 на суму 282116,63грн, за видатковою накладною №95499787 від 30.04.2025 на суму 431090,65грн.

Рахунком №186330 від 29.04.2025 були передбачені наступні умови FCA, СМЦ Петрівське, Україна, Святопетрівське, вул. Київська, б.27, відповідно до Міжнародних правил тлумачення комерційних термінів "Інкотермс" у редакції 2010р., а також визначені умови оплати: з наступною оплатою в термін до 10 к.д (а.с. 19-23 том 1).

Як зазначає позивач, у зв`язку із порушенням відповідачем строків оплати поставленого товару, як в межах договору, так і поза межами, позивач нарахував та просить стягнути з відповідача основну заборгованість у сумі 2127237,33грн (690577,13грн заборгованість в межах договору та 1436660,20грн поза межами договору на підставі рахунків).

Відповідач заперечує щодо наявної заборгованості за видатковими накладними №95505479 від 02.05.2025 на суму 705971,62грн та №95507957 від 07.05.2025 на суму 705080,60грн, оскільки зазначає, що товар за ними не отримував. Щодо товару поставленого поза межами договору не заперечує.

Зазначене і стало причиною виникнення спору.

Предметом спору є стягнення з Приватного підприємства "Виробничо-комерційне підприємство "Авангард" заборгованості в загальному розмірі 2500422,26грн, з якої: 2127237,33грн основного боргу, 113619,00грн пені, 212723,73грн штрафу, 10998,30грн трьох відсотків річних, 35843,90грн інфляційних втрат.

Предметом доказування у справі є обставини укладення договору поставки, строк його дії, умови поставки, строк оплати, докази оплати, наявність/відсутність заборгованості, наявність/відсутність підстав для стягнення з відповідача основної заборгованості, пені, штрафу, трьох відсотків річних та інфляційних втрат.

Дослідивши матеріали справи, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі з огляду на наступне.

За змістом статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (стаття 626 Цивільного кодексу України).

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частин першої та другої статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У відповідності до статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини першої статті 691 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Договір купівлі-продажу є оплатним, відтак одним із основних обов`язків покупця є оплата ціни товару. Ціна - грошове відображення вартості товару за його кількісну одиницю. Ціна товару, як правило, визначається у договорі за згодою сторін.

Частиною першою статті 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Суд зазначає, що підставою для виникнення у відповідача зобов`язань перед позивачем з оплати за поставлений товар є необхідність доведення, насамперед, факту поставки товару відповідачу, а також доведення наявності поставки за спірними видатковими накладними (№95507957 від 07.05.2025 та №95505479 від 02.05.2025) належними та допустимими доказами.

З приводу правової позиції позивача, наданих ним доказів, а також за результатами їх оцінки судом, слід зазначити наступне.

Відповідно до частини першої статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Суд відзначає, що у розумінні закону суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи скористатися заходами правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Крім того, за змістом процесуального законодавства захисту в господарському суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 поняття "охоронюваний законом інтерес" слід розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних та колективних потреб, які не суперечать Конституції та законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Так, інтерес позивача має бути законним, не суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам і відповідати критеріям охоронюваного законом інтересу, офіційне тлумачення якого надано у резолютивній частині зазначеного Рішення Конституційного Суду України.

При цьому позивач самостійно визначає та обґрунтовує в позовній заяві, у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи і залежно від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною першою статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 78 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Господарський суд зазначає, що відповідно до частини третьої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання має ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

При цьому, у рішенні Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року № 18-рп/2004 зазначено, що поняття "охоронюваний законом інтерес" у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, зокрема, з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Суд виходить із того, що у принципі добросовісності, а саме: при реалізації прав і повноважень, закладений принцип неприпустимості зловживання правом, згідно з яким здійснення прав та свобод однієї особи не повинне порушувати права та свободи інших осіб. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право.

Відповідно до частин першої та другої статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Господарський суд наголошує, що 17.10.2019 набув чинності Закон України від 20.09.2019 №132-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до ГПК України та змінено назву статті 79 ГПК України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції з фактичним впровадженням у господарський процес стандарту доказування "вірогідність доказів".

Стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надання достатнього обсягу доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї їх кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

За результатами аналізу всіх наявних у справі доказів в їх сукупності суд приходить до висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами поставку товару відповідачу як в межах договору, так і на підставі виставлених рахунків, а тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

До вказаного висновку суд прийшов з огляду на таке.

Відповідно до інформації Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, викладеної в листі (а.с. 161 том 1) згідно інформаційних баз даних ДПС України встановлено, що ПП «ВКП «Авангард» на підставі отриманих податкових накладних від 29.04.2025 №2900385, від 30.04.2025 №3002473, від 30.04.2025 №3002485, від 06.05.2025 №600545 та від 07.05.2025 №700226 на загальну суму ПДВ 357,0 тис. грн, обсяг постачання складає 1 784,8 тис. грн, відображено взаємовідносини з ТОВ «Метінвест-СМЦ» в податковій звітності з ПДВ за квітень травень 2025 року та за серпень 2025 року у повному обсязі.

Згідно з листами ПП «ВКП «Авангард» №02/05-3 від 02.05.2025 та №06/05-3 від 06.05.2025 відповідач просив здійснити відвантаження товару по рахунку №187025 від 02.05.2025 та №187606 від 06.06.2025 водіям Ханіну Є.О. та Буюклі О.І. із зазначенням марки та реєстраційного номеру транспортних засобів (а.с. 88, 89 том 1), які збігаються із інформацією зазначеною в товарно-транспортних накладних (а.с. 188-190 том 1).

Також, підтвердженням здійснення позивачем поставки товару за спірними видатковими накладними є здійснена часткова оплата відповідачем поставленого товару у сумі 720475,09грн, що підтверджується інформаційним повідомленням про зарахування коштів №150 від 06.05.2025, призначення платежу: сплата за металопрокат зг рах 187025 від 02.05.2025 (а.с. 18 том 1).

Отже, суд приходить до висновку, що позивачем дотримано положення договору та рахунків в частині виконання його зобов`язань з поставки товару.

Враховуючи зазначений вид договорів, вбачається, що він є оплатним, і обов`язку постачальника за договором поставити товар відповідає обов`язок покупця оплатити вартість цього товару.

У відповідності до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Враховуючи визначений контрагентами у пункті 3.1 договору та рахунках порядок розрахунків за поставлений товар, приймаючи до уваги його прийняття відповідачем за видатковими накладними, суд вважає строк оплати таким, що настав.

Будь-яких доказів своєчасної оплати заявленої позивачем до стягнення заборгованості у загальній сумі 2127237,33грн відповідачем згідно з положеннями статей 13, 74 Господарського процесуального кодексу України під час розгляду справи не надано, а судом таких обставин не встановлено.

В ході вирішення спору відповідачем не виконані вимоги частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України та не надано доказів як відсутності заборгованості на загальну сумі 2127237,33грн, так і відсутності поставки товару позивачем за видатковими накладними №95505479 від 02.05.2025 на суму 705971,62грн та №95507957 від 07.05.2025 на суму 705080,60грн.

Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 2127237,33грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Окрім вимоги про стягнення основного боргу позивач просить стягнути з відповідача пеню згідно з пунктом 5.2 договору в розмірі 113619,00грн за загальний період з 07.06.2025 по 21.07.2025, 3% річних 10998,30грн на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, 10% штрафу згідно з пунктом 5.2 договору в розмірі 212723,73грн, 35843,90грн інфляційних втрат (а.с. 25-35 том 1).

Згідно з частиною першою статті 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

За частиною першою статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Перевіркою здійсненого позивачем розрахунку пені, 10% штрафу судом порушень не встановлено.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

На підставі статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіркою здійсненого позивачем розрахунку 3% річних та інфляційних втрат судом порушень не встановлено.

Враховуючи викладене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест-СМЦ" до Приватного підприємства "Виробничо-комерційне підприємство "Авангард" про стягнення заборгованості в загальному розмірі 2500422,26грн, з якої: 2127237,33грн основного боргу, 113619,00грн пені, 212723,73грн штрафу, 10998,30грн трьох відсотків річних, 35843,90грн інфляційних втрат підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України у разі задоволення позову всі судові витрати покладаються на відповідача.

За таких обставин з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 30005,07грн.

Судові витрати за надання професійної правничої допомоги судом не розподіляються з огляду на заяву представника позивача у позовній заяві про надання доказів понесення таких витрат у порядку частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77 79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест-СМЦ" до Приватного підприємства "Виробничо-комерційне підприємство "Авангард" про стягнення заборгованості в загальному розмірі 2500422,26грн, з якої: 2127237,33грн основного боргу, 113619,00грн пені, 212723,73грн штрафу, 10998,30грн трьох відсотків річних, 35843,90грн інфляційних втрат задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Приватного підприємства "Виробничо-комерційне підприємство "Авангард" (49053, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Доблесна, буд. 223, ідентифікаційний номер 23943603) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест-СМЦ" (03150, м. Київ, пров. Лабораторний, буд. 12, каб. 212, ідентифікаційний код 32036,33грн основного боргу, 113619,00грн пені, 212723,73грн штрафу, 10998,30грн трьох відсотків річних, 35843,90грн інфляційних втрат та 30005,07грн витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено: 26.01.2026.

Суддя В.О. Татарчук