ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" січня 2026 р.м. Одеса Справа № 916/5182/24

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань Босової Ю.С.

За участю представників сторін:

Від позивача: не з`явився;

Від відповідача: не з`явився;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до кооперативу «Анюта» про розірвання договору оренди, виселення та стягнення 57 103,83 грн,

ВСТАНОВИВ:

Департамент комунальної власності Одеської міської ради (далі по тексту - Департамент) звернувся до господарського суду з позовною заявою до кооперативу «Анюта» про розірвання договору оренди №40/6 від 25.10.2001, укладеного між сторонами; про виселення відповідача з нежитлового приміщення підвалу, загальною площею 57,8 кв.м, яке розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Єврейська, 23, на користь Департаменту; про стягнення з кооперативу «Анюта» заборгованості за орендною платою у розмірі 54 917,66 грн та пені у розмірі 2 186,17 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконання відповідачем зобов`язань за договором оренди №40/6 від 25.10.2001 в частині своєчасної та повної сплати орендної плати за період 01.08.2021 до 30.11.2024. Водночас позивач наголошує, що строк дії договору був продовжений на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану. Посилаючись на порушення відповідачем прийнятих на себе зобов`язань в частині сплати орендної плати та страхування об`єкта оренди, Департамент просить розірвати договір та виселити відповідача із займаного ним приміщення.

Ухвалою від 02.12.2024 судом у складі судді Степанової Л.В. дана справа була призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження.

18.03.2025 до суду від Департаменту надійшло клопотання про закриття провадження в частині позовних вимог про стягнення 57 103,83 грн та повернення позивачу з державного бюджету судового збору у розмірі 3028,00 грн. В обґрунтування поданої заяви позивач посилається на сплату відповідачем заборгованості за орендною платою та пені у повному обсязі.

02.06.2025 до суду від Департаменту надійшла заява, у якій позивачем було повідомлено про допущення описки у резолютивній частині позову про розірвання договору. Посилаючись на викладене, позивач просив суд вважати правильним наступний виклад прохальної частини позову про розірвання договору: розірвати договір оренди в новій редакції від №40/6 від 25.10.2001 (зі змінами від 15.12.2006), нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю., та зареєстрований в реєстрі за № 4245.

Ухвалою від 09.09.2025 судом у складі судді Степанової Л.В. було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Проте у зв`язку з виходом судді Степанової Л.В. у відставку на підставі розпорядження керівника апарату суду було проведено автоматизований розподіл даної справи, за результатами якого дану справу було передано на розгляд судді Желєзної С.П.

Ухвалою від 28.10.2025 судом було прийнято справу до свого провадження з ухваленням судового рішення про повторне проведення підготовчого провадження.

У підготовчому засіданні 24.11.2025 судом було оголошено протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті на 17.12.2025 о 12:00 год.

Кооператив «Анюта», яким не було виконано обов`язку щодо реєстрації електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд», у судові засідання по даній справі, призначені після зміни складу суду не з`являвся, лише в одному клопотанні відповідач просив відкласти розгляд справи. Суд зазначає, що відповідач був повідомлений судом про розгляд даної справи шляхом надсилання ухвал на адресу його місцезнаходження, яка вказана в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 65011, Одеська обл., місто Одеса, вул. Єврейська, буд. 23.

Проте ухвали суду, якими відповідач був повідомлений про розгляд судом даного спору, були повернуті до суду у зв`язку із відсутністю адресата.

Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Враховуючи вимоги п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України, господарський суд доходить висновку про належне повідомлення кооперативу «Анюта» про розгляд господарським судом даної справи.

Оскільки кооперативом «Анюта» не було надано суду відзиву на позов, справа розглядається за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 178 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд встановив наступне.

25.10.2001 між Представництвом по управлінню комунальною власністю міськради (Орендодавець) та кооперативом «Анюта» (Орендар) було укладено договір оренди нежитлового приміщення №40/6, відповідно до п. п. 1.1, 1.2 якого Орендодавець передає, а Орендар приймає у строкове платне користування нежитлове приміщення, розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Єврейська, 23, площа якого складає 57,8 кв. м. Договір укладено на строк з 25.10.2001 до 25.10.2004.

Додатковими угодами від 2610.2004, 09.12.2005, 15.12.2006 до договору оренди нежитлового приміщення №40/6 від 25.10.2001 сторонами було змінено розмір орендної плати, продовжено строк дії договору до 15.12.2006, та вирішено викласти договір у новій редакцій з метою приведення його у відповідність до вимог чинного законодавства.

Нежилі підвальні приміщення загальною площею 57,8 кв.м, які розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Єврейська, 23, належать територіальній громаді м. Одеса в особі Одеської міської ради на праві комунальної власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 24.10.2006 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №12384477 від 03.11.2006, виданим КП «ОМБТІ та РОН».

15.12.2006 між Представництвом по управлінню комунальною власністю міськради (Орендодавець) та ТОВ «Анюта» (Орендар) було укладено угоду, яка була посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. та зареєстрована в реєстрі за № 4245, якою сторонами було викладено договір оренди нежитлового приміщення №40/6 від 25.10.2001 у новій редакції (далі по тексту - договір оренди №40/6 від 15.12.2006).

Відповідно до п. п. 1.1, 1.3 договору оренди нежитлового приміщення №40/6 від 15.12.2006 Орендодавець передає, а Орендар приймає у строкове платне користування нежилі підвальні приміщення, загальною площею 109,4 (сто дев`ять цілих і чотири десятих) кв. м., що розташовані за адресою: місто Одеса, провулок Красний, будинок 9 (дев`ять). Договір укладено на строк з 15.12.2006 до 15.12.2011.

Згідно з п. п. 2.2, 2.4 договору оренди нежитлового приміщення №40/6 від 15.12.2006 за орендоване приміщення Орендар зобов`язується сплачувати орендну плату відповідно до розрахунку, приведеного у додатку 1 до договору, що становить за перший після підписання договору оренди місяць 2073 (дві тисячі сімдесят три) гривні 14 копійок, без урахування податку на додану вартість та індексу інфляції. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру орендної плати за минулий місяць на щомісячний індекс інфляції, що друкується Мінстатом України. Орендар вносить орендну плату щомісячно до 15 числа поточного місяця незалежно від результатів його господарської діяльності.

Згідно з п. 4.1 договору оренди нежитлового приміщення №40/6 від 15.12.2006 вказане у п. 1.1 договору приміщення передано Орендарю виключно для використання під розміщення виробничого складу.

Умовами пп «е» п. 4.2 договору оренди нежитлового приміщення №40/6 від 15.12.2006 протягом дії цього договору, крім своєчасного внесення орендної плати, Орендар зобов`язаний застрахувати орендоване приміщення на весь термін дії договору оренди у страховій компанії у порядку, визначеному чинним законодавством та надати Орендодавцю копії відповідних документів, що засвідчують виконання зазначеного обов`язку, протягом 20 днів з моменту укладення цього договору.

Відповідно до п. 4.7 договору оренди нежитлового приміщення №40/6 від 15.12.2006 ї після закінчення строку дії договору чи у випадку його дострокового використання, Орендар зобов`язаний у 15-денний термін передати Орендодавцю приміщення за актом у належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду та відшкодувати Орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) об`єкта оренди.

Згідно з п. 5.2 договору оренди нежитлового приміщення №40/6 від 15.12.2006 за несвоєчасне внесення орендної плати Орендар сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день просрочки.

За невиконання або неналежне виконання Орендарем обов`язків, передбачених п.4.1., п. 4.2. абз «а», «г», «е» цього договору, Орендодавець має право достроково вимагати розірвання договору оренди у порядку, передбаченому чинним законодавством (п. 5.6 договору оренди нежитлового приміщення №40/6 від 15.12.2006).

Положеннями п. 7.1 договору оренди нежитлового приміщення №40/6 від 15.12.2006 передбачено, що питання, не врегульовані цим договором, вирішуються у відповідності з чинним законодавством.

Слід зазначити, що на першій сторінці договору оренди нежитлового приміщення №40/6 від 15.12.2006 вказано про укладення такого договору між Представництвом по управлінню комунальною власністю міськради та ТОВ «Анюта». Проте на останній сторінці вказані реквізити кооперативу «Анюта», яким і було підписано договір.

Додатковими погодженнями від 27.04.2007 до договору оренди нежитлового приміщення №40/6 від 15.12.2006 було внесено зміни в частині розрахунку орендних платежів. Додатковим погодженням від 09.12.2011 найменування Орендодавця було замінено на Департамент, строк дії договору продовжено до 01.12.2014.

Крім того, додатковими договорами №3 від 27.08.2014, №4 від 08.12.2014, №5 від 30.10.2017, №6 від 15.10.2019, до договору оренди нежитлового приміщення №40/6 від 15.12.2006 сторонами було змінено розмір орендної плати, цільове використання об`єкта оренди, продовжено строк дії договору до 15.09.2022.

Слід зазначити, що справжність підписів сторін на додаткових погодженнях та додаткових договорах до договору №40/6 від 15.12.2006 нотаріально посвідчена не була.

10.10.2024 комісією у складі представників Департаменту та КУ «Муніципальна служба комунальної власності ОМР» було складено акт обстеження нежитлового приміщення, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Єврейська, 23.

Згідно акту обстеження від 10.10.2024 орендоване кооперативом «Анюта» приміщення використовується згідно з договором оренди №40/6 від 15.12.2006, технічний та санітарний стан приміщення задовільний, на момент обстеження заборгованість з орендної плати складає більше трьох місяців. На підтвердження обставини використання відповідачем приміщення Департаментом також надано матеріали фотофіксації.

17.10.2024 Департамент звернувся до кооперативу «Анюта» з претензією про сплату заборгованості за договором оренди №40/6 від 15.12.2006 у розмірі 50 602,22 грн, а також пені у розмірі 2241,78 грн. Вказана претензія була направлена на адресу відповідача засобами поштового зв`язку, але повернута з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Згідно з довідкою начальника фінансового відділу, доданої Департаментом до заяви про закриття провадження в частині вимог про стягнення, заборгованість кооперативу «Анюта» за договором оренди №40/6 від 01.12.1998 (адреса об`єкта: вул. Єврейська, 23), заявлена у межах справи №916/5182/24 у сумі 57 103,83 грн сплачена відповідачем у повному обсязі 13.03.2025.

Вирішуючи питання про обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Положеннями ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, та встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів.

Варто зауважити, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, у зв`язку з чим, суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Предметом заявлених Департаментом позовних вимог до кооперативу «Анюта» є вимоги про розірвання договору оренди №40/6 від 25.10.2001 (в редакції від 15.12.2006), виселення відповідача з орендованого приміщення та стягнення заборгованості за орендною платою у розмірі 54 917,66 грн та пені у розмірі 2 186,17 грн.

Статтею 759 ЦК України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди). Особливості найму (оренди) державного і комунального майна встановлюються Законом України "Про оренду державного та комунального майна".

Правові, економічні та організаційні відносини, пов`язані з передачею в оренду майна, що перебуває в державній та комунальній власності, майна, що належить Автономній Республіці Крим, а також передачею права на експлуатацію такого майна; майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання майна, що перебуває в державній та комунальній власності, майна, що належить Автономній Республіці Крим, врегульовані Законом України «Про оренду державного та комунального майна» № 157-IX від 03.10.2019, який набрав чинності 27.12.2019 та був введений в дію 01.02.2020.

Водночас правовідносини, пов`язані з передачею в оренду майна, що перебуває у комунальній власності, як на дату укладення договору оренди №40/6 від 25.10.2001, так і на дату укладення договору в новій редакції 15.12.2006, були врегульовані Законом України «Про оренду державного та комунального майна» № 2269-XII від 10.04.1992, який втратив чинність 01.02.2020 у зв`язку з введенням в дію нового закону.

Орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності (ч. 1 ст. 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 10.04.1992 № 2269-XII).

Відповідно до абз. 3 ст. 5 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» № 2269-XII від 10.04.1992 орендодавцями є органи, уповноважені Верховною Радою Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування управляти майном, - щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, яке відповідно належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» № 2269-XII від 10.04.1992 передача об`єкта оренди орендодавцем орендареві здійснюється у строки і на умовах, визначених у договорі оренди.

Підстави припинення договору оренди визначені ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» № 2269-XII від 10.04.1992, до яких, зокрема, належить закінчення строку, на який його було укладено.

Договір оренди № 40/6 від 15.12.2006 був укладений між Представництвом по управлінню комунальною власністю міськради та кооперативом «Анюта» на строк до 15.12.2011. В подальшому на підставі додаткових погоджень та додаткових договорів, які на відміну від основного договору посвідченого нотаріально, були укладені у простій письмовій формі, строк дії договору було продовжено до 15.09.2022.

24.02.2022 Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» було постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022.

Водночас, у зв`язку із запровадженням воєнного стану в Україні, на підставі Закону від 01.04.2022 № 2181-IX Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про оренду державного та комунального майна» були доповнені п. 6-1, відповідно до якого під час дії воєнного стану Кабінет Міністрів України може встановити інші правила передачі в оренду державного та комунального майна, ніж ті, що передбачені цим Законом, зокрема щодо: продовження договору оренди, шляхом запровадження можливості автоматичного продовження договорів оренди, строк дії яких закінчується під час дії воєнного стану, на строк до припинення чи скасування та на чотири місяці після припинення чи скасування воєнного стану.

Постановою Кабінету Міністрів України №634 від 27.05.2022 «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану» (в редакцій чинній на 15.09.2022 дату закінчення строку дії договору) установлено, що договори оренди державного та комунального майна, строк дії яких завершується у період воєнного стану, вважаються продовженими на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану, крім випадку, коли балансоутримувач з урахуванням законодавства, статуту або положення балансоутримувача про погодження уповноваженим органом управління, до сфери управління якого належить балансоутримувач, за 30 календарних днів до дати закінчення договору оренди повідомив орендодавцю та орендарю про непродовження договору оренди з підстав, визначених статтею 19 Закону. Норма щодо продовження договору, встановлена цим пунктом, не застосовується до договорів, щодо яких рішення про їх продовження прийнято на аукціоні і аукціон оголошено до дати набрання чинності цією постановою. Для продовження договору оренди на строк, передбачений цим пунктом, заява орендаря та окреме рішення орендодавця не вимагаються (абц. 1 п. 5 постанови).

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У статті 653 ЦК України визначені правові наслідки розірвання договору, за змістом якої у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються з моменту досягнення домовленості про розірвання договору, якщо інше не встановлено договором. Якщо договір розривається у судовому порядку, зобов`язання припиняється з моменту набрання рішенням суду про розірвання договору законної сили. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Разом з тим, згідно зі статтею 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення, якщо інше не визначено законом або договором. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Верховний Суд у постановах від 07.08.2018 у справі № 910/7981/17, від 18.11.2019 у справі № 910/16750/18, від 12.05.2020 у справі № 911/991/19, від 14.07.2021 у справі № 911/1442/19, від 21.06.2022 у справі № 911/3276/20, від 05.07.2022 у справі № 922/2469/21, від 16.09.2022 у справі № 913/703/20, від 14.09.2023 у справі № 910/4725/22 неодноразово викладав висновок про те, що за змістом зазначених норм розірвано може бути лише чинний (такий, що діє на час звернення до суду з позовом та прийняття відповідного судового рішення) договір.

Отже, встановлення обставин закінчення строку дії договору, щодо якого заявлено позов про його розірвання, є самостійною та достатньою підставою для відмови в позові про його розірвання, оскільки розірвання договору, строк дії якого закінчився, з правової точки зору є неможливим. Таким чином, обставини наявності/відсутності істотного порушення умов договору однією з його сторін не мають вирішального характеру при розгляді справи про розірвання договору, строк дії якого закінчився.

У поданій до суду позовній заяві Департамент стверджує про продовження строку дії договору № 40/6 від 15.12.2006 на період дії воєнного стану, що, за переконанням позивача, дозволяє розірвати такий договір у судовому порядку.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд вважає за необхідне, в першу чергу, надати правову оцінку питанню чинності договору № 40/6 від 15.12.2006 на момент подачі позову до суду.

Приписи ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

У відповідності до ч.2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Частина 1 ст. 209 ЦК України встановлює, що правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Частина 2 ст. 793 ЦК України, якою Представництво по управлінню комунальною власністю та кооператив «Анюта» керувалися під час викладення 15.12.2006 договору № 40/6 в новій редакції, було передбачено, що договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на один рік і більше підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно зі ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Приписи ч.1 ст. 220 ЦК України встановлюють, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 215 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Враховуючи передання кооперативу «Анюта» у користування нежилі підвальні приміщення, загальною площею 109,4 кв. м., що розташовані за адресою: місто Одеса, провулок Красний, будинок 9, на строк, який перевищує 1 рік, господарський суд доходить висновку, що угода від 15.12.2006, якою було викладено договір № 40/6 від 25.10.2001 в новій редакції, мала бути посвідчена нотаріально в силу прямої вказівки закону. Таким чином, зміни, внесені до нової редакції договору, також мали бути посвідчені нотаріально.

Враховуючи недотримання сторонами по справі нотаріальної форми під час укладення додаткових угод та додаткових договорів до договору №40/6 від 15.12.2006, господарський суд доходить висновку, що вказані угоди є нікчемними згідно з приписами ч.1 ст. 220 ЦК України.

З викладених обставин, господарський суд доходить висновку, що строк дії договору оренди №40/6 від 15.12.2006 є таким, що сплинув 15.12.2011, що, відповідно, виключає можливість розірвання договору у судовому порядку.

Закінчення строку дії договору оренди №40/6 від 25.10.2001 (зі змінами від 15.12.2006) задовго до дати пред`явлення даного позову до суду має наслідком відмову у задоволенні заявленої Департаментом позовної вимоги про розірвання договору оренди №40/6 від 25.10.2001 (зі змінами від 15.12.2006).

У задоволенні позовної вимоги про стягнення з кооперативу «Анюта» заборгованості за орендною платою у розмірі 54 917,66 грн та пені у розмірі 2 186,17 грн Департаменту також необхідно відмовити, оскільки орендна плата була нарахована позивачем з урахуванням умов додаткових угод, які є нікчемними, а, отже, не створюють для сторін будь-яких правових наслідків.

З урахуванням викладеного підстави для закриття провадження у справі в частині позовних вимог Департаменту про стягнення 57 103,83 грн відсутні, що має наслідком відмову у задоволенні відповідної заяви позивача.

При наданні оцінки позовній вимозі Департаменту про виселення кооперативу «Анюта» з нежитлового приміщення підвалу, загальною площею 57,8 кв.м, яке розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Єврейська, 23, господарський суд враховує, що така вимога з огляду на підстави заявленого позову є похідною до вимоги про розірвання договору.

Основними елементами, що визначають сутність будь-якого позову (індивідуалізуючі ознаки позову) є предмет і підстава.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Вона опосередковується спірними правовідносинами - суб`єктивним правом і обов`язком відповідача.

Підставами заявленого позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача.

Оцінка предмету заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права позивача про яке ним зазначається в позовній заяві здійснюється судом на розгляд якого передано спір крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги (аналогічні висновки викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.09.2019 у справі № 924/831/17).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 14 ГПК України).

Враховуючи встановлення судом обставини закінчення строку дії договору №40/6 від 25.10.2001 (зі змінами від 15.12.2006), суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

За умовами п. 1.1 договору оренди нежитлового приміщення №40/6 від 15.12.2006 у новій редакції Орендодавець передає, а Орендар приймає у строкове платне користування нежилі підвальні приміщення, загальною площею 109,4 (сто дев`ять цілих і чотири десятих) кв. м., що розташовані за адресою: місто Одеса, провулок Красний, будинок 9.

Таким чином, предметом договору оренди №40/6 від 15.12.2006 було нежитлове приміщення, яке не відповідає ні за площею, ні за адресою, об`єкту нерухомого майна, переданого відповідачу в оренду за договором від 25.10.2001.

Враховуючи предмет та підстави заявленого Департаментом позову, у межах яких суд перевіряє існування передбачених законом підстав для захисту порушеного права позивача, господарський суд доходить висновку, що обставина встановлення судом факту припинення строку дії договору №40/6 від 25.10.2001 (зі змінами від 15.12.2006) не може мати наслідком задоволення вимоги позивача про виселення, оскільки за умовами укладеного між сторонами договору від 15.12.2006 об`єкт оренди за адресою: м. Одеса, вул. Єврейська, 23, відповідачу у користування не передавався.

Крім того, господарський суд зазначає, що відсутність між Департаментом та відповідачем договірних правовідносин щодо користування об`єктом за адресою: м. Одеса, вул. Єврейська, 23, виключає можливість задоволення вимоги позивача про виселення відповідача, оскільки в такому випадку з позовом має звертатися власник нерухомого майна.

З викладених обставин господарський суд доходить висновку про необхідність відмови у задоволенні заявленої Департаментом позовної вимоги до кооперативу «Анюта» про виселення відповідача з нежитлового приміщення підвалу, загальною площею 57,8 кв.м, яке розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Єврейська, 23.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку про необхідність та правомірність відмови у задоволенні заявлених Департаментом комунальної власності Одеської міської ради вимог до кооперативу «Анюта» про розірвання договору оренди від №40/6 від 25.10.2001 (зі змінами від 15.12.2006), нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю., та зареєстрованого в реєстрі за № 4245; про виселення відповідача з нежитлового приміщення підвалу, загальною площею 57,8 кв.м, яке розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Єврейська, 23, та стягнення з відповідача заборгованості у загальному розмірі 57 103,83 грн.

Судові витрати зі сплати судового збору покладаються судом на позивача у зв`язку з відмовою у задоволенні позову відповідно до приписів ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 236, 238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції до Південно-Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення складено 29 січня 2026 р.

Суддя С.П. Желєзна