ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"28" січня 2026 р.Справа № 924/1031/25

м. Хмельницький

Суддя Господарського суду Хмельницької області Музика М.В., розглянувши заяву АТ «ПУМБ» з грошовими вимогами до боржника у справі

за заявою ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 , про неплатоспроможність,

представники сторін:

керуючий реструктуризацією: арбітражний керуючий Багінський А.О

АТ «ПУМБ»: адвокат Терещук Ю.О. (в режимі ВКЗ);

кредитора ТОВ "Факторинг Партнерс": адвокат Бацюк О.М.

ВСТАНОВИВ:

06.10.2025 на адресу Господарського суду Хмельницької області надійшла заява ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про її неплатоспроможність.

Ухвалою суду від 07.10.2025 року прийнято заяву ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про її неплатоспроможність до розгляду, призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 18.11.2025 відкрито провадження у справі №924/1031/25 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 , введено процедуру реструктуризації боргів боржника. Призначено керуючим реструктуризацією у справі №924/1031/25 арбітражного керуючого Багінського Артема Олександровича. Призначено попереднє засідання.

18.11.2025 здійснено офіційне оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 .

16.12.2025 року на адресу суду від АТ "ПУМБ" надійшла заява з грошовими вимогами до боржника, у якій заявник просить суд визнати його грошові вимоги до ОСОБА_1 в розмірі 82 428,1 грн. боргу.

Ухвалою суду від 17.12.2025 прийнято заяву АТ "ПУМБ" до розгляду в попередньому засіданні господарського суду.

Керуючий реструктуризацією боргів боржника арбітражний керуючий Багінський А.О. у попередньому засіданні та у повідомленні про результати розгляду вимог кредиторів вважає, що вимоги АТ "ПУМБ" підлягають частковому визнанню в розмірі 60 656,92 грн. При цьому вимогу про визнання заборгованості за несплаченою комісією в розмірі 16428,31 грн. вважає необґрунтованою. Окрім того, арбітражним керуючим перераховано 4187,67 грн. вже сплаченої комісії в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту. Додатково у доповненнях про результати розгляду грошових вимог АТ "ПУМБ" від 09.01.2026 зауважує про неврахування Банком сплати 6000,00 грн. боргу боржником 12.07.2025.

Представник АТ "ПУМБ" у попередньому засіданні вважає правомірною вимогу про нарахування комісії за обслуговування кредиту.

Розглянувши заяву АТ "ПУМБ" з грошовими вимогами до боржника, суд дійшов висновку про її часткове задоволення з наступних мотивів.

Статтею 1 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника.

Відповідно до статті 122 Кодексу України з процедур банкрутства, подання кредиторами грошових вимог до боржника та їх розгляд керуючим реструктуризацією здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб.

Так, згідно з умовами статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства, конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Поряд з цим, у питанні порядку розгляду кредиторських вимог у справі про банкрутство та ролі й обов`язків суду на цій стадії судова палата для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду враховує усталені правові висновки Верховного Суду, що полягають у такому (справа №902/221/22):

- заявник сам визначає докази, які, на його думку, підтверджують заявлені вимоги; проте, обов`язок надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, покладений на господарський суд, який здійснює розгляд справи про банкрутство. Під час розгляду заявлених грошових вимог суд користується правами та повноваженнями, наданими йому процесуальним законом; суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора (постанова від 26.02.2019 у справі №908/710/18);

- у попередньому засіданні господарський суд зобов`язаний перевірити та надати правову оцінку усім вимогам кредиторів до боржника незалежно від факту їх визнання чи відхилення боржником. Заявлені до боржника грошові вимоги конкурсних кредиторів можуть підтверджуватися первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору (постанова від 26.02.2019 у справі №908/710/18);

- на стадії звернення кредиторів з вимогами до боржника та розгляду зазначених вимог судом принципи змагальності та диспозитивності у справі про банкрутство проявляються у наданні заявником відповідних документів на підтвердження своїх кредиторських вимог та заперечень боржника та інших кредиторів проти них (постанова від 23.04.2019 у справі №910/21939/15);

- покладення обов`язку доказування обґрунтованості відповідними доказами своїх вимог до боржника саме на кредитора не позбавляє його права на власний розсуд подавати суду ті чи інші докази, що дозволяє суду застосовувати принцип диспозитивності господарського судочинства та приймати рішення про визнання чи відмову у визнанні вимог кредитора, виходячи з тієї сукупності доказів, яка надана кредитором-заявником грошових вимог. Законодавцем у справах про банкрутство обов`язок доказування обґрунтованості вимог кредитора певними доказами покладено на заявника грошових вимог, а предметом спору в даному випадку є вирішення питання про належне документальне підтвердження цих вимог кредитором-заявником. У випадку ненадання заявником-кредитором сукупності необхідних документів на обґрунтування своїх вимог, суд у справі про банкрутство відмовляє у визнанні таких вимог та включенні їх до реєстру вимог кредиторів. Надані кредитором докази мають відповідати засадам належності (стаття 76 ГПК України), допустимості (стаття 77 ГПК України), достовірності (стаття 78 ГПК України) та вірогідності (стаття 79 ГПК України). Комплексне дослідження доказів на предмет їх відповідності законодавчо встановленим вимогам є сутністю суддівського розсуду на стадії встановлення обсягу кредиторських вимог у справі про банкрутство. У випадку ненадання заявником-кредитором сукупності необхідних документів на обґрунтування своїх вимог, суд у справі про банкрутство відмовляє у визнанні таких вимог та включенні їх до реєстру вимог кредиторів (постанова від 27.08.2020 у справі № 911/2498/18);

- розглядаючи кредиторські вимоги суд в силу норм статей 45 - 47 КУзПБ має належним чином дослідити сукупність поданих заявником доказів (договори, накладні, акти, судові рішення, якими вирішено відповідний спір тощо), перевірити їх, надати оцінку наявним у них невідповідностям (за їх наявності), та аргументам, запереченням щодо цих вимог з урахуванням чого з`ясувати чи є відповідні докази підставою для виникнення у боржника грошового зобов`язання (постанова від 21.10.2021 у справі № 913/479/18).

- використання формального підходу при розгляді заяви з кредиторськими вимогами та визнання кредиторських вимог без надання правового аналізу поданій заяві з кредиторськими вимогами, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог створює загрозу визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника. Наведене порушує права кредиторів у справі про банкрутство з обґрунтованими грошовими вимогами. Для унеможливлення загрози визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника, суду слід розглядати заяви з кредиторськими вимогами з застосуванням засад змагальності сторін у справі про банкрутство у поєднанні з детальною перевіркою підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, розміру та моменту виникнення. У разі виникнення обґрунтованих сумнівів сторін у справі про банкрутство щодо обґрунтованості кредиторських вимог, на заявника кредиторських вимог покладається обов`язок підвищеного стандарту доказування задля забезпечення перевірки господарським судом підстав виникнення таких грошових вимог, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог (постанова від 07.08.2019 у справі № 922/1014/18);

- сутність підвищеного стандарту доказування у справах про банкрутство полягає, зокрема, в такому: перевірка обґрунтованості та розміру вимог кредиторів здійснюється судом незалежно від наявності розбіжностей щодо цих вимог між боржником та особами, які мають право заявляти відповідні заперечення, з одного боку, та кредитором, що заявив грошові вимоги до боржника, з іншого боку; при визнанні вимог кредиторів у справі про банкрутство слід виходити з того, що визнаними можуть бути лише вимоги, щодо яких подано достатні докази наявності та розміру заборгованості; під час розгляду заяви кредитора з грошовими вимогами до боржника у справі про банкрутство визнання боржником або арбітражним керуючим обставин, якими кредитор обґрунтовує свої вимоги (частина перша статті 75 ГПК України), саме по собі не звільняє іншу сторону від необхідності доведення таких обставин в загальному порядку (постанова від 22.12.2022 у справі № 910/14923/20).

Із матеріалів заяви слідує, що 08.11.2021 між Акціонерним товариством "Перший Український Міжнародний Банк" та боржником укладено кредитний договір шляхом підписання Заяви № 901 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Згідно заяви, боржник просить видати їй споживчий кредит в сумі 35 000,00 грн. терміном на 24 місяці зі сплатою 0,01% річних та комісією за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,99%.

Банком виконано свої зобов`язання перед боржником та надано 35 000,00 грн. кредитних коштів, що підтверджується платіжною інструкцією від 08.11.2021.

Відповідно до розрахунку заборгованості за вказаним договором, у боржника наявний борг в розмірі 27625,35 грн. - тіло кредиту, 10,03 грн. заборгованості за процентами, 16428,31 грн. - борг за комісією.

21.10.2019 боржником підписано заяву на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування з проханням відкрити поточний рахунок та надати кредитну карту із орієнтовною загальною вартістю кредиту в сумі 12577,58 грн. та сплатою 47,88% річних.

Як вбачається із довідки про збільшення кредитного ліміту, за період від підписання договору до 16.03.2022 боржнику змінювався кредитний ліміт.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором від 21.10.2019, у боржника наявний борг в розмірі 20 997,26 грн. - тіло кредиту, 17367,15 грн. заборгованості за процентами.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За частиною 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що АТ "ПУМБ" виконав свої зобов`язання за кредитними договорами та надав кредитні кошти, проте, у передбачені умовами договорів строки зобов`язання щодо повернення кредитів та інших передбачених договором платежів боржником належним чином виконані не були.

Водночас, судом приймається до уваги наступне.

10 червня 2017 року набув чинності Закон України "Про споживче кредитування".

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України "Про споживче кредитування", загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України "Про споживче кредитування" передбачає право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

Так, пд час розгляду заявлених до боржника кредиторських вимог суд має з`ясовувати правову природу таких вимог, надати правову оцінку доказам поданим заявником на підтвердження його вимог до боржника, аргументам та запереченням боржника чи інших кредиторів щодо задоволення таких вимог, перевірити дійсність заявлених вимог, з урахуванням чого встановити наявність підстав для їх визнання чи відхилення (повністю або частково).

Згідно з висновком Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеним у постанові від 06.11.2023 у справі № 204/224/21, а також постанові Верховного Суду від 11.12.2024 у справі № 611/679/21, якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів існування переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування".

Однак, до матеріалів справи не надано доказів існування переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту за Договором кредиту.

До того ж, матеріали справи не містять детального та обґрунтованого розрахунку нарахованих кредитором сум комісії за Договором кредиту, з якого вбачалося би, за які саме дії із обслуговування кредитів банком здійснювалося нарахування комісії.

Таким чином, суд дійшов висновку про нікчемність пункту Договору кредиту від 08.11.2021, за яким позичальник за обслуговування кредитної заборгованості зобов`язаний сплачувати комісійну винагороду у розмірі 2,99%.

За висновком Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі № 916/3156/17 за наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.

З огляду на викладене вище, ураховуючи нікчемність положення договору від 08.11.2021 щодо сплати боржником комісії за обслуговування кредитної заборгованості, суд дійшов висновку про відсутність грошового зобов`язання боржника у частині нарахованої АТ "ПУМБ" вимоги про визнання 16 428,31 грн. комісії.

Таким чином, підтвердженою є заборгованість в розмірі 38 364,41 грн. за договором від 21.10.2019 та 27 635,38 грн. за договором від 08.11.2021.

З приводу заперечень керуючого реструктуризацією, викладених у повідомленні про результати розгляду вимог кредитора, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 54 постанови Верховного Суду від 17.04.2025 у справі №910/1274/14, на яку посилається арбітражний керуючий, суд позбавлений можливості самостійно здійснити зарахування частини сплачених коштів боржником по погашенню заборгованості за комісією у погашення заборгованості за процентами та основного боргу.

Таким чином, відхилення грошових вимог в розмірі 4187,67 грн. вже сплаченої комісії у зв`язку з зарахуванням вказаної суми в погашення тіла кредиту, суд вважає необґрунтованим.

Аналогічно доводи про неврахування 6 000,00 грн. сплаченої боржником кредитної заборгованості не знайшли документального підтвердження, позаяк сплата відповідних сум відображена в виписках по банківських рахунках боржника (аркуші 10 та 15 справи), та також врахована в розрахунках боргу (вказана як останній платіж по кредиту).

Доказів сплати 65 999,79 грн боргу суду не надано.

Відповідно до вимог статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства, за результатами розгляду зазначених заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів.

Ухвала господарського суду є підставою для внесення відомостей про таких кредиторів до реєстру вимог кредиторів.

За положеннями частини 4 статті 133 Кодексу України з процедур банкрутства, вимоги кредиторів, включені до реєстру вимог кредиторів, задовольняються у такій черговості: зокрема, у другу чергу задовольняються вимоги щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) та проводяться розрахунки з іншими кредиторами, внесені до реєстру вимог кредиторів.

Враховуючи викладене, 65 999,79 грн. заборгованості боржника перед АТ "ПУМБ" підлягають визнанню з віднесенням до другої черги задоволення вимог кредиторів. Грошові вимоги в частині 16 428,31 грн. комісії згідно договору №901 від 08.11.2021 суд відхиляє.

Згідно з ч.2 ст.133 Кодексу України з процедур банкрутства витрати, пов`язані з провадженням у справі про неплатоспроможність (витрати на оплату судового збору, сплату винагороди і відшкодування витрат арбітражного керуючого, пов`язаних з виконанням ним своїх повноважень, оплату послуг спеціалістів для проведення оцінки майнових об`єктів, що підлягають продажу, а також витрати на проведення аукціону), відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів.

Відтак витрати на оплату судового збору за подання заяви з грошовими вимогами до боржника в сумі 4844,80 грн. покладаються на ОСОБА_1 та відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів.

Керуючись ст.ст. 2, 45, 47, 122 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ :

заяву Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» від 15.12.2025 з грошовими вимогами до боржника задовольнити частково.

Визнати грошові вимоги Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4, код 14282829) до боржника ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) в розмірі 65 999,79 грн (друга черга задоволення вимог кредиторів) та 4844,80 грн судового збору (позачергово до задоволення вимог кредиторів).

Грошові вимоги в частині 16 428,31 грн. комісії згідно договору №901 від 08.11.2021 відхилити.

Арбітражному керуючому Багінському А.О. внести відповідні кредиторські вимоги до реєстру вимог кредиторів Боржника у справі № 924/1031/25.

Ухвала набрала законної сили з моменту її проголошення суддею, 28.01.2026 року, та не може бути оскаржена окремо від ухвали господарського суду, постановленої за результатами попереднього засідання.

Повний текст ухвали складено 28.01.2026

Суддя Музика М.В.

Віддрук. у 1 прим.: 1 - до справи; учасникам справи в ел. кабінети