ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" січня 2026 р. Справа № 910/10674/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сибіги О.М.

суддів: Кравчука Г.А.

Тищенко О.В.

секретар судового засідання: Михайленко С.О.

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 22.01.2026

Розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного підприємства "Завод "Сател"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.11.2025

про залишення позову без розгляду

повний текст ухвали складено 13.11.2025

у справі № 910/10674/25 (суддя Марченко О.В.)

за позовом Приватного підприємства "Завод "Сател"

до Антимонопольного комітету України

про визнання недійсними пунктів 1, 2, 4 і 5 рішення від 03.06.2025 №4-р/тк, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.11.2025 у справі № 910/10674/25 позовну заяву Приватного підприємства "Завод "Сател" до Антимонопольного комітету України про визнання недійсними пунктів 1, 2, 4 і 5 рішення від 03.06.2025 № 4-р/тк залишено без розгляду.

Ухвалу суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач належним чином був повідомлений про дату, час та місце підготовчих засідань, проте у підготовчі засідання 13.10.2025 та 10.11.2025 не з`явився, оригіналів всіх документів, доданих до позовної заяви, що стосуються предмету спору - для огляду безпосередньо у засіданні не надав, клопотання про відкладення підготовчого засідання або ж розгляду справи без участі уповноваженого представника позивач не подав. За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про незацікавленість позивача у розгляді даної справи та прийнятті судом рішення по суті спору, у зв`язку з чим позов Приватного підприємства "Завод "Сател" підлягає залишенню без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.11.2025 у справі № 910/10674/25, 18.11.2025 Приватне підприємство "Завод "Сател" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.11.2025 у справі № 910/10674/25 скасувати, а справу № 910/10674/25 направити до Господарського суду міста Києва для продовження розгляду.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що оскаржувану ухвалу судом першої інстанції прийнято з порушенням норм процесуального права. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що 25.09.2025 представником Приватного підприємства "Завод "Сател" було подано до суду клопотання про участь у судовому засіданні 13.10.2025 о 10:30 в режимі відеоконференції у приміщенні Господарського суду Сумської області, яке мотивовано збройною агресією російської федерації проти України, введенням на території України воєнного стану згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, відсутністю технічної можливості приймати участь у розгляді даної справи поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, а також неможливістю прибути в судове засідання у зв`язку з погіршенням безпекової ситуації на території Сумської області. Однак, ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.10.2025 надано можливість представнику ПП «Завод «Сател» - Похилько Лідії Володимирівні брати участь в усіх засіданнях з розгляду справи № 910/10674/25 в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів через сервіс «Система захищеного відеоконференцзв`язку з судом». При цьому, подане 06.10.2025 клопотання аналогічного змісту судом першої інстанції розглянуто не було. Позивач зазначає, що судом першої інстанції ухвалами Господарського суду міста Києва від 03.09.2025 та 13.10.2025 явка позивача (його представника) у судове засідання не визнавалась обов`язковою, наслідки неявки у судове засідання позивачу роз`яснено не було. Крім того, неявка представника позивача у судове засідання 10.11.2025 не перешкоджала закрити підготовче засідання та призначити справу до судового розгляду по суті.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.11.2025 матеріали апеляційної скарги Приватного підприємства "Завод "Сател" у справі № 910/10674/25 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Сибіга О.М., судді: Кравчук Г.А., Гончаров С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.11.2025 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/10674/25.

11.12.2025 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 910/10674/25.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.12.2025 відкрито апеляційне провадження у справі № 910/10674/25 за апеляційною скаргою Приватного підприємства "Завод "Сател" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.11.2025 та призначено розгляд справи на 22.01.2026.

Розпорядженням Керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2026 № 09.1-08/211/26 у зв`язку з перебуванням судді Гончарова С.А. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 910/10674/25.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.01.2026 для розгляду справи № 910/10674/25 визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Сибіга О.М., судді: Тищенко О.В., Кравчук Г.А.

20.01.2026 ухвалою Північного апеляційного господарського суду новоутвореною колегією прийнято справу № 910/10674/25 за апеляційною скаргою Приватного підприємства "Завод "Сател" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.11.2025 та призначено справу до розгляду на 22.01.2026.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу Приватного підприємства "Завод "Сател" слід задовольнити, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.11.2025 у справі № 910/10674/25 скасувати, з наступних підстав.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 255 Господарського процесуального кодексу України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про залишення позову (заяви) без розгляду.

Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як встановлено судом, Приватне підприємство «Завод «Сател» (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Антимонопольного комітету України (відповідач) про визнання недійсними пунктів 1, 2, 4 і 5 рішення Антимонопольного комітету України від 03.06.2025 № 4-р/тк «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» у справі № 2/01-166-21 в частині, що стосується позивача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.11.2025 у справі № 910/10674/25 позовну заяву Приватного підприємства "Завод "Сател" до Антимонопольного комітету України про визнання недійсними пунктів 1, 2, 4 і 5 рішення від 03.06.2025 № 4-р/тк залишено без розгляду.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що позивач належним чином був повідомлений про дату, час та місце підготовчих засідань, проте у підготовчі засідання 13.10.2025 та 10.11.2025 не з`явився, оригіналів всіх документів, доданих до позовної заяви, що стосуються предмету спору - для огляду безпосередньо у засіданні не надав, клопотання про відкладення підготовчого засідання або ж розгляду справи без участі уповноваженого представника позивач не подав. За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про незацікавленість позивача у розгляді даної справи та прийнятті судом рішення по суті спору.

Так, предметом апеляційного оскарження є ухвала Господарського суду міста Києва від 10.11.2025 у справі № 910/10674/25 про залишення позову без розгляду.

Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

За змістом статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною першою статті 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За приписами пункту 2 частини першої та пункту 3 частини другої статті 42 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право, зокрема брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом, і разом з тим учасники справи зобов`язані з`явитися за викликом суду в судове засідання, якщо їх явка визнана обов`язковою.

У частині четвертій статті 202 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що в разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

За вимогами пункту 4 частини першої статті 226 Господарського процесуального кодексу України позовна заява залишається без розгляду, якщо, позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не з`явився у підготовче засідання чи у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Правова позиція щодо застосування пункту 4 частини першої статті 226 Господарського процесуального кодексу України викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 13.09.2019 у справі № 916/3616/15, від 05.06.2020 у справі № 910/16978/19, від 16.10.2020 у справі № 910/8816/19, від 18.11.2022 у справі № 905/458/21.

Так, у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 13.09.2019 у справі № 916/3616/15 зазначено таке.

Вжиття заходів для ефективного розгляду та вирішення судового спору є обов`язком не тільки для держави, але й для осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 зі справи "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що при вирішенні питання щодо можливості залишення позову без розгляду суд повинен враховувати не лише формальну наявність передбачених пунктом 4 частини першої статті 226 та частиною четвертою статті 202 Господарського процесуального кодексу України умов, а й рівень процесуальної активності сторони та добросовісність реалізації нею процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків.

У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.03.2023 у справі № 910/17906/21 зазначено, що правове значення для прийняття судом рішення про залишення позову без розгляду з підстави нез`явлення позивача у судове засідання, передбаченої цими нормами процесуального права, має одночасна наявність таких обставин, так звані умови для залишення позову без розгляду у випадку неявки позивача в судове засідання: 1) належне повідомлення судом позивача про час і місце судового засідання; 2) неявка позивача в судове засідання або неповідомлення позивачем суду причин його неявки в судове засідання; 3) неподання позивачем суду заяви про розгляд справи за його відсутності.

При цьому об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду наголосила, що зміст частини четвертої статті 202 та пункту 4 частини першої статті 226 Господарського процесуального кодексу України свідчить про те, що передбачена цими нормами процесуального права така процесуальна дія суду як залишення позову без розгляду з підстави нез`явлення позивача у судове засідання або неповідомлення про причини своєї неявки не залежить від того, чи була визнана судом явка позивача в судове засідання обов`язковою.

Крім того, об`єднана палата звернула увагу на те, що об`єднаною палатою Касаційного господарського суду Верховного Суду у постанові від 18.11.2022 у справі № 905/458/21 було сформовано висновок щодо застосування частини четвертої статті 202 та пункту 4 частини першої статті 226 Господарського процесуального кодексу України без встановлення заборон чи обмежень судам у кожному конкретному випадку надавати оцінку діям сторін у справі та іншим обставинам, зокрема з урахуванням введення воєнного стану в Україні, і, відповідно, визначати подальші процесуальні дії, які суди повинні вчинити для розгляду кожної конкретної справи.

Поряд з цим, Верховний Суд у постанові від 02.10.2024 у справі № 911/3092/23 підкреслив, що: судовий процес, в першу чергу, спрямований на вирішення спору, шляхом винесення відповідного судового рішення з метою захисту прав особи, за захистом яких вона звернулася до суду. Кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону, що узгоджується із нормою частини першої статті 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"; тлумачення частини четвертої статті 202 Господарського процесуального кодексу України, за яким її приписи застосовуються буквально, не зважаючи на процесуальну єдність стадії розгляду справи по суті та її безперервність, що виражається у послідовному здійсненні процесуальних дій судом, може привести до нерозумного результату, за яким навіть у разі відсутності позивача на оголошенні рішення суду це формально може бути сприйнято як підстава залишення позову без розгляду.

Колегія суддів зазначає, що вирішуючи питання про можливість застосування частини четвертої статті 202 та пункту 4 частини першої статті 226 Господарського процесуального кодексу України як підстави для залишення позову без розгляду, суд повинен виходити з комплексного, а не формального підходу до оцінки поведінки позивача.

Зазначені норми, безумовно, визначають процесуальні передумови для застосування такого заходу у разі встановлення в їх сукупності трьох ключових обставин: належного повідомлення позивача про дату, час і місце судового засідання, його неявки без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності. Водночас їхнє буквальне тлумачення, і відповідно застосування, не розкриває повного змісту правового регулювання і не може застосовуватися ізольовано від загальних засад господарського процесу, які визначають спрямованість судового процесу на досягнення реального, а не формального правосуддя.

У цьому контексті залишення позову без розгляду має розглядатися саме як виняткова процесуальна дія, що не спрямована на покарання сторони за формальну неявку, а покликана забезпечити ефективність та дисципліну судового процесу, запобігаючи зловживанню процесуальними правами. Тому суд, ухвалюючи рішення про застосування вказаних норм, повинен не лише констатувати саме факт неявки позивача, а й оцінити його процесуальну активність у цілому, зокрема, чи добросовісно він реалізовував свої права, чи виконував обов`язки, і чи свідчить його поведінка про реальну зацікавленість у вирішенні спору або, навпаки, про свідому пасивність.

Інакше кажучи, господарський суд може залишити позов без розгляду лише тоді, коли в їх сукупності встановлено всі передбачені законом умови, а з матеріалів справи не вбачається ознак процесуальної зацікавленості позивача та/або виявлено недобросовісне користування ним процесуальними правами. Формальне ж дотримання лише трьох вищенаведених умов без оцінки загальної динаміки процесуальної поведінки сторони не може вважатися достатньою підставою для ухвалення рішення про залишення позову без розгляду.

Отже, оцінка добросовісності поведінки сторони становить обов`язковий елемент судового аналізу при вирішенні питання про залишення позову без розгляду. Її відсутність зводить застосування відповідних норм до прояву процесуального формалізму, що нівелює завдання господарського судочинства забезпечити справедливий, ефективний і змістовний захист порушених прав.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/10674/25, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 13.10.2025.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.10.2025 надано можливість представнику Приватного підприємства «Завод «Сател» Похилько Лідії Володимирівні брати участь в усіх засіданнях з розгляду справи № 910/10674/25 в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів через сервіс «Система захищеного відеоконференцзв`язку з судом».

Зі змісту вказаної ухвали вбачається, що підставою для її прийняття стало подане до суду 25.09.2025 представником Приватного підприємства «Завод «Сател» Похилько Лідією Володимирівною клопотання про участь у судових засіданнях з розгляду справи № 910/10674/25 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.10.2025 постановлено розгляд справи № 910/10674/25 здійснювати у закритому судовому засіданні, продовжено строк підготовчого провадження та відкладено підготовче засідання на 10.11.2025.

Вказаною ухвалою повідомлено Приватне підприємство "Завод "Сател" про відсутність підстав для проведення судових засідань з розгляду справи № 910/10674/25 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду через розгляд справи у закритому засіданні (п. 2 резолютивної частини ухвали Господарського суду міста Києва від 13.10.2025).

Крім того, у вказаній ухвалі серед іншого зазначено, що у підготовче засіданні 13.10.2025 позивач не з`явився. Похилько Л.В. 13.10.2025 під час налаштування відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням сервісу "Система захищеного відеоконференцзв`язку з судом" не відповіла на відеовиклик суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.11.2025 у справі № 910/10674/25 позовну заяву Приватного підприємства "Завод "Сател" до Антимонопольного комітету України про визнання недійсними пунктів 1, 2, 4 і 5 рішення від 03.06.2025 №4-р/тк залишено без розгляду.

Залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що у підготовче засідання 10.11.2025 представник позивача не з`явився, про дату, час та місце проведення підготовчого засідання повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про доставку електронного листа, яке наявне у матеріалах справи, про причини неявки суд не повідомив.

За висновком суду першої інстанції, позивач завчасно був належним чином повідомлений про дату, час та місце підготовчих засідань, проте у підготовчі засідання 13.10.2025 та 10.11.2025 не з`явився; оригіналів всіх документів, доданих до позовної заяви, що стосуються предмету спору - для огляду безпосередньо у засіданні не подав; клопотання про відкладення підготовчого засідання або ж розгляду справи без участі уповноваженого представника позивач не подав.

На переконання суду, наведені обставини свідчать про незацікавленість позивача у розгляді даної справи та прийнятті судом рішення по суті спору.

З висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.09.2025 через систему «Електронний суд» представником Приватного підприємства "Завод "Сател" Похилько Лідією Володимирівною подано до суду клопотання про участь у судовому засіданні 13.10.2025 о 10:30 в режимі відеоконференції у приміщенні Господарського суду Сумської області.

Судом встановлено, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.10.2025 надано можливість представнику ПП «Завод «Сател» - Похилько Лідії Володимирівні брати участь в усіх засіданнях з розгляду справи № 910/10674/25 в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів через сервіс «Система захищеного відеоконференцзв`язку з судом».

Тобто, судом першої інстанції фактично розглянуто та задоволено клопотання представника Приватного підприємства "Завод "Сател" Похилько Лідії Володимирівни, з яким остання до суду не зверталась.

В подальшому, 06.10.2025 через систему «Електронний суд» представником Приватного підприємства "Завод "Сател" Похилько Лідією Володимирівною подано до суду клопотання про участь у судовому засіданні 13.10.2025 о 10:30 в режимі відеоконференції у приміщенні Господарського суду Сумської області. У поданому клопотанні представник повідомила, що не має технічної можливості приймати участь у розгляді справи поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Однак, як свідчать матеріали справи, судом першої інстанції вказане клопотання розглянуто не було.

Отже, враховуючи наявність у матеріалах справи двох клопотань представника Приватного підприємства "Завод "Сател" Похилько Лідії Володимирівни про участь у судовому засіданні 13.10.2025 о 10:30 в режимі відеоконференції у приміщенні Господарського суду Сумської області, ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.10.2025 надано можливість представнику Приватного підприємства «Завод «Сател» Похилько Лідії Володимирівні брати участь в усіх засіданнях з розгляду справи № 910/10674/25 в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів через сервіс «Система захищеного відеоконференцзв`язку з судом», тобто без врахування поданих представником Приватного підприємства «Завод «Сател» клопотань та без надання представнику можливості прийняти участь у судовому засіданні 13.10.2025 в режимі відеоконференції у приміщенні Господарського суду Сумської області.

У зв`язку з нез`явленням представника позивача у підготовчі засідання 13.10.2025 та 10.11.2025, не подання для огляду судом оригіналів всіх документів, доданих до позовної заяви, а також незаявлення клопотання про відкладення підготовчого засідання або ж розгляду справи без участі уповноваженого представника позивач, суд першої інстанції позов Приватного підприємства "Завод "Сател" залишив без розгляду.

Позаяк, оскаржуване судове рішення суду першої інстанції не містить жодних висновків щодо неможливості розгляду даної справи за відсутності позивача або його представника.

Водночас, колегія суддів зауважує, що неявка позивача та його представника, належним чином повідомлених про розгляд справи, не перешкоджала її розгляду на підставі наявних у ній доказів.

При розгляді даної справи в суді апеляційної інстанції колегія суддів враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 197 Господарського процесуального кодексу України учасник справи, його представник має право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду або у приміщенні іншого суду за умови наявності в суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою.

Суддя (суддя-доповідач) розглядає заяву учасника справи, його представника про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду або у приміщенні іншого суду без повідомлення учасників справи. За результатами розгляду заяви постановляється ухвала (ч. 3 ст. 197 Господарського процесуального кодексу України).

Так, зі змісту ухвал Господарського суду міста Києва від 03.09.2025 та 13.10.2025 вбачається, що явка позивача або його представника обов`язковою не визнавалась.

При цьому, як зазначалося судом, подане 06.10.2025 через систему «Електронний суд» представником Приватного підприємства "Завод "Сател" Похилько Лідією Володимирівною клопотання про участь у судовому засіданні 13.10.2025 о 10:30 в режимі відеоконференції у приміщенні Господарського суду Сумської області судом першої інстанції не розглянуто, за результатами розгляду вказаного клопотання відповідної ухвали суду постановлено не було.

На переконання колегії суддів, незважаючи на належність та своєчасність повідомлення позивача та його представника про дату, час та місце підготовчих засідань 13.10.2025 та 10.11.2025, навіть враховуючи неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача, рішення суду першої інстанції про залишення позову без розгляду є передчасним, оскільки із встановлених обставин вбачається наявність у позивача наміру брати участь у розгляді справи.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція), яка набрала чинності для України з 11.09.1997 визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Колегія суддів звертає увагу на те, що право на доступ до суду є одним із аспектів права на суд згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції та повинно бути «практичним та ефективним», а не «теоретичним чи ілюзорним» (рішення ЄСПЛ від 04.12.1995 у справі «Беллє проти Франції»). Це міркування набуває особливої актуальності у контексті гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції, з огляду на почесне місце, яке в демократичному суспільстві посідає право на справедливий суд.

Таким чином, право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом, до підсудності якого вона віднесена. Особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя.

Колегія суддів зазначає про те, що при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

У рішенні від 13.01.2000 у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та у рішенні від 28.10.1998 у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.

Отже, виходячи з норм Конституції України, а також з норм міжнародного права, залишення позовної заяви з формальних підстав без розгляду унеможливило доступ позивача до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи.

При цьому, хоча позивач, відповідно до приписів чинного законодавства, не позбавлений права звернутися до суду з цим позовом повторно, вказане призведе до понесення ним додаткових витрат, що, за обставин, які викладені вище, не може бути визнано справедливим.

У постанові від 27.02.2020 у справі № 500/184/19 Верховний Суд виснував, що у разі якщо наявних у справі доказів та матеріалів достатньо і неявка позивача, належним чином повідомленого про розгляд справи, не перешкоджає такому її розгляду, суди повинні приймати рішення по суті спору.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, висловленого у постанові від 18.12.2019 у справі № 9901/949/18, законодавче формулювання «… якщо неявка перешкоджає розгляду справи» означає, що суд може розглянути позов по суті, однак не зобов`язаний цього робити. Це законодавче формулювання змістовно викладено у вигляді умови, яка в кожному конкретному випадку (правовій ситуації, казусові) повинна оцінюватися окремо в межах відповідних спірних правовідносин, які диктують її застосування.

З огляду на викладене, місцевий господарський суд, залишивши позов без розгляду, формально підійшов до застосування процесуальних норм, не надавши належної оцінки тим обставинам, які мають визначальне значення для прийняття такого рішення.

При цьому, колегія суддів зазначає, що при вирішенні питання щодо можливості залишення позову без розгляду суд повинен оцінювати не лише сам факт неявки представника позивача у підготовче чи судове засідання, але й визначати, чи була така неявка перешкодою для подальшого розгляду спору по суті, а також враховувати загальну процесуальну активність сторони під час усього судового розгляду.

Натомість, місцевий господарський суд, який не визнавав явку позивача обов`язковою, (1) не визначив, яким саме чином неявка позивача у підготовчі засідання дійсно перешкоджала вирішенню цього спору по суті, зокрема, чи була необхідність надання особисто позивачем пояснень суду з конкретних питань, які стосуються спірних правовідносин; (2) не вказав про неможливість або наявність істотних перешкод для розгляду спору по суті заявлених вимог відповідно, тобто за наявними в ній матеріалами.

Враховуючи вищевикладене, залишення позову без розгляду призведе до порушення права позивача на доступ до правосуддя.

За вказаних обставин, колегія суддів дійшла висновку допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції про залишення позову без розгляду та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами частини 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Пунктом 6 статті 275 Господарського процесуального кодексу України встановлено що, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 280 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

У цій справі неправильне застосування місцевим господарським судом порушення норм процесуального права призвело до прийняття незаконного судового рішення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування ухвали місцевого суду на підставі ст. 280 Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги при перевірці в апеляційному порядку знайшли своє підтвердження, внаслідок чого апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала місцевого господарського суду - скасуванню. Матеріали справи слід направити до Господарського суду міста Києва для продовження розгляду.

Судові витрати

Оскільки судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 271, 275, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Завод «Сател» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.11.2025 у справі № 910/10674/25 - задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.11.2025 у справі № 910/10674/25 - скасувати.

3. Матеріали справи № 910/10674/25 направити до Господарського суду міста Києва для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 23.01.2026.

Головуючий суддя О.М. Сибіга

Судді Г.А. Кравчук

О.В. Тищенко