ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"03" лютого 2026 р. м. Ужгород Справа № 907/89/26

Суддя Господарського суду Закарпатської області Сисин С.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Фізичної особи-підприємця Русин Віталія Віталійовича, РНОКПП - НОМЕР_1 , місцезнаходження АДРЕСА_1 ,

до відповідача 1: Фізичної особи-підприємця Кищак Ганни Юріївни, РОНКПП НОМЕР_2 , місцезнаходження АДРЕСА_2 ,

до відповідача 2: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місцезнаходження АДРЕСА_3 ,

про витребування майна з чужого незаконного володіння шляхом зобов`язання відповідачів фактично передати таке майно за актом приймання-передачі,

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець Русин Віталій Віталійович (далі позивач), від імені та в інтересах якого діє адвокат Савка Ульяна Вадимівна (на підставі ордеру серії АО №1204053 від 28.01.2026) через систему «Електронний суд ЄСІТС» звернулася до Господарського суду Закарпатської області з позовною заявою від 29.01.2026 до Фізичної особи-підприємця Кищак Ганни Юріївни (далі відповідач 1) та Фізичної особи-підприємця Деяк Марії Іванівни (далі відповідач 2), третя особа - Фізична особа-підприємець Рєпіна Людмила Павлівна з такими позовними вимогами:

- витребувати з чужого незаконного володіння Фізичної особи-підприємця Кищак Ганни Юріївни дерев`яну барну стійку на І поверсі нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_4 , яка має наступні індивідуальні характеристики: виконана у два рівні, у формі літери «Г», довжина 9 м, висота з боку клієнта 1 м, висота з боку бармена 0,7 м, матеріал верхньої стільниці дуб, конструкція з рейки 5?5, матеріал сосна, з вмонтованими шухлядами позаду стійки, оціночною вартістю 84 717,00 грн, шляхом зобов`язання фактично передати зазначене рухоме майно за актом приймання-передачі Фізичній особі-підприємцю Русину Віталію Віталійовичу;

- витребувати з чужого незаконного володіння Деяк Марії Іванівни дерев`яну барну стійку на І поверсі нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_4 , яка має наступні індивідуальні характеристики: виконана у два рівні, у формі літери «Г», довжина 9 м, висота з боку клієнта 1 м, висота з боку бармена 0,7 м, матеріал верхньої стільниці дуб, конструкція з рейки 5?5, матеріал сосна, з вмонтованими шухлядами позаду стійки, оціночною вартістю 84 717,00 грн, шляхом зобов`язання фактично передати зазначене рухоме майно за актом приймання-передачі Фізичній особі-підприємцю Русину Віталію Віталійовичу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03.03.2020 між Фізичною особоюпідприємцем Русином Віталієм Віталійовичем та Фізичною особоюпідприємцем Кищак Ганною Юріївною було укладено договір оренди нежитлового приміщення за адресою: Закарпатська область, місто Ужгород, вулиця Івана Чендея, (колишня вулиця Л.Толстого), 5А (далі договір оренди). У процесі господарської діяльності позивач набув у власність та ввів у експлуатацію згідно з актами №02, №04 від 01.06.2020 дві барні стійки: на першому поверсі (набуту від попереднього орендаря ФОП Ціпак Л.М.) та на другому поверсі (набуту за власні кошти), що також підтверджується інвентаризаційними описами від 01.11.2020 та від 01.11.2021.

Після припинення дії договору оренди (у зв`язку з отриманим від відповідача 1 повідомлення про розірвання договору від 13.05.2022) та після повернення об`єкта оренди 23.05.2022 (згідно акту про повернення приміщення орендодавцю), відповідач 1 всупереч умов договору, вимог закону та письмової вимоги позивача від 04.08.2022 не повернув позивачу і залишив у себе у власності згадані дві барні стійки. Надалі ФОП Кищак Г.Ю. передала ФОП Рєпіній Л.П., яка здійснює підприємницьку діяльність по АДРЕСА_5 , згадану дерев`яну барну стійку, розташовану на І поверсі нежитлового приміщення за вказаною адресою (надалі спірне рухоме майно). У травні 2024 року право власності на приміщення за вказаною адресою перейшло до Деяк Марії Іванівни, у зв`язку з чим спірне рухоме майно (барна стійка на першому поверсі, оціночною вартістю 84717,00 грн) фактично утримується відповідачем 2.

З урахуванням наведеного, посилаючись на норми ст.ст. 400, 1212, 1213 ЦК України, стверджуючи, що за наведених обставин спірне рухоме майно фактично вибуло з володіння позивача та безпідставно утримується відповідачами 1 та 2, позивач просить суд витребувати вказану барну стійку з чужого незаконного володіння обох відповідачів шляхом зобов`язання кожного із відповідачів фактично передати зазначене рухоме майно за актом приймання-передачі Фізичній особі-підприємцю Русину В.В.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи визначено головуючого суддю Сисина С.В., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.01.2026.

Дослідивши матеріали позовної заяви від 29.01.2026 (зареєстрованої за вхідним №02.3.1-05/95/26 від 30.01.2026), суд дійшов висновку, що вона підлягає залишенню без руху відповідно до приписів ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України), оскільки подана без додержання вимог, викладених у ст. ст. 162 і 164 ГПК України.

1. Відповідно до положень ч. 1 ст. 162 ГПК України, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Пунктами 4 і 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України передбачено, що позовна заява повинна містити, зокрема: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Згідно з ч.6 ст. 162 ГПК України у позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

З урахуванням наведеного, суд наголошує, що відповідно до приписів Господарського процесуального кодексу України визначення відповідачів, предмета і підстав спору, змісту позовних вимог є правом позивача, та суд не вправі на власний розсуд визначати, зокрема, зміст позовних вимог у справі.

У той же час від змісту позовних вимог (їх майнового та немайнового характеру) з урахуванням приписів ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судом також визначається розмір судового збору, який підлягає сплаті позивачем за подачу позову.

З урахуванням наведеного суд зазначає, що позовні вимоги мають бути сформульовані чітко, зрозуміло та несуперечливо з метою, щоб, по-перше, суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі перевірив правильність сплати судового збору за кожною позовною вимогою, по-друге, визначив форму господарського судочинства при відкритті провадження з урахуванням характеру і змісту позовних вимог (спрощене чи загальне відповідно до ст.12 ГПК України) та, по-третє, здійснював розгляд справи з урахуванням змісту усіх позовних вимог, враховуючи положення ст.14 ГПК України, відповідно до якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 163 ГПК України ціна позову визначається у позовах про витребування майна - вартістю такого майна.

Так як на початку позовної заяви позивачем зазначена ціна позову 84717 грн, то з урахуванням приписів п. 3 ч. 3 ст. 162, п.2 ч.1 ст. 163 ГПК України та з урахуванням позовних вимог про витребування спірного рухомого майна вбачається, що позивачем заявлені позовні вимоги майнового характеру та ціна позову визначена з урахуванням вартості спірного майна згідно завіту про оцінку (висновку про вартість об`єкта оцінки) від 06.11.2024.

Поряд з цим, зазначивши у прохальній частині позовної заяви дві позовні вимоги про витребування з чужого незаконного володіння ФОП Кищак Г.Ю. і Деяк М.І. дерев`яної барної стійки на І поверсі нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_4 , такі позовні вимоги заявлені одночасно із позовними вимогами про зобов`язання відповідачів фактично передати зазначене рухоме майно за актом приймання-передачі Фізичній особі-підприємцю Русину Віталію Віталійовичу.

Щодо цього, суд вважає за необхідне звернутися до висновків Великої Палати Верховного Суду, сформульованих у постанові від 06.07.2022 у справі № 914/2618/16 (пункт 41), відповідно до яких вимога про витребування нерухомого майна не тотожна вимозі про зобов`язання відповідача повернути це майно; у разі задоволення позовної вимоги про витребування майна з чужого володіння суд витребовує таке майно, а не зобов`язує відповідача повернути відповідне майно власникові.

З урахуванням наведеного, позивачу слід уточнити зміст його позовних вимог до кожного із відповідачів або надати пояснення (з урахуванням мотивів цієї ухвали) щодо змісту заявлених позовних вимог до відповідачів про витребування з їх чужого незаконного володіння рухомого майна та одночасного зобов`язання відповідачів фактично передати спірне рухоме майно за актом приймання-передачі відповідачу.

2. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують, зокрема, сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого ст. 55 Конституції України, що має беззаперечно виконуватись сторонами в разі необхідності реалізації цього права.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 123 ГПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 4 «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підп. 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду: позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судом досліджено, що у позовній заяві, позивачем зазначено про його витрати по сплаті судового збору становлять 4844, 8 грн (3028, 00 грн х 2 х 0,8 = 4 844, 8 грн), проте відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2026 року складає 3328, 00 гривень.

У той же час, судом встановлено, що позивач, в порушення п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України не додав до позовної заяви доказів сплати судового збору в установленому порядку та розмірі. Відтак, позивачу, для усунення недоліків позовної заяви слід сплатити судовий збір відповідно до обраного способу захисту і докази такої сплати надати суду.

У рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України» (№24402/02), від 30.05.2013 у справі «Наталія Михайленко проти України» (№49069/11) зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Аналогічна правова позиція викладена у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 №28249/95, у якому зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду. Інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовуватися накладенням фінансових обмежень на доступ особи до суду.

Суд роз`яснює, що платіжні реквізити для перерахування судового збору зазначені на сайті Господарського суду Закарпатської області у розділі «Судовий збір» за посиланням - https://zk.arbitr.gov.ua/sud5008/gromadyanam/tax/.

3. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 162 ГПК України, позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта (для фізичних осіб - громадян України), якщо такі відомості відомі позивачу, вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), відомі номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Відповідно до вище наведеного, суд зазначає, що позов не відповідає положенням п. 2 ч. 3 ст. 162 ГПК України, оскільки позивач не зазначив, що відповідач 2 - Деяк Марія Іванівна є фізична особа-підприємець.

Поряд з цим, у випадку підтвердження подачі позивачем позову до Деяк М.І. не як фізичної особи-підприємця, позивачу слід обгрунтувати юрисдикцію даного господарського спору між позивачем та відповідачем 2 з урахуванням положень параграфу 1 глави 2 ГПК України.

4. На початку позовної заяви з приводу відомостей про учасників справи позивачем зазначено про третю особу фізичну особу-підприємця Рєпіну Людмилу Павлівну.

Однак, зазначивши на початку позовної заяви у відомостях про учасників справи про третю особу, позивач всупереч положенням ч. 1 та 3 ст. 50 ГПК України не зазначив, на стороні позивача чи відповідачів (якого з відповідачів) він вважає, що слід залучити ФОП Рєпіну Л.П. як третю особу; не долучив до позовної заяви окремої заяви (клопотання) про залучення третьої особи, в якій мав обґрунтувати підстави її залучення до участі в справі як третьої особи.

З цього приводу суд звертає увагу на положення ч. 1 ст. 50 ГПК України, згідно з якою треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Згідно з ч.3 ст. 50 ГПК України у заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі.

5. Частиною 1 ст. 174 ГПК України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до положень ч. 3 і 4 ст. 174 ГПК України, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому ст. 176 ГПК України. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Таким чином, суд постановляє ухвалу про залишення без руху позовної заяви Фізичної особи-підприємця Русин Віталія Віталійовича до Фізичної особи-підприємця Кищак Ганни Юріївни та Деяк Марії Іванівни про витребування майна з чужого незаконного володіння шляхом зобов`язання відповідачів фактично передати таке майно за актом приймання-передачі та встановлює строк на усунення недоліків позовної заяви.

На підставі наведеного, керуючись статтями 174, 234 ГПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Позовну заяву Фізичної особи-підприємця Русин Віталія Віталійовича від 29.01.2026, подану його представником адвокатом Савка Ульяною Вадимівною, до Фізичної особи-підприємця Кищак Ганни Юріївни та Деяк Марії Іванівни про витребування майна з чужого незаконного володіння шляхом зобов`язання відповідачів фактично передати таке майно за актом приймання-передачі залишити без руху.

2. Встановити позивачу 10 (десять) днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви, про які зазначено у цій ухвалі, а саме:

- з урахуванням мотивів цієї ухвали уточнити зміст його позовних вимог до кожного із відповідачів або надати пояснення (з урахуванням мотивів цієї ухвали) щодо змісту заявлених позовних вимог до відповідачів про витребування з їх чужого незаконного володіння рухомого майна та одночасного зобов`язання відповідачів фактично передати спірне рухоме майно за актом приймання-передачі відповідачу;

- надати докази сплати судового збору у встановленому законом розмірі відповідно до обраного способу захисту;

- уточнити відомості щодо статусу відповідача 2 - Деяк Марії Іванівни згідно позовної заяви та у випадку подачі такого позову до відповідача 2 як фізичної особи-підприємця повідомити про це суд письмово шляхом подачі відповідної заяви; у випадку підтвердження подачі позивачем позову до Деяк М.І. не як фізичної особи-підприємця - позивачу слід обгрунтувати юрисдикцію даного господарського спору між позивачем та відповідачем 2 з урахуванням положень параграфу 1 глави 2 ГПК України;

- надати суду окрему заяву (клопотання) про залучення фізичної особи-підприємця Рєпіної Людмили Павлівни як третьої особи, в якій обґрунтувати, на яких підставах така третя особи підлягає залученню судом до участі у справі та вказати і обгрунтувати на стороні позивача чи відповідачів (якого з відповідачів) позивач вважає, що слід залучити ФОП Рєпіну Л.П. як третю особу до участі в справі.

3. Зобов`язати позивача, у випадку виправлення зазначених у цій ухвалі недоліків невідкладно надіслати копії усіх відповідних документів та пояснень на усунення недоліків позовної заяви відповідачам 1 і 2 та третій особі (враховуючи, що ФОП Рєпіній Л.П. позивачем направлено позовну заяву з додатками цінним листом). Докази такого надіслання надати суду.

4. Роз`яснити заявнику, що в разі усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому ст. 176 цього Кодексу.

5. Повідомити заявника, що в разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

6. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя С.В. Сисин