ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" січня 2026 р. Справа№ 910/9889/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Шапрана В.В.

Андрієнка В.В.

без повідомлення учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго"

на рішення Господарського суду м. Києва від 13.10.2025 р.

у справі № 910/9889/25 (суддя - Пукас А.Ю.)

за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго"

до Комунального підприємства "Центр обслуговування споживачів Шевченківського району"

про стягнення 148576,27 грн,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2025 року Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства "Центр обслуговування споживачів Шевченківського району" про стягнення 148576,27 грн, з яких: 79322,97 грн заборгованості за спожиту теплову енергію, 53384,36 грн інфляційних втрат та 15868,94 грн 3% річних.

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що внаслідок укладення договору № 601-18 про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018 р. між ним та Публічним акціонерним товариством «Київенерго» позивачем було набуто право вимоги до відповідача в частині стягнення боргу за спожиту теплову енергію за період з березня 2016 року по травень 2018 на суму 79322,97 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 12.08.2025 р. відкрито провадження у справі № 910/9889/25, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Рішенням Господарського суду м. Києва від 13.10.2025 р. у справі № 910/9889/25 відмовлено Комунальному підприємству виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" у задоволенні позову.

Не погодившись з рішенням, Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" подало апеляційну скаргу (безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду), у якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

У поданій апеляційній скарзі позивач зазначає, що договір про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018 р. № 601-18, угода від 13.08.2021 р., додаток № 1, та додаток № 2 відповідачем не оспорені. Також заборгованість за отриману теплову енергію за особовим рахунком № 1533018-01 у розмірі 79322,97 грн відповідачем не сплачена.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 03.11.2025 р. апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" у справі № 910/9889/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Шапран В.В., Андрієнко В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.11.2025 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" , вирішено здійснювати розгляд справи без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання) на підставі ч. 10 ст. 270 ГПК України та встановлено відповідачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу впродовж 15 днів з дня отримання копії ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

24.11.2025 р. від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить суд залишити без задоволення апеляційну скаргу позивача, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ч. ч. 5, 7 ст. 6 ГПК України суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Згідно з ч. 3 ст. 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

За ч. 11 ст. 242 ГПК України, якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Копію ухвали від 10.11.2025 р. про відкриття провадження у справі № 910/9889/25 учасникам справи було доставлено до електронних кабінетів 10.11.2025 р., доказом чого є довідки про доставку електронного документа від 14.11.2025 р., що містяться в матеріалах справи.

Також згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень ухвала від 10.11.2025 р. про відкриття провадження у справі № 910/9889/25 оприлюднена у реєстрі 12.11.2025 р.

Враховуючи наявність у матеріалах справи доказів повідомлення учасників справи про розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження, а також закінчення строків на подання всіх заяв та клопотань, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги по суті.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального законодавства, колегія суддів встановила наступне.

11.10.2018 р. між Публічним акціонерним товариством "Київенерго" (далі - кредитор) та Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (далі - новий кредитор) було укладено договір про відступлення права вимоги (цесії) № 601-18 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору кредитор відступає, а новий кредитор набуває право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб - підприємців щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитої до 01.05.2018 р. теплової енергії (основний борг, в тому числі той, що є предметом судового розгляду та/або підтверджений судовим рішенням (судовими рішеннями)) як такий, що підлягає стягненню з споживача (споживачів) на загальну суму 497554936,91 грн станом на 01.08.2018 р. з урахуванням оплат, що отримані кредитором за період з 01.08.2018 р. до дати укладення цього договору та коригувань платежів.

Згідно з п. 1.2 договору перелік договорів (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг), право вимоги яких відступається за цим договором, зазначається в додатку № 1 до цього договору. Всі права вимоги переходять від кредитора до нового кредитора в момент підписання сторонами додатку № 1 до цього договору.

Як передбачено п. 1.3 договору, з укладенням цього договору кредитор відступає, новий кредитор набуває право вимоги також будь-яких інших, передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань (неустойка (штраф, пеня), 3% річних, інфляційних нарахувань, судових витрат, витрат, пов`язаних з отриманням боргу та примусовим стягненням та будь-яких інших без виключень та обмежень), що нараховані кредитором та/або виникли до дати укладення цього договору та/або можуть бути нараховані та/або можуть виникнути після укладення цього договору у зв`язку з неналежним виконанням споживачем (споживачами) зобов`язань з оплати спожитої теплової енергії за договорами та споживачами, які зазначені у додатку № 1 до цього договору. Відступлення прав вимоги за додатковими грошовими зобов`язаннями (неустойка (штраф, пеня), 3% річних, втрати від інфляції, судові витрати, витрати, пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням та будь-які інші без виключень та обмежень) до основних грошових зобов`язань, які вже є предметом судового розгляду або вже підтверджені судовими рішеннями як такі, що підлягають стягненню з споживача (споживачів), визначаються окремим договором.

За п. 2.1 договору в рахунок оплати за відступлене право вимоги за цим договором на суму 497554936,91 грн новий кредитор прийняв 497554936,91 грн боргових зобов`язань кредитора перед Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", що становить частину суми боргового зобов`язання за мировою угодою, затвердженою ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.10.2018 р. у справі № 910/7807/18.

Сторони договору підтверджують, що на дату підписання додатку № 1 до цього договору за актами прийому-передачі кредитор передав новому кредитору оригінали або засвідчені належним чином копії документів, які підтверджують право вимоги, що відступається, а також інші документи та інформацію (але в будь-якому випадку без виключень та обмежень договори та/або будь-яка первинна документація, яка підтверджує стан розрахунків споживача із кредитором, електронні інформаційні реєстри, бази, розрахунки позовних вимог, що заявлені до стягнення зі споживачів у судових спорах, рішення за результатами розгляду яких на дату укладання цього договору не прийняті, акти звіряння розрахунків) (п. 3.1.1 договору).

Згідно з витягом з додатку № 1 до договору Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" прийняло право вимоги до Комунального підприємства "Центр обслуговування споживачів Шевченківського району" на суму 79322,97 грн за номером договору (особового рахунку № 1533018-01).

08.04.2019 р. позивач направив на адресу відповідача лист № 1/5-1533018-01, в якому повідомив відповідача про зміну сторони кредитора.

13.09.2021 р. між Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" та Комунальним підприємством «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» (далі - споживач) було укладено угоду (далі - угода).

За п. 1 угоди КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги, а саме заборгованості за отриману до 01.05.2018 р. теплову енергію, що виникла на підставі договорів, перелік яких наведений у додатку № 1 до цієї угоди, загальною сумою 91306280,63 грн.

Відповідно до п. 2 угоди споживач підтверджує набуття КП "Київтеплоенерго" права вимоги за договором відступлення на суму 91360280,63 грн згідно з додатком № 1.

Згідно з п. 3 угоди споживач підтверджує право КП "Київтеплоенерго" вимагати оплати заборгованості, вказаної у п. 1 цієї угоди.

Пунктом 4 вказаної угоди сторонами також погоджено, що права за договором цесії в частині відступленого права вимоги перейшло до позивача, на підтвердження чого сторонами підписано акт звіряння взаємних розрахунків (додаток № 2 до угоди).

Вбачається, що додатком № 1 до угоди закріплено перелік комунальних підприємств, що підтверджують заборгованість за спожиту теплову енергію, право вимоги яких відступлене на користь КП "Київтеплоенерго" за договором відступлення права вимоги (цесії) № 601-18 від 11.10.2018 р.

Відповідно до п. 8 вказаного переліку борг Комунального підприємства "Центр обслуговування споживачів Шевченківського району" за особовим рахунком № 1533018-01 складає 79322,97 грн.

Також у матеріалах справи міститься розрахунок основного боргу, здійснений позивачем, з якого вбачається, що сума 79322, 97 грн складається з послуг щодо постачання теплової енергії відповідачу за період з березня 2016 року по травень 2018 року за адресою: м. Київ, вул. Пушкінська, 24Б.

Відповідачем оплата вартості теплової енергії за вказаний період не здійснювалась.

У якості підтвердження перебування на балансі відповідача нежитлового приміщення за адресою: м. Київ, вул. Пушкінська, 24Б, позивачем надано розпорядження Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 12.02.2024 р. № 61 «Про закріплення нежитлових приміщень», за п. 1 якого за Комунальним підприємством "Центр обслуговування споживачів Шевченківського району" закріплено на праві господарського відання нежитлові приміщення (згідно з додатком): вул. Естонська, 5; вул. Лук`янівська, 5; вул. Олени Теліги, 9; вул. Тургенівська, 35-А; вул. Щусєва, 10 А.

22.03.2024 р. позивач направив на адресу відповідача лист № 4/04.11/3624 з вимогою про сплату заборгованості у розмірі 79322,97 грн.

Відповіді на вказаний лист відповідач не надав, заборгованість за отриману теплову енергію не сплатив.

Спір у справі виник у зв`язку з тим, що відповідач, на думку позивача, не виконав свої зобов`язання з оплати за отриману теплову енергію за період з березня 2016 року по травень 2018 на суму 79322,97 грн, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем за договором № 601-18 про відступлення права вимоги від 11.10.2018 р.

За змістом ст. 193 ГК України, в редакції станом на момент спірних правовідносин, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

За ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Як передбачено ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 516 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Як передбачено ч. 2 ст. 517 ЦК України, боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

За ч. 2 ст. 518 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання.

Так, у матеріалах справи відсутні докази оплати відповідачем отриманої теплової енергії за період з березня 2016 року по травень 2018 року, в результаті чого у відповідача утворилась заборгованість, яка станом на дату укладання договору цесії становить 79322,97 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" послуга з постачання теплової енергії в розумінні Закону України "Про житлово-комунальні послуги" є комунальною послугою, надання якої повинно здійснюватися виключно на договірних засадах.

Однак у матеріалах справи відсутні докази укладення між відповідачем та Публічним акціонерним товариством "Київенерго" (найменування якого змінене на Акціонерне товариство "К.Енерго") договору про постачання теплової енергії, а сума боргу фіксується лише у додатках до угоди від 13.09.2021 р.

При цьому, в додатку № 1 зазначено інформацію станом на травень 2025 року, в той час як відступлення заборгованості за теплову енергію відбулось за угодою від 13.09.2021 р.

Крім цього, такий перелік містить графу про розмір боргу станом на 01.05.2025 р, при тому, що додаток № 1 мав би укладатися між сторонами в момент укладення угоди від 13.09.2021 р.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Як передбачено абз. 6 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання", споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відсутність договору про постачання теплової енергії при підтвердженні факту її постачання обставинами справи не звільняє споживача від обов`язку оплати за фактично спожиту теплову енергію (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 р. у справі № 922/4239/16 та постанова Верховного Суду від 10.05.2018 р. у справі № 922/2790/17).

Звертаючись до суду з даним позовом позивач повинен довести факт постачання теплової енергії у спірний період відповідачу до його приміщення за адресою: м. Київ, вул. Пушкінська, 24Б.

Однак належні докази перебування у користуванні чи власності відповідача приміщення (частини приміщення) за адресою: м. Київ, вул. Пушкінська, 24Б, у період з березня 2016 року по травень 2018 року у матеріалах справи відсутні.

Крім цього, враховуючи те, що відповідачем не було здійснено жодної оплати, тому такі послуги останнім не споживалися, в силу чого обов`язок з їх оплати у сторони відсутній.

При цьому судом враховано, що у наданих корінцях нарядів про включення та відключення (початок / кінець опалювального сезонів) у графі "адреса абонента" вказано, що таке постачання здійснюється до житлового будинку, в силу чого споживачами таких послуг є його мешканці/власники квартир, а до опалення підключався відповідно весь будинок за адресою: м. Київ, вул. Пушкінська, 24Б, в якому встановлено один загальнобудинковий прилад обліку згідно з актом № 2/11-67/2 від 15.11.2017 р.

Враховуючи неможливість виокремлення частки відповідача, суду неможливо встановити факт споживання ним теплової енергії у заявленому до стягнення розмірі.

За таких обставин судова колегія погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача 79322,97 грн заборгованості за спожиту теплову енергію є необґрунтованою, не доведеною та не підлягає задоволенню.

Вимога позивача про стягнення з відповідача 53384,36 грн інфляційних втрат та 15868,94 грн 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання також не підлягає задоволенню, оскільки є похідною вимогою від основної, у задоволенні якої відмовлено.

Доводи апеляційної скарги наведеного не спростовують та відхиляються колегією суддів.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Здійснивши перевірку та оцінку всіх належних доказів, наявних у матеріалах справи, судова колегія дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду м. Києва від 13.10.2025 р. у справі № 910/9889/25 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 129 ГПК України та, беручи до уваги фактичні обставини виникнення судового спору, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги необхідно покласти на скаржника.

Згідно з ч. 5 ст. 12 ГПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як передбачено ч. 3 ст. 287 ГПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 даної статті.

Вказана справа є малозначною та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених нормами чинного законодавства.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 13.10.2025 р. у справі № 910/9889/25 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго".

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Шапран

В.В. Андрієнко