ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"19" січня 2026 р. Справа № 924/1106/25

Господарський суд Хмельницької області у складі:

суддя Гладій С.В., при секретарі судового засідання Гусько О.В., розглянувши матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Полонський спецкар`єр" м. Полонне, Шепетівського району, Хмельницької області

до товариства з обмеженою відповідальністю "КЛІМС ВУДЛЕНД" м. Полонне, Шепетівського району, Хмельницької області

про стягнення 107030,26 грн.

Представники сторін:

від позивача: Коваленко І.Д. адвокат згідно ордеру

від відповідача не з`явився

В судовому засіданні згідно зі ст. 240 ГПК України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Полонський спецкар`єр" м. Полонне, Шепетівського району, Хмельницької області звернулося з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю "КЛІМС ВУДЛЕНД" м. Полонне, Шепетівського району, Хмельницької області про стягнення 107030,26 грн., з яких 65787,00 грн. заборгованості, 19536,12 грн. пені, 9363,62 грн. інфляційних витрат, 12343,52 грн. 15% річних. В обґрунтування позовних вимог посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки №19/07/2024С від 19.07.2024р.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 03.11.2025р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 01.12.2025р.

За результатами підготовчого засідання 01.12.2025р. постановлено ухвалу про оголошення в підготовчому засіданні перерви до 17.12.2025р.

Ухвалою суду від 17.12.2025р. закрито підготовче провадження та призначено справу №924/1106/25 до судового розгляду по суті на 06.01.2026р.

Ухвалою суду від 06.01.2026р. відкладено розгляд справи по суті на 19.01.2026р.

Відповідач повноважного представника в судове засідання не направив, письмового відзиву на позов з не надав, про причини неявки та неподання відзиву не повідомив.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами відповідно до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Повноважний представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав зазначених у позові.

Розглядом матеріалів справи встановлено наступне:

19.07.2024 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Полонський спецкар`єр" (Постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю "КЛІМС ВУДЛЕНД" (Покупець) укладено договір поставки №19/07/2024С, згідно п. 1.1 якого Постачальник зобов`язується поставити Покупцю в порядку та на умовах, визначених цим Договором щебеневу продукцію, а Покупець зобов`язується приймати Продукцію та оплачувати її на умовах цього Договору.

Відповідно до п. 1.2 договору Постачальник гарантує, що Продукція належить йому на праві власності, не перебуває під забороною відчуження, арештом, не є предметом застави та іншим засобом забезпечення виконання зобов`язань перед будь-якими фізичними або юридичними особами, державними органами і державою, а також не є предметом будь-якого іншого обтяження чи обмеження, передбаченого чинним законодавством України.

Згідно п. 1.3 договору Постачальник передає у власність Покупцю продукцію в наступному асортименті: щебінь фракції 5-20, щебінь фракції 20-40, щебінь фракції 40-70, щебеневу суміш фракції, 0-70, щебеневу суміш фракції 0-40. пісок з відсівів дроблення вивержених гірських порід гранітів фракції понад 0 до 5 мм, щебінь фракції 063-2, щебінь фракції 2-5 тощо.

Відповідно до п. 1.4. договору кількісні характеристики, а також асортимент продукції визначаються заявками Покупця і закріплюються у відповідних видаткових накладних.

Загальна кількість продукції, яка поставляється згідно умов цього договору, визначається після припинення дії цього договору на підставі відповідних видаткових накладних. (п. 1.5 договору).

Відповідно до п. 2.1. договору продукція постачається за узгодженими Сторонами договірними цінами. Ціни на продукцію зазначаються у видаткових накладних або у специфікаціях (за домовленістю сторін), які є невід`ємною частиною цього Договору.

Ціна продукції включає вартість її навантаження та (за домовленістю) доставки до пункту призначення. У випадку поставки продукції на умовах самовивозу ціна продукції включає вартість її навантаження. (п. 2.2 договору).

Згідно п. 2.3 договору ціна продукції може змінюватись Постачальником протягом строку дії цього Договору.

Відповідно до п. 2.4 договору загальна вартість продукції визначається на підставі видаткових накладних, підписаних у період дії цього договору.

Згідно п. 2.5 договору розрахунки між сторонами здійснюються шляхом перерахування на поточний рахунок Постачальника 100 % попередньої оплати вартості продукції (у тому числі її навантаження та доставки). Сторони можуть передбачити інший порядок розрахунків, про що укладається і підписується Сторонами додаткова угода до цього договору.

Пунктом 2.6 договору передбачено, що у випадку поставки продукції на умовах п. 3.5. цього договору Покупець повинен оплатити повну вартість поставленої продукції протягом 3 (трьох) банківських днів з дати поставки.

Датою оплати є дата зарахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника. (п. 2.7 договору).

Відповідно до п. 3.1 договору поставка продукції за цим договором здійснюється автомобільним транспортом до відповідного пункту призначення.

За попередньою домовленістю сторін поставка продукції може здійснюватися шляхом її самовивозу автомобільним транспортом зі складу Постачальника. (п. 3.2 договору).

Відповідно до п. 3.3 договору заявка може бути подана Покупцем як в усній, так і в письмовій формі за допомогою телефону, факсу. електронної пошти, пошти або інших засобів комунікації. Заявка повинна містити інформацію про найменування продукції, її асортимент та кількість, вид поставки та пункт призначення, контактний номер телефону відповідальної особи за приймання продукції тощо.

Згідно п. 3.4 договору Постачальник зобов`язується здійснити поставку узгодженої Продукції за умови оплати 100 (сто) % її вартості, протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати надходження коштів.

Пунктом 3.5 договору передбачено, що Постачальник має право не очікуючи надходження на свій поточний рахунок оплати повної вартості узгодженої продукції поставити її Покупцю.

Відповідно до п. 3.6 договору обов`язок Постачальника щодо поставки продукції Покупцю вважається виконаним з моменту надання у розпорядження (передачі) продукції Покупцю відповідно до п. 3.1 та п. 3.2 цього Договору. Приймання-передача продукції здійснюється шляхом підписання відповідної видаткової накладної уповноваженими представниками Сторін.

Згідно п. 3.7. договору при поставці продукції автомобільним транспортом допускається відхилення від замовленої кількості продукції та фактично поставленої в межах норми навантаження кузова, що пов`язано з вантажопідйомністю автомобіля. Таке відхилення не вважається порушенням умов поставки узгодженої продукції.

Пунктом 4.2.4 договору передбачено, що Покупець зобов`язується своєчасно та в повному обсязі провести оплату вартості продукції на умовах цього договору.

Відповідно до п. 5.6 договору у випадку несвоєчасної сплати грошових коштів за цим договором Покупцю нараховується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня. Розмір пені обчислюється від суми заборгованості за кожен день прострочення (включаючи день оплати) до повного розрахунку. У разі прострочення оплати понад 30 (тридцять) календарних днів Покупець додатково сплачує Постачальнику штраф у розмірі 10 (десяти) % від суми заборгованості.

Згідно п. 5.7. договору Покупець, який прострочив виконання грошового зобов`язання, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, штраф, пеню, а також 15 (п`ятнадцять) процентів річних від простроченої суми. У відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України розмір процентів річних встановлений сторонами у Договорі.

Договір набирає чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін і діє протягом 12 місяців, а в частині грошових зобов`язань до їх повного виконання сторонами. (п. 6.1 договору).

Договір підписаний сторонами та скріплений відтисками їх печаток.

На виконання умов договору поставки позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 65787,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № 1734 від 20.07.2024р. Вказана накладна підписана сторонами та скріплена відтисками їх печаток без будь-яких зауважень.

Відповідач з позивачем за отриманий товар не розрахувався, таким чином заборгованість відповідача перед позивачем на день звернення з позовом до суду згідно договору поставки становить 65787,00 грн.

Крім суми основного боргу, позивач нарахував відповідачу пеню згідно договору поставки в сумі 19536,12 грн. за період з 24.10.2024р. по 24.10.2025р.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, позивач нарахував відповідачу інфляційні втрати в сумі 9363,62 грн. за період з липня 2024р. по вересень 2025р. та 15 % річних в сумі 12343,52 грн. за період з 25.07.202р. по 24.10.2025р.

В зв`язку із невиконанням відповідачем зобов`язань, позивач подав позов про стягнення з відповідача заборгованість за договором поставки № 19/07/2024С від 19.07.2024р. в сумі 65787,00 грн. основного боргу, 19536,12 грн. пені, 9363,62 грн. інфляційних втрат та 12343,52 грн. 15% річних.

Аналізуючи надані докази та пояснення учасників процесу, оцінюючи їх у сукупності, суд приймає до уваги наступне.

Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання іншою особою.

Захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в суді кожна особа вправі здійснювати шляхом звернення з позовом, предмет якого або кореспондує із способами захисту, визначеними у ст. 16 ЦК України, договором або іншим законом.

Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 175 Господарського кодексу України (чинного на час виникнення спірних правовідносин) майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 11 та ст. 509 Цивільного кодексу України, в силу зобов`язання боржник зобов`язаний вчинити на користь кредитора певну дію, в тому числі сплатити борг, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, тобто сплати боргу.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України (чинного на час виникнення спірних правовідносин) господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк. Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України (чинного на час виникнення спірних правовідносин) одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

У відповідності до ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вбачається з правовідносин, що виникли між сторонами, їм притаманні ознаки, що характеризують цивільні відносини, які виникають із договору поставки. Так, на підставі договору №19/07/2024С від 19.07.2024р. позивач поставив продукцію, а відповідач прийняв продукцію на загальну суму 65787,00 грн. з ПДВ, що підтверджується видатковою накладною №1734 від 20.07.2024р. на суму 65787,00 грн. та податковою накладною №182 від 20.07.2024.

Положеннями ст. 692 ЦК України врегульовано порядок оплати товару за договорами купівлі-продажу, який згідно з ч. 2 ст. 712 ЦК України застосовується також до договорів поставки. Зокрема, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст.692 ЦК України).

Частиною 1 ст. 691 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Згідно п. 2.5 договору розрахунки між сторонами здійснюються шляхом перерахування на поточний рахунок Постачальника 100 % попередньої оплати вартості продукції (у тому числі її навантаження та доставки). Сторони можуть передбачити інший порядок розрахунків, про що укладається і підписується Сторонами додаткова угода до цього договору.

Пунктом 2.6 договору передбачено, що у випадку поставки продукції на умовах п. 3.5. цього договору Покупець повинен оплатити повну вартість поставленої продукції протягом 3 (трьох) банківських днів з дати поставки.

Датою оплати є дата зарахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника. (п. 2.7 договору).

Пунктом 3.5 договору передбачено, що Постачальник має право не очікуючи надходження на свій поточний рахунок оплати повної вартості узгодженої продукції поставити її Покупцю.

Відповідно до п. 3.6 договору обов`язок Постачальника щодо поставки продукції Покупцю вважається виконаним з моменту надання у розпорядження (передачі) продукції Покупцю відповідно до п. 3.1 та п. 3.2 цього Договору. Приймання-передача продукції здійснюється шляхом підписання відповідної видаткової накладної уповноваженими представниками Сторін.

Положеннями ч.1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положеннями ст. ст. 525, 526 ЦК України, встановлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає, як порушення зобов`язання.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд встановив, що відповідач не розрахувався за отриману продукцію, доказів протилежного матеріали справи не містять.

За таких обставин позивач обґрунтовано заявив до стягнення 65787,00 грн. заборгованості, суд вважає заявлені позовні вимоги правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Позивачем відповідно до п.п. 5.6, 5.7 договору нараховано відповідачу пеню в сумі 19536,12 грн. за період з 24.10.2024р. по 24.10.2025р., 9363,62 грн. інфляційних втрат за період з липня 2024 року по вересень 2025 року та 12343,52 грн. 15% річних за період з 25.07.2024р. по 24.10.2025р.

Відповідно до п. 5.6 договору у випадку несвоєчасної сплати грошових коштів за цим договором Покупцю нараховується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня. Розмір пені обчислюється від суми заборгованості за кожен день прострочення (включаючи день оплати) до повного розрахунку. У разі прострочення оплати понад 30 (тридцять) календарних днів Покупець додатково сплачує Постачальнику штраф у розмірі 10 (десяти) % від суми заборгованості.

Згідно п. 5.7. договору Покупець, який прострочив виконання грошового зобов`язання, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, штраф, пеню, а також 15 (п`ятнадцять) процентів річних від простроченої суми. У відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України розмір процентів річних встановлений сторонами у Договорі.

Щодо нарахування позивачем суми пені судом враховується наступне.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Як передбачено ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом враховується, що ст. 230 ГК України (на час виникнення договірних зобов`яззань) передбачено обов`язок учасника господарських відносин сплатити неустойку, штраф, пеню у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

При цьому, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Виходячи із змісту ст.ст. 546, 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися у відповідності до закону або умов договору, зокрема, неустойкою, яку боржник повинен сплатити у разі порушення зобов`язання.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Згідно ст.3 зазначеного Закону розмір пені, передбачений ст.1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

З урахуванням п.5.6. договору поставки та норм чинного законодавства позивачем нараховано до стягнення з відповідача 19536,12 грн. пені за період з 24.10.2024р. по 24.10.2025р.

Провівши перерахунок заявленої до стягнення суми пені, суд прийшов до висновку що позов в частині стягнення пені обґрунтований, підтверджений належними у справі доказами та підлягає задоволенню.

Щодо заявлених до стягнення інфляційних втрат, судом враховується наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем нараховано відповідачу 9363,62 грн. інфляційних втрат за період з липня 2024 року по вересень 2025 року.

Перевіривши розрахунок заявлених до стягнення інфляційних втрат, суд встановив, що останні нараховані в межах можливих нарахувань та дійшов висновку про правомірність їх нарахування.

Щодо нарахування позивачем 15% річних судом враховується наступне.

Позивачем нараховано відповідачу 15% річних в сумі 12343,52 грн. за період з 25.07.2024р. по 24.10.2025р.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок заявлених до стягнення 15% річних, суд встановив, що останні нараховані в межах можливих нарахувань та дійшов висновку про правомірність їх нарахування.

Таким чином, суд прийшов до висновку про задоволення позову.

Відповідно до статті 73 Господарського кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона, згідно із статтею 74 Господарського кодексу України, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із статтями 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Щодо стягнення 7000,00 грн. витрат на правову допомогу судом враховується.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1-4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Позивач у позовній заяві вказав, що судові витрати попередньо із витрат на правничу (правову) допомогу у розмірі 7000,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи представником позивача до матеріалів справи додано ордер на надання правничої (правової) допомоги ТОВ «Полонський спецкар`єр» серія АІ №1871306 від 24.10.2025р., з посиланням на договір про надання правничої допомоги/ доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги №1020/25 від 20.10.2025р. адвокату Коваленко І.Д. у Господарському суді Хмельницької області.

Договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність").

За приписами ч. 3 ст. 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Натомість представником позивача на підтвердження понесених витрат додано лише договір про надання правової допомоги №1020/25 від 24.10.2025р.

Відповідно до статті 73 Господарського кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона, згідно із статтею 74 Господарського кодексу України, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із статтями 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Позивачем для стягнення витрат на правничу допомогу обов`язково повинні бути додані докази, а саме фактично понесені витрати платіжні доручення, квитанції, касові ордери або докази обов`язку сплати рахунок, акт та умови договору про оплату після розгляду справи, акт приймання передачі, детальний опис робіт.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем до матеріалів справи не надано підписаний акт виконаних робіт із детальним розшифруванням наданих послуг та їх вартості, не надано докази фактично понесених витрат (платіжні доручення, квитанції, касові ордери) про сплату гонорару в сумі 7000,00 грн.

Враховуючи відсутність зазначених вище доказів, суд відмовляє у стягненні з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 20, 24, 27, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240-242, 247, 252, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю "Полонський спецкар`єр" м. Полонне, Шепетівського району, Хмельницької області до товариства з обмеженою відповідальністю "КЛІМС ВУДЛЕНД" м. Полонне, Шепетівського району, Хмельницької області про стягнення 107030,26 грн. задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "КЛІМС ВУДЛЕНД" (м. Полонне, Шепетівського району, Хмельницької області, вул. Умивальня,58, код 44830620) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Полонський спецкар`єр" (м. Полонне, Шепетівського району, Хмельницької області, вул. Академіка Герасимчука, 190В, код 39121538) 65787,00 грн. (шістдесят п`ять тисяч сімсот вісімдесят сім гривень 00 коп.) заборгованості, 19536,12 грн. (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот тридцять шість гривень 12 коп.) пені, 9363,62 грн. (дев`ять тисяч триста шістдесят три гривні 62 коп.) інфляційних втрат, 12343,52 грн. (дванадцять тисяч триста сорок три гривні 52 коп.) 15% річних, 3028,00 грн. (три тисячі двадцять вісім гривень 00 коп.) витрат зі сплати судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Порядок подання апеляційної скарги визначений ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 29.01.2026р.

Суддя С.В. Гладій

Відрук. 3 прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (електронний суд)

3 - відповідачу (30501, м. Полонне, Шепетівського р-ну, Хмельницької обл., вул. Умивальня,58, код 44830620)(реком. з повід.)