УХВАЛА

29 січня 2026 року

м. Київ

cправа № 911/545/25

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Рогач Л. І.,

перевіривши матеріали касаційної скарги Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль"

на рішення Господарського суду Київської області від 06.08.2025 та

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.11.2025

у справі за позовом Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аеро Ресторантс",

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: 1) Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Рогач Вадим Вікторович; 2) Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях,

про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення 78 871,10 грн,

ВСТАНОВИВ:

Державним підприємством "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (далі - позивач, ДП МА "Бориспіль", скаржник) подано до суду позовну заяву (з урахуванням заяви про зміну предмета позову) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аеро Ресторантс" (далі - відповідач, ТОВ "Аеро Ресторантс"), в якій позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 63 вчинений 28.01.2025 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рогачем Вадимом Вікторовичем в інтересах ТОВ "Аеро Ресторантс" про стягнення з ДП МА "Бориспіль" грошових коштів в сумі 78 871,10 грн та стягнення з ТОВ "Аеро Ресторантс" грошових коштів в сумі 78 871,10 грн, що стягнені за виконавчим написом № 63 вчиненим 28.01.2025.

Господарський суд Київської області рішенням від 06.08.2025, залишеним без змін Північним апеляційним господарським судом постановою від 24.11.2025, у задоволенні позову відмовив повністю.

ДП МА "Бориспіль" через підсистему "Електронний суд" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Київської області від 06.08.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.11.2025, у якій просить скасувати оскаржувані судові рішення повністю та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Крім того, скаржник у касаційній скарзі просить поновити строк на касаційне оскарження судових рішень у цій справі.

Суд перевірив форму і зміст касаційної скарги та дійшов висновку про залишення її без руху з огляду на таке.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно із частиною другою статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Отже, з огляду на зміст наведених вимог процесуального закону при касаційному оскарженні судових рішень у випадках, передбачених пунктами 1- 3 частини другої статті 287 ГПК України, касаційна скарга має містити:

пункт 1 - формулювання висновку щодо застосування норми права із зазначенням цієї норми права з викладенням правовідносин, у яких ця норма права застосована, а також покликання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено інший (який саме) висновок щодо застосування цієї ж норми права та в яких правовідносинах;

пункт 2 - обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, із зазначенням такого правового висновку, описом правовідносин та мотивів такого обґрунтування відступлення;

пункт 3 - зазначення норми права, щодо якої відсутній висновок про її застосування, із конкретизацією правовідносин, в яких цей висновок відсутній.

З огляду на зміст вимог процесуального закону при касаційному оскарженні судових рішень у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, касаційна скарга має містити формулювання висновку щодо застосування норми права із зазначенням цієї норми права (з посиланням на статтю, частину, абзац тощо) з викладенням правовідносин, у яких ця норма права застосована, а також покликання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено інший (який саме) висновок щодо застосування цієї ж норми права та в яких правовідносинах. Водночас скаржник має обґрунтувати подібність правовідносин у справі, що розглядається, та у справі, в якій Верховний Суд виклав свій висновок, що не врахований судами попередніх інстанцій.

Суд зазначає, що у разі подання касаційної скарги у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах), скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати, у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися у спірних правовідносинах.

Оскаржуючи в касаційному порядку судові рішення на підставі пункту 4 частини другої статті 287 ГПК України, необхідно зазначити, яке саме процесуальне порушення з передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу призвело до прийняття незаконного судового рішення. При цьому необхідно враховувати, що за змістом пункту 1 частини третьої статті 310 ГПК України відкриття касаційного провадження через недослідження зібраних у справі доказів можливе лише за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1- 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.

Скаржник повинен усвідомлювати, що зазначення будь-яких із визначених пунктами 1- 4 частини другої статті 287 ГПК України випадків потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, оскільки в іншому разі буде порушено принцип "правової визначеності".

У касаційній скарзі ДП МА "Бориспіль" вказує, що підставами касаційного оскарження постанови Північного апеляційного господарського суду від 24.11.2025 у справі № 911/545/25 є пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України.

Колегія суддів зауважує, що скаржник у касаційній скарзі не вказує, щодо застосування яких саме норм права відсутній висновок Верховного Суду та у чому саме полягає суть порушення таких норм (норми) права господарськими судами, та як, на думку скаржника, такі норми мають застосовуватися у спірних правовідносинах.

Також ДП МА "Бориспіль" у касаційній скарзі зазначає, що вважає, що оскаржувані судові рішення у цій справі прийняті з порушенням норм процесуального права, а саме: статей 73, 74, 77, 78, 86, частини першої-п`ятої статті 236 ГПК України та внаслідок неправильного застосування норм матеріального права, а саме: статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат", підпунктів 1.1, 1.2 пункту 1 Глави 16 Розділу ІІ, підпункту 2.1 пункту 2 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Мінюсту від 25.09.2013 № 1650/24182, постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2011 № 106 "Деякі питання ведення обліку податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету", статей 16, 601 Цивільного кодексу України, а також безпідставного незастосування до спірних правовідносин висновків щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

При цьому скаржник у касаційній скарзі, вказавши постанови Верховного Суду від 05.03.2019 у справі № 910/1389/18, від 11.01.2022 у справі № 927/738/19, від 15.08.2019 у справі № 910/21683/17, від 19.07.2018 у справі № 910/14503/16, постанову об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 22.01.2021 у справі № 910/11116/19 та справи № 344/13138/21, № 758/14101/16-ц, № 554/6777/17, які розглянув Верховний Суд, не наводить норму права щодо якої викладено висновок її застосування та яку саме норму права суд апеляційної інстанції застосував без урахування висновку щодо її застосування у подібних правовідносинах, викладеного у зазначених ним постановах Верховного Суду, а також не наводить дати прийняття постанов Верховним Судом у справах № 344/13138/21, № 758/14101/16-ц, № 554/6777/17 та не зазначає відповідну підставу, визначену частиною другою статті 287 ГПК України, на якій подається касаційна скарга.

Водночас ДП МА "Бориспіль", зазначивши, що судом не досліджено належних та допустимих доказів, які б підтверджували чи спростовували обставини справи, не посилається на відповідний випадок, визначений у конкретному пункті частини другої статті 287 ГПК України у взаємозв`язку з відповідною підставою, передбаченою частиною третьою статті 310 ГПК України.

Верховний Суд зазначає, що з огляду на принцип диспозитивності виключно скаржником визначається підстава, вимоги та межі касаційного оскарження, і Суд не наділений повноваженнями доповнювати касаційну скаргу міркуваннями, які скаржник не навів у її тексті, оскільки вказане свідчитиме про порушення судом принципу змагальності сторін.

Правильність оформлення касаційної скарги, зокрема, її вимоги, зміст та підстави касаційного оскарження, покладається саме на особу, яка подає касаційну скаргу.

Верховний Суд зазначає, що скаржник не виконав вимог частини другої статті 287 та частини другої статті 290 ГПК України, і за таких обставин касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає залишенню без руху.

Згідно із частиною другою статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

Відповідно до абзацу першого частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Отже, для усунення недоліків касаційної скарги скаржнику необхідно:

- навести норму права, щодо якої викладено висновок її застосування у зазначених ним постановах Верховного Суду, зазначити, яку саме норму права (пункт, частину, статтю) суд апеляційної інстанції, переглядаючи рішення суду першої інстанції, не застосував або застосував неправильно і не врахував висновку щодо застосування цієї норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду,

- зазначити дати прийняття постанов у справах № 344/13138/21, № 758/14101/16-ц, № 554/6777/17, а також обґрунтувати подібність правовідносин у справі, що розглядається, та у справі, в якій Верховний Суд виклав свій висновок, що не врахований судами попередніх інстанцій, та зазначити відповідну підставу, визначену частиною другою статті 287 ГПК України;

- вказати норми права, щодо якої відсутній висновок Верховного Суду про її застосування, із конкретизацією правовідносин, в яких цей висновок відсутній,

- зазначити відповідний випадок визначений у конкретному пункті частини другої статті 287 ГПК України у взаємозв`язку з відповідною підставою передбаченою частиною третьою статті 310 ГПК України, якщо вважає, що судом не досліджено належних та допустимих доказів;

- привести у відповідність доводи касаційної скарги з вимогами ГПК України щодо випадків касаційного оскарження судових рішень, передбачених у конкретних пунктах частини другої статті 287 ГПК України.

З огляду на те, що касаційна скарга підлягає залишенню без руху до усунення її недоліків, клопотання ДП МА "Бориспіль" про поновлення строку на касаційне оскарження Верховний Суд буде розглядати у разі усунення недоліків касаційної скарги.

Керуючись статтями 174, 234, 235, 287, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" на рішення Господарського суду Київської області від 06.08.2025 та на постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.11.2025 у справі № 911/545/25 залишити без руху.

2. Встановити строк для усунення недоліків касаційної скарги протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

3. Заяву про усунення недоліків касаційної скарги з доданими документами направити іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 42 Господарського процесуального кодексу України та надати до Верховного Суду докази про таке направлення.

4. Роз`яснити, що у разі невиконання вимог суду касаційна скарга у справі № 911/545/25 вважатиметься неподаною та буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Л. Рогач