ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" січня 2026 р. Справа№ 910/8757/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Суліма В.В.

Гаврилюка О.М.

розглянувши у письмовому провадженні матеріали справи за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України"

на рішення Господарського суду міста Києва від 19.09.2025

у справі №910/8757/25 (суддя - Людмила Шкурдова)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Спецзапчасть"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України"

про стягнення 132 404,94 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заявлених вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Спецзапчасть" (далі також - позивач, ТОВ "Торгова компанія "Спецзапчасть") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (далі також - відповідач, ТОВ "Оператор газотранспортної системи України", скаржник) про стягнення 132 404,94 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що рішенням Господарського суду міста Києва від 04.12.2024 у справі № 910/11184/24, яке набрало законної сили 18.03.2025, стягнуто з ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" на користь ТОВ "ТК "Спецзапчасть" безпідставно отримані ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" грошові кошти у сумі 1 080 807,71 грн., інфляційні збитки у сумі 69 171,69 грн. та 3% річних у сумі 30 230,00 грн. за період з 07.10.2023 по 11.09.2024. Вказані грошові суми були сплачені ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" на користь ТОВ "ТК Спецзапчасть" 08.04.2025, у зв`язку з чим позивач вважає наявними підстави для стягнення з ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" інфляційних збитків та 3% за період з 12.09.2024 по 07.04.2025.

Короткий зміст оскаржуваних рішень суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.09.2025 у справі №910/8757/25 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Спецзапчасть" 113 954 грн. 51 коп. інфляційних втрат, 18 450 грн. 43 коп. 3% річних, 3 028 грн. 00 коп. витрат зі сплати судового збору, 10 000 грн. 00 коп. витрат на правову допомогу.

Постановляючи рішення, суд першої інстанції керувався тим, що у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема, щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3% річних та інфляційні нарахування від простроченої суми відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки боржником порушено позадоговірне (деліктне) грошове зобов`язання, що виникло на підставі ст. 1212 ЦК України.

Також судом першої інстанції зазначено, що не усі заявлені позивачем до стягнення з відповідача витрати на правову допомогу є обґрунтованими, підтвердженими належним чином, необхідними та співмірними зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт.

Короткий зміст апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд рішення Господарського суду міста Києва від 19.09.2025 у справі № 910/8757/25 скасувати. Ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Спецзапчасть" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" про стягнення грошових коштів у сумі 132 404,94 та витрат на правову допомогу у сумі 10 000,00 грн - залишити без задоволення.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що постанова Північного апеляційного господарського суду у зазначеній справі № 910/11184/24 набрала законної сили в день її проголошення - 18.03.2025. До цього моменту відповідач обґрунтовано вважав свої дії щодо звернення банківської гарантії до виконання правомірними, оскільки мало місце фактичне прострочення виконання робіт Підрядником за забезпеченим договором.

Також скаржником зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід / Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

Водночас скаржник зазначає, що у відзиві, останній просив врахувати вказані обставини та зменшити розмір заявлених витрат на правничу допомогу на 99%, однак вказане клопотання відповідача залишено судом без уваги.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

23.10.2025 через відділ документального забезпечення суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.10.2025 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді - Ткаченка Б.О., суддів: Гаврилюка О.М., Майданевича А.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.10.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" на рішення Господарського суду міста Києва від 19.09.2025 у справі №910/8757/25. Розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання). Витребувано невідкладно матеріали справи №910/8757/25 з суду першої інстанції.

14.01.2026 згідно з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, у зв`язку з перебуванням судді Майданевича А.Г., який входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, на лікарняному, для розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" на рішення Господарського суду міста Києва від 19.09.2025 у справі №910/8757/25 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді: Гаврилюк О.М., Сулім В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.01.2025 прийнято справу №910/8757/25 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" на рішення Господарського суду міста Києва від 19.09.2025 до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Ткаченко Б.О., судді: Гаврилюк О.М., Сулім В.В.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів, 21.12.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Спецзапчасть" укладено договір про закупівлю № , відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язується у визначений цим договором строк передати у власність покупця підіймально-транспортувальне обладнання (вилкові автонавантажувачі), зазначені в специфікації, яка наведена в додатку 1 до цього договору, та надати послуги, зазначені у специфікації, яка наведена в додатку 3 до цього договору, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити такі товари та надалі послуги.

Пунктом 7.15. договору про закупівлю № передбачено, що відповідно до тендерної документації процедури закупівлі/оголошення про проведення спрощеної закупівлі по предмету закупівлі: підіймально-транспортувальне обладнання (вилкові автонавантажувачі) обладнання згідно оголошення про проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі № UA-2022-09-21-007719-а, оприлюдненого на веб-порталі Уповноваженого органу 21.09.2022 р., постачальник зобов`язується надати покупцю не пізніше дати укладення цього договору в забезпечення виконання договору: безвідкличну безумовну банківську гарантію на суму 1 080 807,71 грн., що становить 5% від вартості товарів та безвідкличну безумовну банківську гарантію на суму 9 690,00 грн., що становить 5% від вартості послуг.

01.12.2022 між Акціонерним товариством "Комерційний банк "Глобус" (банк-гарант) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Спецзапчасть" (принципал) укладено договір про надання гарантії № 30037/ЮГ-22, згідно якого банк з метою забезпечення виконання принципалом умов договору, що укладається за результатами процедури закупівлі "Підіймально-транспортувальне обладнання (вилкові автонавантажувачі)", надає гарантію виконання договору на суму 1 080 807,71 грн.

ТОВ "ТК Спецзапчасть" було надано ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" банківську гарантію № 30037 від 01.12.2022, гарантом за якою є АТ "КБ "Глобус" на суму 1 080 807,71 грн., строк дії гарантії до 31.10.2023 включно.

08.12.2022 було внесено зміни до банківської гарантії № 30037 від 01.12.2022, зокрема, визначено строк дії гарантії до 01.01.2027.

28.09.2023 до банку від ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" надійшло SWIFT-повідомлення про сплату грошової суми за банківською гарантією № 30037 від 01.12.2022.

Відповідно до даної вимоги бенефіціар вимагав сплатити 1080807,71 грн. у зв`язку з неналежним виконанням ТОВ "Торгова компанія "Спецзапчасть" своїх зобов`язань згідно з договором про закупівлю № , виконання якого забезпечено банківською гарантією № 30037 від 01.12.2022.

Надалі банк здійснив виплату коштів на користь ТОВ "Оператор газотранспортної системи" по зазначеній банківській гарантії 1 080 807,71 грн.

У свою чергу, ТОВ "ТК Спецзапчасть" відшкодувало регресні вимоги банку відповідно до умов договору гарантії № 30037/ЮГ-22 від 01.12.2022 у повному обсязі.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.12.2023 у справі № 910/14532/23, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.04.2024 та постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.08.2024, позов задоволено та присуджено до стягнення з ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" на користь ТОВ "ТК Спецзапчасть" 23 752 996,74 грн. боргу, 46 318,34 грн. збитків внаслідок інфляції за час прострочення, 664,93 грн. процентів річних з простроченої суми, 242 701,17 грн. пені та 360 640,22 грн. витрат по оплаті судового збору.

Суд апеляційної інстанції у постанові від 16.04.2024 дійшов висновку, що доводи ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" про відсутність актів приймання товарів за кількістю та якістю на підтвердження приймання товарів за кількістю та якістю та відповідно до п. 5.11 договору доказу на підтвердження дати поставки товару не спростовують факту передачі товарів та доданих до них документів на підставі наявних у матеріалах даної справи актів приймання-передачі від 02.05.2023 та від 03.05.2023, підписаних без зауважень уповноваженими на це представниками сторін. Крім того, згідно пп. 5.16.2 п. 5.16 договору покупець в односторонньому порядку підписує акт приймання товарів за кількістю та якістю у порядку, передбаченому цим договором. При цьому, пп. 5.16.1 п. 5.16 договору визначено, що приймання покупцем розпочинається з перевірки якості та кількості постановленого товару вимогам цього договору та положенням Інструкції № П-6 та Інструкції № П-7, що застосовуються до правовідносин сторін за цим договором в тій частині, що не суперечить умовам, встановленим договором. Враховуючи те, що ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" допустило пропуск строку на пред`явлення претензії щодо якості, визначеного Інструкцією № П-7, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин, акти приймання за кількістю та якістю, складені ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" не спростовують факту передачі товару за актами приймання-передачі від 02.05.2023 р. та від 03.05.2023 р., та відповідно не можуть слугувати підставою для відстрочення ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" виконання зобов`язання з оплати товарів.

Суд касаційної інстанції у постанові від 22.08.2024 у справі № 910/14532/23 виснував, що з огляду на встановлення обставин своєчасної поставки товарів та належно оформленої документації до них, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що ТОВ "ТК Спецзапчасть" вправі вимагати оплати поставленого товару.

Також між сторонами існував господарський спір у справі № 910/15356/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Спецзапчасть" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" про визнання банківської гарантії № 30037 від 01.12.2022 такою, що не підлягає виконанню.

За результатами розгляду господарської справи № 910/15356/23 рішенням Господарською суду міста Києва від 30.01.2024 встановлено, що ТОВ "ТК Спецзапчасть" передало ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" автонавантажувачі вилкові WECAN CPCD50 у кількості 3 штук загальною вартістю 4 205 698,95 грн.

Також ТОВ "ТК Спецзапчасть" передало ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" автонавантажувачі вилкові WECAN CPCD50 у кількості 14 штук загальною вартістю 19 547 297,84 грн.

Суд установив, що акти приймання-передачі товарів від 02.05.2023 та від 03.05.2023 підписані сторонами без зауважень; в актах зазначено, що претензії по кількості та якості відсутні; дані акти є підставою для проведення розрахунків за отриманий товар згідно договору про закупівлю товарів № від 21.12.2022.

Суд констатував, що в матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження обставини порушення ТОВ "ТК Спецзапчасть" зобов`язань за договором, зокрема, порушення зобов`язань з поставки товару в кількості та якості, визначеними умовами договору, що в свою чергу свідчить про відсутність у ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" правових підстав для отримання грошових коштів за банківською гарантією № 30037 від 01.12.2022.

Водночас, суд відмовив у задоволенні позову у справі № 910/15356/23 з огляду на обрання ТОВ "ТК Спецзапчасть" неналежного способу захисту, оскільки з наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що порушення прав ТОВ "ТК Спецзапчасть" полягає, зокрема, в порушенні саме його майнової сфери, оскільки, ТОВ "ТК Спецзапчасть" задовольнило регресні вимоги банку та сплатило на користь останнього 1 080 807,71 грн., відтак, задоволення позовної вимоги про визнання банківської гарантії такою, що не підлягає виконанню не приведе до поновлення прав ТОВ "ТК Спецзапчасть", за захистом яких останнє звернулося до суду, оскільки, за наявності обставин сплати коштів за банківською гарантією, факт наявності/відсутності підстав для виконання гарантії має встановлюватися в межах справи про стягнення відповідної суми коштів.

Рішення Господарською суду міста Києва від 30.01.2024 у справі № 910/15356/23 в апеляційному порядку не оскаржувалось та 01.03.2024 набрало законної сили.

Згідно з ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.12.2024 у справі № 910/11184/24 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Спецзапчасть" задоволено в повному обсязі та присуджено до стягнення з ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" на користь ТОВ "Торгова компанія "Спецзапчасть" 1 080 807,71 грн., інфляційні збитки - 69 171,69 грн., 3% річних - 30 230,33 грн., витрати по сплаті судового збору - 42 705,15 грн.

В обґрунтування прийнятого рішення господарський суд зазначив, що виплата грошових коштів ТОВ "ТК Спецзапчасть" за гарантією відбулася за відсутності гарантійного випадку, а тому такі кошти набуті ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" безпідставно та підлягають поверненню ТОВ "ТК Спецзапчасть" на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України. Також судом здійснено перевірку розрахунків 3% річних та інфляційних втрат та встановлено, що вони виконані арифметично правильно й позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі.

При цьому, встановлюючи факт безпідставності набуття відповідачем коштів за банківською гарантією, суд послався на обставини, встановлені в судових рішеннях, прийнятих у господарських справах № 910/14532/23 та № 910/15356/23.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 18.03.2025 у справі № 910/11184/24 змінено рішення Господарського суду міста Києва від 04.12.2024 лише в частині стягнення судових витрат.

Апеляційний суд дійшов висновку, що виплата коштів ТОВ "ТК Спецзапчасть" за гарантією відбулася за відсутності гарантійного випадку (неналежного виконання ТОВ "ТК Спецзапчасть" умов договору про закупівлю товарів № від 21.12.2022), а ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" збагатилося за рахунок ТОВ "ТК Спецзапчасть" поза підставою, передбаченою законом та договором (п. 7.21. договору про закупівлю товарів) й відповідні кошти у сумі 1 080 807,71 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України як безпідставно отримані, а також зазначив про наявність підстав для стягнення з ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" на користь ТОВ "ТК Спецзапчасть" 69 171,69 грн. інфляційних втрат за період з жовтня 2023 р. по липень 2024 р. та 3% річних у сумі 30 230,33 грн. за період з 07.10.2023 по 11.09.2024 за прострочення повернення ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" коштів гарантійної суми.

Виходячи із вищенаведеного у сукупності, встановлені у судових рішеннях у справах № 910/15356/23, № 910/14532/23 та № 910/11184/24 обставини щодо відсутності у діях позивача порушень зобов`язань за договором про закупівлю товарів № від 21.12.2022, зокрема, порушення зобов`язань з поставки товару в кількості та якості, визначеними умовами договору, які б надавали відповідачу право стягувати банківську гарантію, та що виплата коштів позивачем за гарантією відбулася за відсутності гарантійного випадку, є преюдиційними та не підлягають повторному доведенню під час вирішення даної справи № 910/8757/25, а заперечення відповідача з цього приводу, які фактично зводяться до переоцінки висновків судів у названих справах, є безпідставними та такими, що спростовуються встановленими у межах справ № 910/15356/23 № 910/14532/23 та № 910/11184/24 обставинами.

Як вбачається з матеріалів даної справи № 910/8757/25, на виконання рішення суду у справі № 910/11184/24 відповідач 08.04.2025 перерахував позивачу 1 197 912,88 грн., з яких 1 080 807,71 грн. - безпідставно набуті кошти, 69 171,69 грн. - інфляційні втрати, 30 230,33 грн. - 3% річних, 17 703,15 грн. - судовий збір, що підтверджується долученою до матеріалів справи копією банківської виписки за 08.04.2025.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначає, що оскільки відповідач повернув позивачу безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 1 080 807,71 грн. лише 08.04.2025, наявні підстави для нарахування та стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних за період з 12.09.2024 по 07.04.2025 (з наступного дня від кінцевої дати періоду нарахування, визначеного позивачем у справі № 910/11184/25, до моменту виконання рішення Господарського суду міста Києва у цій же справі).

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийняті постанови

У силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, №. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Згідно із ст.269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Справа була розглянута в розумний строк (в розумінні ст. 6 Конвенції) з незалежних від суду причин: дію воєнного стану в Україні, обставини оголошення сигналу «повітряна тривога», перебування членів колегії суддів на лікарняному, у відпустках та інші чинники.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи окремо та в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Згідно зі статтею 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Дія статті 625 Цивільного кодексу України поширюється на всі види грошових зобов`язань незалежно від підстав їх виникнення (договір чи делікт), у тому числі й на позадоговірне грошове зобов`язання, що виникло на підставі ст. 1212 ЦК України.

У разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема, щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3% річних та інфляційні нарахування від простроченої суми відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки боржником порушено позадоговірне (деліктне) грошове зобов`язання, що виникло на підставі ст. 1212 ЦК України.

За приписами ст.ст. 79, 86 Господарського кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується.

Перевіривши надані позивачем розрахунки інфляційних втрат та 3% річних, суд дійшов висновку, що вказані розрахунки є обґрунтованими та арифметично вірними, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 113 954,51 грн. інфляційних втрат та 18 450,43 грн. 3% річних.

Заперечення скаржника щодо того, що при нарахуванні процентів річних позивачем помилково обрано ставку 3% річних замість домовлених у п. 7.2 договору про закупівлю товару № від 21.12.2022 р. 0,01% річних, відхиляються судом як необґрунтовані, оскільки п. 7.2 договору про закупівлю товару № від 21.12.2022. передбачена сплата пені в розмірі 0,01% за невиконання покупцем зобов`язань щодо оплати товару, а не проценти річні.

Що стосується твердження скаржника про помилковість розрахунків відсотків річних варто підкреслити, що частина 3 % річних у сумі 30 230,00 грн. за період з 07.10.2023 по 11.09.2024 вже були стягнуті з ТОВ «ОГТС України» у межах справи № 910/11184/24 на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України, яка підлягає також застосуванню у межах цієї справи щодо стягнення решти суми 3 % річних за період з 12.09.2024 по 07.04.2025.

Що ж до посилання скаржника на положення п. 7.2 Договору про закупівлю товару № від 21.12.2022, варто зазначити, що згідно вказаного пункту, у разі порушення Покупцем строків оплати за цим Договором, Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі 0,01% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Тобто, вказаним пунктом передбачено нарахування пені за невиконання Покупцем зобов`язань щодо оплати Товару у межах виконання Договору № від 21.12.2022.

Вказана пеня вже була стягнута відповідними судовими рішеннями на користь ТОВ «ТК «Спецзапчасть» у межах справ № 910/14532/23 та № 910/10818/24.

Разом із цим, у межах цієї справи № 910/8757/25 ТОВ «ТК «Спецзапчасть» заявлено до стягнення суму 3 % річних за неповернення на вимогу ТОВ «ТК «Спецзапчасть» суми безпідставно набутих ТОВ «ОГТС України» грошових коштів у сумі 1 080 807,71 грн. за період з 12.09.2024 по 07.04.2025.

Що стосується періоду нарахування за ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, то твердження відповідача про необхідність здійснення такого нарахування з дати постановлення Північним апеляційним господарським судом рішення у справі № 910/11184/24 18.03.2025 є нічим не обґрунтованою суб`єктивною думкою скаржника.

Крім того, апеляційним судом у справі № 910/11184/24 підтверджено наявність підстав для стягнення з ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" на користь ТОВ "ТК Спецзапчасть" інфляційних втрат та 3% річних.

Підсумовуючи все вищевикладене в сукупності, суд першої інстанції дійшов цілком правомірного та обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Спецзапчасть".

Щодо заявлених позивачем витрат на правову допомогу в розмірі 20 000,00 грн, колегія суддів зазначає таке.

З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Спецзапчасть" у даній справі здійснювалось адвокатом Денисенко Тетяною Миколаївною, повноваження якої підтверджуються ордером серії АЕ № 1404200, виданим 14.07.2025 на підставі договору про надання правничої допомоги № 1407-01 від 14.07.2025.

На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу до матеріалів справи надано: договір про надання правничої допомоги № 1407-01 від 14.07.2025, додаток № 1 від 14.07.2025 до договору про надання правничої допомоги № 1407-01 від 14.07.2025, додаток № 2 від 04.08.2025 до договору про надання правничої допомоги № 1407-01 від 14.07.2025.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів, п. 1.1 договору про надання правничої допомоги № 1407-01 від 14.07.2025 р., укладеним між Адвокатським Бюро "Тетяни Денисенко" та ТОВ "ТК "Спецзапчасть", визначено, що предметом цього договору є надання бюро усіма законними методами та способами правничої допомоги клієнту щодо стягнення в судовому порядку з Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Спецзапчасть" збитків внаслідок інфляції та 3 % річних, нарахованих на суму коштів, отриманих Товариством з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" без достатньої правової підстави.

Згідно з п. 3.1 договору гонорар бюро визначається сторонами додатково по факту надання правничої допомоги у додатках, що є невід`ємними частинами цього договору, виходячи з погодинної тарифікації, а також кількості судових засідань, у яких уповноважений адвокат бюро брав участь.

Відповідно до п. 3.2 договору гонорар за годину роботи адвоката становить 2 000,00 грн.

Загальна сума гонорару становить сукупну суму гонорарів, визначених сторонами у додатках до цього договору (п. 3.3 договору).

Додатком № 1 від 14.07.2025 до договору № 1407-01 від 14.07.2025 деталізовано вид послуг, наданих адвокатом позивачу, та їх вартість з урахуванням витраченого часу, а саме:

- аналіз документів та надання консультації з питань, пов`язаних зі стягненням інфляційних втрат та 3% за договором (2 години вартістю 4 000,00 грн.);

- складання позовної заяви про стягнення боргу, підготовка додатків та розрахунок штрафних санкцій (5 годин вартістю 10 000,00 грн.).

Додатком № 2 від 04.08.2025 до договору № 1407-01 від 14.07.2025 сторонами погоджено вартість наданої адвокатом позивачу правничої допомоги у вигляді складання та подання відповіді на відзив ТОВ "ОГТС України" (3 години вартістю 6 000,00 грн.).

Всього позивач просить суд покласти на відповідача 20 000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Заперечуючи проти стягнення витрат на правову допомогу, відповідач зазначає, що:

- дана справа не є складною та не потребує витрачання значного часу для підготовки процесуальних документів;

- позивачем не надано взагалі належних, допустимих та достатніх доказів, якими б підтверджувалась реальність надання правничої допомоги, реальність фактичного надання правничої допомоги саме адвокатом, зазначеним у таких документах;

- понесені позивачем витрати є надмірно великими та необґрунтованими;

Також відповідач просить суд зменшити розмір заявлених позивачем витрат на правову допомогу на 99%.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу, що будь-яких доказів або підтверджених документально обґрунтувань чи розрахунків, які б свідчили про неналежність чи ненадання позивачу передбачених договором послуг адвоката, неспівмірність або нерозумність витрат на послуги адвоката, відповідач до справи не надав.

Разом з тим, слід зазначити, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат, понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

При вирішенні заяви сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суд, керуючись принципами пропорційності та справедливості, закріпленими у ст.ст. 15 та 2 Господарського процесуального кодексу України, має дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Наведена правова позиція викладена в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19.

Водночас колегія суддів зазначає, що виокремлення юридичних послуг у вигляді аналізу документів та надання консультації з питань, пов`язаних зі стягненням інфляційних втрат та 3% за договором загальною вартістю 4 000,00 грн., як самостійного виду адвокатських послуг, є необґрунтованим та охоплюється діями адвоката зі складання позовної заяви, а тому є неспівмірним із фактично наданим обсягом юридичної допомоги та має бути виключено із загальної вартості наданих позивачу послуг правничої допомоги.

Крім того, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача відповідно до положень ст.ст. 126, 129 Господарського процесуального кодексу України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.

Проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції зазначає, що не усі заявлені позивачем до стягнення з відповідача витрати на правову допомогу є обґрунтованими, підтвердженими належним чином, необхідними та співмірними зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт.

Враховуючи, що справа № 910/8757/25 є нескладною та є типовою для даної категорії справ (стягнення 3% річних та інфляційних втрат на встановлену рішенням суду суму безпідставно збережених коштів), практика щодо розгляду аналогічних справ є сталою та сформованою, зважаючи, що у судових рішеннях у справах № 910/15356/23, № 910/14532/23 та № 910/11184/24 вже були встановлені обставини, які є преюдиційними та не підлягали повторному доведенню під час вирішення даної справи № 910/8757/25, у зв`язку з чим позивачу не потрібно було збирати додаткові докази для доведення своїх позовних вимог, приймаючи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат на професійну правничу допомогу, ціну позову, рівень складності, характеру спору та юридичної кваліфікації правовідносин у справі, беручи до уваги, що заявлений позивачем до відшкодування розмір судових витрат на правову допомогу не повністю відповідає критеріям обґрунтованості, а також розумності, необхідності та неминучості, враховуючи заперечення та клопотання відповідача про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції, керуючись ч.ч. 5, 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, дійшов вірного висновку щодо зменшення заявлених позивачем до стягнення витрат на професійну правничу допомогу до 10 000,00 грн. від попередньо заявленої суми 20 000,00 грн.

Водночас колегія суддів констатує, що окрім твердження, що на думку скаржника, понесені позивачем витрати є неспівмірними зі складністю справи, а також те, що факт надання правничої допомоги здійснено саме адвокатом відповідних обґрунтованих доказів та розрахунків відповідачем не наведено.

Водночас, при вирішенні цієї справи, колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/91, згідно якої втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що у відзиві, скаржник просив зменшити розмір заявлених витрат на правничу допомогу на 99%, однак вказане клопотання відповідача залишено судом без уваги спростовуються змістом оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Всі інші доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, колегією суддів досліджено та відхиляються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи, а також не впливають на правильне вирішення судом першої інстанції даного спору. Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного рішення та додаткового рішення в розумінні ст. 277 ГПК України з викладених в апеляційній скарзі обставин.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, а оскаржуване рішення ухвалено з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення Господарського суду міста Києва від 19.09.2025 у справі №910/8757/25, за наведених скаржником доводів апеляційної скарги.

Розподіл судових витрат

Судовий збір розподіляється відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" на рішення Господарського суду міста Києва від 19.09.2025 у справі №910/8757/25 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 19.09.2025 у справі №910/8757/25 - залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України".

4. Матеріали справи № 910/8757/25 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені статтями 287 та 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді В.В. Сулім

О.М. Гаврилюк