ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2026м. ДніпроСправа № 904/2221/25

за позовом Державного підприємства "Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О. М. Макарова" в особі Павлоградського механічного заводу Державного підприємства "Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О. М. Макарова", м. Павлоград, Дніпропетровська область

до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Дніпро, м. Дніпро

про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 927 099,94 грн.

Суддя Ніколенко М.О.

Без участі представників сторін.

РУХ СПРАВИ.

Державне підприємство "Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О. М. Макарова" в особі Павлоградського механічного заводу Державного підприємства "Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О. М. Макарова" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Дніпровського квартирно-експлуатаційного управління про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 927099,94 грн.

Ухвалою суду від 12.05.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі. Справу № 904/2221/25 ухвалено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА.

Позивач зазначив, що між Державним підприємством "Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова" в особі Павлоградського механічного заводу ДП "ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова" (далі - сторона 1, позивач), військовою частиною НОМЕР_1 (надалі - сторона 2) та Квартирно-експлуатаційним відділом м. Дніпро (надалі - сторона 3, відповідач) укладено договір №99юр від 06.03.2023 (надалі - договір) на спільне безоплатне тимчасове користування нерухомим майном, яке знаходиться в державній власності та обліковується на балансі позивача.

Пунктом 2.2 договору передбачено, що сторона 3 зобов`язана укласти окремі договори на відшкодування комунальних послуг, які були отримані стороною 2 за час дії цього договору.

Згідно з п. 2.3 договору розрахунки за отримані за цим договором стороною 2 комунальні послуги здійснюються стороною3, але виключно за погодженням із командиром військової частини за підписом та печаткою.

Відповідно до п. 2.4 договору підставою для оплати стороною 3 за сторону 2 комунальних послуг є виставлені рахунки постачальними організаціями, які надають комунальні послуги стороні 2.

Як вказує позивач, на виконання пункту 2.2 договору між Дніпровським квартирно-експлуатаційним управлінням та ДП "ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова" в особі Павлоградського механічного заводу укладено договір №114юр від 10.05.2024 (надалі - договір 1) про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію на загальну суму 854 306,57 грн. з урахуванням ПДВ.

Додатковими угодами №1 від 31.05.2024, №2 від 26.07.2024, №4 від 15,08.2024, №5 від 10.09.2024, №6 від 23.10.24, №7 від 11.11.2024, укладеними сторонами у встановленому порядку, у зв`язку зі збільшенням обсягу споживання, змінена загальна сума договору 1, яка підлягає відшкодуванню. Загальна сума з урахуванням перерахованих додаткових угод складає 1 520 195,86 грн. з ПДВ.

Позивач вказує, що на виконання пункту 2.2.2 договору у період з 01.01.2024 по 31.10.2024 включно надав послуги по забезпеченню військової частини електроенергією. За вказаний період військовою частиною спожито 255 330 кВт*г електроенергії на загальну суму 1 520 195,86 грн. з ПДВ, з яких станом на дату подання позову сплачено 1 520 195,86 грн.

Як стверджує позивач, після 31.10.2024 військова частина продовжувала споживати електроенергію та за період з 01.11.2024 по 31.12.2024 обсяги фактично спожитої електричної енергії військовою частиною підтверджуються оформленими належним чином відповідними актами приймання-передачі обсягів енергопослуг та складають: за листопад 2024 року - 62686 кВт*т на суму 524723,94 грн. (акт приймання-передачі електроенергії від 22.11.2024 №11-П, рахунок №732 від 30.11.2024), за грудень 2024 року - 46608 кВт*г на суму 402376,00 грн. (акт приймання-передачі електроенергії від 22.12.2024 №12-П, рахунок №802 від 31.12.2024). всього 109294 кВт*г на суму 927099,94 грн.

Позивач зазначає, що з метою недопущення відключення електричної енергії, позивач за власний рахунок здійснив оплату енергопослуг постачальній організації, які фактично спожиті військовою частиною.

Пунктом 1.2 договору 1 встановлено, що сума цього договору може бути змінена за взаємною згодою Сторін, у встановленому законом порядку.

Згідно з п. 9.4 договору 1 внесення змін у договір оформлюється додатковою згодою, яка є невід`ємною частиною договору.

За твердженнями позивача, оскільки військова частина фактично продовжувала споживати електроенергію після 31.10.2024, позивачем було направлено відповідачу листом вих. №405/1002 від 05.12.2024 проект додаткової угоди №8, якою було збільшено суму договору 1 на суму спожитої електроенергії у листопаді 2024 року, проект акту приймання-передачі електроенергії №11-П від 22.11.2024 та рахунок №732 від 30.11.2024 за листопад 2024 року та листом вих. №405/32 від 13.01.2025 було направлено проект додаткової угоди №9, якою було збільшено суму договору 1 на суму спожитої військовою частиною електроенергії у грудні 2024 року, проект акту приймання-передачі електроенергії від 22.12.2024 за грудень 2024 року та рахунок №802 від 31.12.2024.

Пунктом 2.3.3 договору 1 встановлено термін оплати за договором протягом 15 (п`ятнадцяти) банківських днів пісня отримання від позивача акту приймання-передачі обсягів електроенергії та надання рахунку.

Позивач зазначає, що спожитий обсяг електроенергії, згідно умов пункту 2.3 договору, підтверджений командиром військової частики шляхом підписання вищезазначених актів та рахунки відповідачу надано, термін оплати закінчився.

Пунктом 2.3.2 договору 1 встановлено, що відшкодування витрат за спожиту електричну енергію відповідач зобов`язаний здійснювати відповідно до показників встановлених засобів обліку та наданих позивачем рахунків та актів приймання-передачі.

Як вказує позивач рахунки та акти №405/1002 від 05.12.2024 та №405/32 від 13.01.2025 відповідачем 11.12.2024 та 13.01.2025 відповідно.

Позивач зазначає, що звертався до відповідача з вимогою №30-405-39 від 04.04.2025 про погодження актів приймання-передачі та погашення заборгованості.

Відповідач, за твердженням позивача відповіді на вимогу не надав, кошти у розмірі 927099,94 грн не сплатив.

За таких обставин, як вказав позивач, у Дніпровського квартирно-експлуатаційного управління утворилась заборгованість перед Державне підприємство "Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О. М. Макарова" в особі Павлоградського механічного заводу Державного підприємства "Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О. М. Макарова" з відшкодування витрат за спожиту електроенергію в розмірі 927 099,94 грн.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА.

Відповідач подав письмові пояснення, у яких повідомляємо суд, що 04.02.2025 відповідно до спільної Директиви Міністра оборони України та Головнокомандувача Збройних Сил України від 31.10.2024 №Д-321/101/дск та Директиви Командувача Сил логістики Збройних Сил України від 01.11.2024 №Д-23/ДСК Дніпровське квартирно-експлуатаційне управління переформовано у Квартирно-експлуатаційний відділ міста Дніпро (КЕВ м. Дніпро).

Щодо суті позовних вимог відповідач зазначає, що зазначена сума в договорі у розмірі 1 520 195, 86 грн. сплачена відповідачем у повному обсязі, що також визнається позивачем у позовній заяві. Відповідач вказує, що свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі.

Крім цього, відповідач зазначає, що п. 5.3 договору відшкодування чітко визначено, що на підставі показників засобів обліку електричної енергії та згідно з тарифом, зазначеним у рахунку енергопостачальної організації за відповідний місяць оформлюється акт прийому-передачі електроенергії. Акт в обов`язковому порядку має бути завірений керівником установи, для потреб якої укладено договір №25/04.17-23/158юр від 04.05.2023 на спільне безоплатне користування нерухомим майном.

Відповідач стверджує, що разом з копією договору відшкодування позивач надає розрахунок відшкодування вартості понесених витрат за споживання електричної енергії на 2024 рік згідно договору № 25/04.17-23/158юр, який є Додатком № 1 до договору №157юр від 10.05.24.

Пунктом 5.4 договору відшкодування визначено, що щомісячно, в термін до 22 числа позивач зобов`язаний надати відповідачу акт прийому-передачі електроенергії, який є підставою для проведення оплати по даному договору відшкодування.

Відповідач вказує, що зазначені договори за № 25/04.17-23/158юр від 04.05.2023 та № 157юр від 10.05.24 не надані позивачем та відсутні в матеріалах справи. Тобто, акти прийому-передачі електроенергії повинні бути оформлені у відповідності до п. 5.3 договору відшкодування, а враховуючи відсутність у справі наведених договорів, відповідач вважає, що неможливо дослідити правильність складання актів приймання-передачі електроенергії.

Крім цього, відповідач вказує, що до позову не додано доказів сплати позивачем на рахунок постачальної організації суми заборгованості відповідача, як зазначено у позові.

Відповідач просить врахувати дані пояснення та відмовити у задоволенні позовних вимог.

ПЕРЕЛІК ОБСТАВИН, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Предметом цього судового розгляду є вимоги позивача про стягнення з відповідача суми основного боргу за договором про відшкодування витрат за спожиту електроенергію в розмірі 927 099,94 грн.

Для правильного вирішення цього спору необхідно встановити, які саме правовідносини склались між сторонами, які взаємні права та обов`язки виникли між сторонами (в які строки і якому розмірі мають бути відшкодовані витрати за спожиту електроенергію), чи мало місце порушення будь-яких зобов`язань (чи відшкодовані відповідачем у повному обсязі витрати за спожиту електроенергію), які саме зобов`язання порушені боржником, яке право чи інтерес кредитора порушено, які наслідки порушення зобов`язань боржником.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД. ПОЗИЦІЯ СУДУ.

Між Державним підприємством "Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова" в особі Павлоградського механічного заводу ДП "ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова" (далі - сторона 1, позивач), військовою частиною НОМЕР_1 (надалі - сторона 2) та Квартирно-експлуатаційним відділом м. Дніпро (надалі - сторона 3, відповідач) укладений договір №99юр від 06.03.2023 (надалі - договір), відповідно до п. 1.1 якого сторона 1 надає стороні 2 можливість на спільне безоплатне тимчасове користування нерухомим майном.

Пунктом 2.2 договору передбачено, що сторона 3 зобов`язана укласти окремі договори на відшкодування комунальних послуг, які були отримані стороною 2 за час дії цього договору.

Згідно з п. 2.3 договору розрахунки за отримані за цим договором стороною 2 комунальні послуги здійснюються стороною 3, але виключно за погодженням із командиром військової частини за підписом та печаткою.

Відповідно до п. 2.4 договору підставою для оплати стороною 3 за сторону 2 комунальних послуг є виставлені рахунки постачальними організаціями, які надають комунальні послуги стороні 2.

Також, між Дніпровським квартирно-експлуатаційним управлінням (сторона 1) та Державним підприємством "Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова" в особі Павлоградського механічного заводу (сторона 2) укладено договір №114юр від 10.05.2024 (надалі - договір 1) про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію, відповідно до п. 1.1 якого сторона 1 відшкодовує стороні 2 витрати за спожиту стороною 1 електричну енергію відповідно до показників приладів обліку згідно договору №99юр від 06.03.2023 на спільне безоплатне користування нерухомим майном.

Відповідно до п. 8.1 договору 1 передбачено, що договір набуває чинності з дати його підписання та діє до 31.12.2024, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення, а також сторонами досягнуто згоди, що в силу положень ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України, умови цього договору застосовуються до відносин, які склалися між сторонами до дати його укладення, а саме з 01.01.2024.

Згідно з п. 1.2 договору 1 загальна сума договору, що підлягає відшкодуванню 854 306,57 грн., у т. ч. ПДВ 142 384,43 грн.

Додатковими угодами №1 від 31.05.2024, №2 від 26.07.2024, №4 від 15,08.2024, №5 від 10.09.2024, №6 від 23.10.24, №7 від 11.11.2024, укладеними сторонами у встановленому порядку, у зв`язку зі збільшенням обсягу споживання, змінена загальна сума договору 1, яка підлягає відшкодуванню. Загальна сума з урахуванням перерахованих додаткових угод складає 1 520 195,86 грн. з ПДВ.

У період з 01.01.2024 по 31.10.2024 включно позивач надав послуги по забезпеченню військової частини електроенергією, що підтверджується актами приймання-передачі №01-П2 від 22.01.2024 на суму 309 109,16 грн, №02-П2 від 22.02.2024 на суму 241 956,12 грн, №03-П2 від 22.03.2024 на суму 179 610,40 грн, №04-П2 від 22.04.2024 на суму 123 630,89 грн, №№05-П2 від 22.05.2024 на суму 159 353,62 грн, №06-П від 22.06.2024 на суму 63 800,09 грн, 07-П від 22.07.2024 на суму 63027,80 грн, №08-П від 22.08.2024 на суму 78 956,35 грн, №09-П від 22.09.2024 на суму 78 702,66 грн, №10-П на суму 222 048,77 грн.

За вказаний період військовою частиною спожито 255330 кВт*г електроенергії на загальну суму 1 520 195,86 грн з ПДВ, з яких станом на дату подання позову сплачено 1 520 195,86 грн (підтверджуються як позивач так і відповідач).

Проте, як стверджує позивач, після 31.10.2024 військова частина продовжувала споживати електроенергію та за період з 01.11.2024 по 31.12.2024 обсяги фактично спожитої електричної енергії військовою частиною підтверджуються оформленими належним чином відповідними актами приймання-передачі обсягів енергопослуг та складають: за листопад 2024 року - 62686 кВт*т на суму 524723,94 грн. (акт приймання-передачі електроенергії від 22.11.2024 №11-П, рахунок №732 від 30.11.2024), за грудень 2024 року - 46608 кВт*г на суму 402376,00 грн. (акт приймання-передачі електроенергії від 22.12.2024 №12-П, рахунок №802 від 31.12.2024). всього 109294 кВт*г на суму 927099,94 грн.

Пунктом 1.2 договору 1 встановлено, що сума цього договору може бути змінена за взаємною згодою сторін, у встановленому законом порядку.

Згідно з п. 9.4 договору 1 внесення змін у договір оформлюється додатковою згодою, яка є невід`ємною частиною договору.

Позивач листом вих. №405/1002 від 05.12.2024 направляв відповідачу проект додаткової угоди №8, якою було збільшено суму договору 1 на суму спожитої електроенергії у листопаді 2024 року, проект акту приймання-передачі електроенергії №11-П від 22.11.2024 (підписаний командиром та скріплений печаткою військової частини) та рахунок №732 від 30.11.2024 за листопад 2024 року. Також листом вих. №405/32 від 13.01.2025 позивач направив відповідачу проект додаткової угоди №9, якою було збільшено суму договору 1 на суму спожитої військовою частиною електроенергії у грудні 2024 року, проект акту приймання-передачі електроенергії від 22.12.2024 за грудень 2024 року (підписаний командиром та скріплений печаткою військової частини) та рахунок №802 від 31.12.2024.

Вказані листи отримані відповідачем, що підтверджується відмітками про прийняття вхідної кореспонденції №3123 від 11.12.2024 та №161 від 13.01.2025.

Частиною 2 ст. 664 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо пропозицію укласти договір, в якій не вказаний строк для відповіді, зроблено у письмовій формі, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь протягом строку, встановленого актом цивільного законодавства, а якщо цей строк не встановлений, - протягом нормально необхідного для цього часу.

Матеріали справи не містять відмов відповідача від укладення додаткових угод, щодо збільшення суми договору за спожиту електроенергію у листопаді та грудні 2024.

Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписи статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Пунктом 2.3.3 договору 1 встановлено термін оплати за договором протягом 15 (п`ятнадцяти) банківських днів пісня отримання від позивача акту приймання-передачі обсягів електроенергії та надання рахунку.

Акти приймання-передачі електроенергії спожитої у листопаді та грудні 2024 року підписані командиром та скріплені печаткою військової частини.

Таким чином, військова частина підтвердила споживання електроенергії у листопаді та грудні 2024 року на загальну суму 927 099,94 грн.

Пунктом 2.3.2 договору 1 встановлено, що відшкодування витрат за спожиту електричну енергію відповідач зобов`язаний здійснювати відповідно до показників встановлених засобів обліку та наданих позивачем рахунків та актів приймання-передачі.

Рахунки та акти №405/1002 від 05.12.2024 та №405/32 від 13.01.2025 відповідач отримав 11.12.2024 та 13.01.2025 відповідно, що підтверджується вхідними номерами на листах (т.1 а.с.39, 44).

Позивач звертався до відповідача з вимогою №30-405-39 від 04.04.2025 про погодження актів приймання-передачі та погашення заборгованості.

Відповідач відповіді на вимогу не надав, кошти у розмірі 927 099,94 грн. не сплатив.

За таких обставин, у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем з відшкодування спожитої військовою частиною електроенергії у розмірі 927 099,94 грн.

Заперечення відповідача, викладені у поясненнях, не приймаються судом, оскільки матеріалами справи підтверджується споживання військовою частиною електроенергії на загальну суму 927 099,94 грн. у листопаді-грудні 2024 року. Умовами договору передбачений обов`язок Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро відшкодовувати такі витрати. Строк відшкодування є таким, що настав. Надання доказів сплати позивачем на рахунок постачальної організації суми заборгованості відповідача, про що зауважує відповідач у поясненнях, не є обов`язковою умовою за договором. Договором визначений лише обов`язок відповідача відшкодовувати такі витрати на користь позивача за фактом споживання електричної енергії військовою частиною.

А отже, вимоги позивача про стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі у розмірі 927 099,94 грн. є обґрунтованими.

Крім того, суд вважає за необхідне врахувати, що 04.02.2025 відповідно до спільної Директиви Міністра оборони України та Головнокомандувача Збройних Сил України від 31.10.2024 №Д-321/101/дск та Директиви Командувача Сил логістики Збройних Сил України від 01.11.2024 №Д-23/ДСК Дніпровське квартирно-експлуатаційне управління переформовано у Квартирно-експлуатаційний відділ міста Дніпро (КЕВ м. Дніпро).

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне змінити найменування відповідача у справі з Дніпровського квартирно-експлуатаційного управління на Квартирно-експлуатаційний відділ міста Дніпро (КЕВ м. Дніпро).

ПЕРЕЛІК ДОКАЗІВ, ЯКИМИ СТОРОНИ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ АБО СПРОСТОВУЮТЬ НАЯВНІСТЬ КОЖНОЇ ОБСТАВИНИ, ЯКА Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Обставини, на які посилається позивач, доводяться договором №99юр від 06.03.2023 на спільне безоплатне користування майном з додатками (том 1, а.с. 11-16), договором №114юр від 10.05.2024 про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію з додатками та додатковими угодами (том 1, а.с.17-28), актами приймання-передачі (том 1. а.с. 29-38, 42, 47), листами про направлення проектів додаткових угод з додатками (том 1, а.с. 39-48), вимогою про погодження акті та погашення заборгованості (том 1, а.с. 49-50).

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору слід покласти на відповідача.

Керуючись положеннями Цивільного кодексу України, ст. 73, 74, 123, 129, 232, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Змінити найменування відповідача у справі з Дніпровського квартирно-експлуатаційного управління на Квартирно-експлуатаційний відділ міста Дніпро.

Позов задовольнити.

Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу міста Дніпро (місцезнаходження: 49005, м. Дніпро, вул. Феодосіївська, 13; ідентифікаційний код: 08004581) на користь Державного підприємства "Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О. М. Макарова" (місцезнаходження: 49008, м. Дніпро, вул. Криворізька, 1; ідентифікаційний код: 14308368) в особі Павлоградського механічного заводу Державного підприємства "Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О. М. Макарова" (місцезнаходження: 51413, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Корольова Сергія, 10; ідентифікаційний код: 14310170) суму основної заборгованості у розмірі 927 099,94 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 13 906,50 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України, протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений та підписаний 27.01.2026.

Суддя М.О. Ніколенко