РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.01.2026Справа № 910/8525/22 (910/1128/25)

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юкрейніан Газ Трейдинг" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Іванченко Анастасії Валеріївни (62302, Харківська обл., м. Дергачі, вул. Калинова, буд. 31)

до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

про стягнення 500 000,00 грн.

В межах справи № 910/8525/22

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджі 365" (01001, м. Київ, вул. Володимирська, 18/2, оф. 12; ідентифікаційний код 41447959)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юкрейніан Газ Трейдинг" (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 72, оф. 37/2 ; ідентифікаційний код 41764126)

про банкрутство

Суддя Чеберяк П.П.

Представники сторін:

Від позивача Іванченко І.А. - ліквідатор

Від відповідача Владінов І.А. - представник

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду м. Києва перебуває справа № 910/8525/22 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджі 365" про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Юкрейніан Газ Трейдинг" на стадії процедури ліквідації, відкрито постановою Господарського суду м. Києва від 20.02.2023.

30.01.2025 до Господарського суду м. Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Юкрейніан Газ Трейдинг" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Іванченко Анастасії Валеріївни з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 500 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 06.02.2025 прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Юкрейніан Газ Трейдинг" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Іванченко Анастасії Валеріївни до ОСОБА_1 про стягнення 500 000,00 грн. до розгляду в межах справи № 910/8525/22 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Юкрейніан Газ Трейдинг" та відкрито провадження у справі, позовна заява розглядається за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, розгляд справи призначено на 14.04.2025.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 14.04.2025 розгляд справи відкладено на 16.06.2025.

У судовому засіданні 16.06.2025 було оголошено перерву до 23.07.2025.

10.07.2025 до Господарського суду м. Києва надійшла відповідь позивача на відзив відповідача.

10.07.2025 до Господарського суду м. Києва надійшло клопотання позивача про витребування доказів.

22.07.2025 до Господарського суду м. Києва надійшла уточнена заява позивача щодо клопотання про витребування доказів.

23.07.2025 до Господарського суду м. Києва надійшли письмові пояснення позивача.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 23.07.2025 задоволено клопотання позивача про витребування доказів та відкладено розгляд справи на 06.10.2025.

У судових засіданнях 06.10.2025, 10.11.2025, 01.12.2025, 10.12.2025, 22.12.2025 оголошувались перерви.

01.12.2025 до Господарського суду м. Києва надійшли відзив відповідача на позов та заперечення на відповідь на відзив.

У судовому засіданні 19.01.2026 позивач надав пояснення по суті позову та підтримав його в повному обсязі.

Представник відповідача щодо задоволення позову заперечив.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та дослідивши докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Постановою Господарського суду м. Києва від 20.02.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «Юкрейніан Газ Трейдинг» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Іванченко Анастасію Валеріївну.

В ході провадження у справі про банкрутство боржника арбітражним керуючим Іванченко А.В. (далі - позивач, ліквідатор) було проведено аналіз фінансово-господарської діяльності боржника за результатами якого встановлено наступне.

Згідно з інформацією, наявною у виписках по рахункам Товариства з обмеженою відповідальністю «Юкрейніан Газ Трейдинг», останнє зі своїх рахунків, зокрема, НОМЕР_1 в АТ «Ощадбанк», НОМЕР_2 в ПАТ Акціонерний банк «Південний», а також НОМЕР_3 в АТ «Банк Кредит Дніпро», в період з жовтня 2020 року по квітень 2021 року перерахувало на рахунки ОСОБА_1 (відповідач) грошові кошти в розмірі 2 635 000,00 грн. з призначеннями платежів як позика співробітнику компанії за дог. №UGT-HOM позика від 20.10.2020, позика працівнику на особові потреби за Договором №UGT-НОМ від 26.10.2020, фінансова допомога засновнику згідно договору №0110-KO від 01.10.2021.

Приписами ст.11 Цивільного кодексу України унормовано, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов?язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов?язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 3, 5 ст.626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно із ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (ч.1 ст. 639 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. (ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України).

Згідно із ч. 1 ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом

Положеннями ст. 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

21.06.2024 позивачем на адресу відповідача засобами поштового зв`язку, а саме, цінним листом № 220, була направлена письмова Претензія №117-910/8525 про повернення боргу за договором № UGT-HOM позика від 20.10.2020, договором № UGT-НОМ від 26.10.2020 та договором №0110-KO від 01.10.2021, з викладом стислого змісту порушених зобов`язань та вимогою про повернення коштів.

Лист не був отриманий відповідачем та повернувся відправнику 12.07.2024 за закінченням терміну зберігання, що підтверджується роздруківкою з вебсайту Акціонерного товариства «Укрпошта» з інформацією щодо відправлення №220, яка долучена позивачем до матеріалів справи.

Зважаючи на те, що отримана відповідачем сума коштів так і не була повернута, а вимоги, викладені у претензії - не виконані, а також з огляду на те, що перерахування коштів на користь відповідача вчинялось позивачем у період виникнення у нього стійкої заборгованості перед кредиторами у загальному розмірі 48 827 477,22 грн., позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача частини заборгованості в розмірі 500 000,00 грн., що зумовлено тим, що позивач перебуває в процедурі ліквідації та відсутністю у нього коштів на оплату судового збору за ціною позову в розмірі 2 635 000,00 грн.

У відзиві на позов відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав того, що відповідач не отримував від позивача кошти в позику. Зазначив те, що позивачем не доведено, що договір № UGT-HOM від 20.10.2020, договір № UGT-НОМ від 26.10.2020 та договір № 0110-KO від 01.10.2021 є саме договорами позики, а платіж міг мати іншу природу (повернення боргу ОСОБА_1 , безповоротна фінансова допомога тощо). При цьому, відповідач заперечує укладення будь-якого договору позики з позивачем. Тому, на думку відповідача, подана у цій справі позовна заява - безпідставна та не підлягає задоволенню.

Як слідує з матеріалів справи, підставою для звернення позивача в суд стало те, що згідно з інформацією, наявною у виписках по рахунках ТОВ «Юкрейніан Газ Трейдинг» НОМЕР_1 в АТ «Ощадбанк», НОМЕР_2 в ПАТ Акціонерний банк «Південний», а також НОМЕР_3 в АТ «Банк Кредит Дніпро», в період з жовтня 2020 року по квітень 2021 року відповідач отримав від позивача кошти в розмірі 2 635 000,00 грн. з призначеннями платежів як позика співробітнику компанії за договором №UGT-HOM позика від 20.10.2020, позика працівнику на особові потреби за договором №UGT-НОМ від 26.10.2020, фінансова допомога засновнику згідно договору №0110-KO від 01.10.2021.

Факт отримання коштів відповідачем у його відзиві на позовну заяву не заперечується. Однак, в обґрунтування своїх заперечень на позов, відповідач посилається, на те, що договір позики він з позивачем не укладав, а перераховані йому кошти могли мати іншу природу.

В подальшому, в запереченнях представник відповідача стверджував про те, що відповідач не може ані підтвердити, ані спростувати підписання конкретного договору.

Тобто, за час розгляду справи відповідач декілька разів змінив свою позицію щодо факту укладення між сторонами договорів позики. При чому, сам факт отримання коштів від позивача відповідачем не заперечується.

Свою позицію щодо правомірності отримання коштів відповідач мотивує тим, що правова підстава для перерахування грошових коштів ОСОБА_1 існувала. Однак, посилаючись на наявність правових підстав для отриманням коштів, відповідач відповідних доказів не надає, зазначаючи при цьому, що такі договори повинні знаходитись у позивача.

В свою чергу, згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України унормовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно положень ст.ст. 73, 74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема письмовими, речовими і електронними доказами.

Чинною нормою ст. 79 ГПК України впроваджено в господарський процес стандарт доказування вірогідності доказів. Стандарт доказування вірогідності доказів встановлює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач та їх оцінки їх правдивості і переваги доводів протилежної сторони судового процесу.

Верховний Суд у постанові від 23.10.2019 по справі № 917/1307/18 розтлумачив сутність принципу змагальності та неможливість застосування учасником справи концепції негативного доказу для обґрунтування власної позиції. Сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що їх позиція є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу втрачає сенс уся концепція принципу змагальності

Окрім того, Велика Палата Верховного Суду в п. 91 своєї постанови від 25.05.2021 у справі № 461/9578/15-ц дала тлумачення доктрині заборони суперечливої поведінки. Так, Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10.04.2019 у справі № 390/34/17 зроблено висновок про те, що добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки) ґрунтується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Згідно з пп. 14.1.257 ПК України, поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення.

За своєю правовою природою поворотна фінансова допомога є позикою, правовідносини за якою регламентуються Цивільним кодексом України.

Положеннями ст. 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

З наявних в матеріалах справи банківських виписок вбачається, що з жовтня 2020 року по квітень 2021 року ТОВ «Юкрейніан Газ Трейдинг» здійснило операції з перерахування відповідачу коштів в загальному розмірі 2 635 000,00 грн., зазначивши призначення платежу саме як: «Поповнення рахунку ОСОБА_1 позика працівнику на особові потреби за Договором №UGTHOM позика від 20.10.2020 без ПДВ»; «Поповнення рахунку Хубов Олександр Миколайович позика працівнику на особові потреби за Договором №UGT-НОМ від 26.10.2020 без ПДВ»; «Поповнення рахунку Хубов Олександр Миколайович позика співробітнику компанії за дог №UGT-HOM позика від 20.10.2020 р.»; «Фінансова допомога засновнику згідно договору №0110-KO від 01.10.2021 р. без ПДВ».

Враховуючи те, що при перерахуванні коштів позивач визначав призначення платежу саме як надання позики/фінансової допомоги згідно договору № UGT-HOM позика від 20.10.2020, договору № UGT-НОМ від 26.10.2020 та договору № 0110-KO від 01.10.2021, а також те, що спірні кошти були прийняті відповідачем як позика (фінансова допомога), в діях відповідача наявні ознаки суперечливої поведінки.

При цьому, відповідачем не було надано суду доказів наявності правових підстав отримання ним вказаних грошових коштів, враховуючи його позицію щодо відсутності (неукладення) договору № UGT-HOM позика від 20.10.2020, договору № UGT-НОМ від 26.10.2020 та договору № 0110-KO від 01.10.2021, які зазначені в призначенні платежу.

Крім того, відповідачем не надано доказів того, що ним попередньо передавалися кошти підприємству як поворотна фінансова допомога, або того, що кошти передавалися йому підприємством на безповоротній основі (виходячи з його пояснень, що перераховані йому кошти могли мати іншу правову природу, таку як повернення підприємством боргу ОСОБА_1 , або надання йому підприємством безповоротної фінансової допомоги).

Отже, у форматі стандарту «вірогідності доказів», письмові докази, що надані позивачем на підтвердження факту укладення договору позики та передання коштів за цим договором є більш вірогідними, ніж докази, надані відповідачем на спростування зазначених обставин (враховуючи суперечливість поведінки відповідача).

Таким чином, перерахування грошових коштів позивачем (із призначенням платежу - позика працівнику на особові потреби із зазначенням відповідного номеру та дати договору), їх отримання відповідачем, свідчить про факт існування між позивачем та відповідачем позикових правовідносин та про укладення договору № UGT-HOM позики від 20.10.2020, договору № UGT-НОМ від 26.10.2020 та договору № 0110-KO від 01.10.2021.

Положеннями абз. 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Оскільки, відповідачем не надано суду копій договорів позики і фінансової допомоги, а, отже, є неможливим з`ясування питання строків повернення наданих грошових коштів, з урахуванням вказаних положень законодавства, обов`язок повернення відповідачем позики виникає після пред`явлення позивачем відповідної вимоги.

З матеріалів справи слідує, що відповідачу засобами поштового зв`язку була направлена письмова претензія №117-910/8525 про повернення боргу за договором № UGT-HOM позики від 20.10.2020, договором № UGT-НОМ від 26.10.2020 та договором № 0110-KO від 01.10.2021, з викладом стислого змісту порушених зобов`язань та вимогою про повернення коштів, однак лист із вказаною претензією не був отриманий відповідачем та повернувся відправнику 12.07.2024 за закінченням терміну зберігання.

Згідно з п. 1.7. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань», днем пред`явлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу, а в разі якщо вимогу надіслано засобами поштового зв`язку і підприємством зв`язку здійснено повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, то днем пред`явлення вимоги є дата оформлення названим підприємством цього повідомлення.

Отже, з урахуванням вказаних вище положень законодавства, обов`язок з повернення позики виник у відповідача після пред`явлення йому позивачем відповідної вимоги, - з 12 липня 2024 року.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач також посилається на правовий висновок, викладений у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09.08.2023 у справі №755/16831/19, відповідно до якого по своїй юридичній сутності договір позики грошових коштів є реальним договором, і для його укладення необхідна наявність двох юридичних фактів: а) домовленість між сторонами стосовно істотних умов договору; б) передача (сплата) коштів позикодавцем позичальнику; законодавець імперативно в ч. 1 ст. 1047 Цивільного кодексу визначив необхідність вчинення в письмовій формі договору позики грошових коштів у разі якщо позикодавцем є юридична особа; вказівка призначення платежу при перерахунку коштів на картку, з урахуванням принципу розумності, не може бути кваліфікована як дотримання письмової форми (єдиний документ, чи декілька документів, розписка чи інший документ), що підтверджує домовленість про отримання грошей в позику та умови такої позики, оскільки призначення платежу вказує особа, яка перераховує грошові кошти.

Суд погоджується з доводом позивача, що обставини справи №755/16831/19, не є аналогічними обставинам справи №910/8525/22 (910/1128/25).

Обставини даної справи вказують на те, що перерахування коштів вчинялося керівником Товариства з обмеженою відповідальністю «Юкрейніан Газ Трейдинг» в період виникнення у підприємства стійкої заборгованості в загальному розмірі 48 827 477,22 грн. перед кредиторами: Товариство з обмеженою відповідальністю «Енерджі 365» (за Договором № UGT-ENG365/44 купівлі-продажу природного газу в ПСГ від 30.11.2020, Додатковою угодою № 3, Додатковою угодою № 4 до договору); Енергетичною митницею Державної митної служби (за митними деклараціями типу ІМ 40 ТФ від 17.12.2020 № UA903020/2020/026067, від 18.12.2020 №UA903020/2020/026151, від 22.12.2020 № UA903020/2020/026444, від 23.12.2020 №UA903020/2020/026577, від 24.12.2020 № UA903020/2020/026745).

Будучи обізнаним про наявність зобов`язань перед кредиторами, керівник Товариства з обмеженою відповідальністю «Юкрейніан Газ Трейдинг» здійснював перерахування коштів з рахунків підприємства на рахунки своїх працівників (в т.ч. на рахунок відповідача), чим безпідставно зменшив розмір своїх активів (грошових коштів) та не врахував інтереси кредиторів.

Отже, внаслідок вищезазначених дій, керівником банкрута з підприємства на користь відповідача було перераховано грошові кошти в розмірі 2 635 000,00 грн.

При цьому, на момент перерахування коштів, відповідач був бенефіціарним власником Товариства з обмеженою відповідальністю «Юкрейніан Газ Трейдинг», що підтверджується матеріалами реєстраційної справи № 96, зокрема актом приймання-передачі частки в статутному капіталі від 20.08.2020, посвідченого ПН Київського МНО Бондарчук О.П. 20.08.2020 за реєстровим № 3343, 3344.

Отже, кошти були виведені з підприємства на користь заінтересованої особи (власника підприємства)

Строк, встановлений у ст. 42 КУзПБ (три роки, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство), становить так званий «підозрілий період», у межах якого є найбільш вірогідним вчинення боржником правочинів, опосередковано спрямованих на завдання шкоди кредиторам боржника.

Особа, яка є боржником перед своїми контрагентами, повинна утримуватися від дій, які безпідставно або сумнівно зменшують розмір її активів.

Верховний Суд у постанові від 25.10.2023 у справі № 910/20146/20 (910/9531/22) зазначив, що у силу закону майно юридичної особи фактично є способом забезпечення майбутніх зобов`язань боржника перед третіми особами-кредиторами.

За загальним правилом майнова сутність господарювання полягає у відносно еквівалентному обміні матеріальними цінностями задля забезпечення росту у суб`єкта господарювання виробництва товарів, надання послуг. Таким чином навмисне зменшення майнової основи суб`єкта господарювання без наявності підстав вважати, що таке зменшення буде компенсовано відносно рівним еквівалентом з боку контрагента, знижує можливість такого суб`єкта відповідати перед своїми кредиторами належним йому майном, що і виступає безпосередньою ознакою фраудаторності та її економічною сутністю.

Протягом підозрілого періоду ТОВ «Юкрейніан Газ Трейдинг» мав негативну тенденцію до зменшення своїх активів, шляхом виведення коштів на власника підприємства.

Попри збитковість своєї діяльності, ТОВ «Юкрейніан Газ Трейдинг» добровільно взяв на себе додаткові необґрунтовані витрати на перерахування коштів у позику і фінансову допомогу своєму бенефіціарному власнику ОСОБА_1 , у той час як мало реальну можливість спрямувати вказані грошові кошти на погашення заборгованості перед кредиторами або на господарську діяльність для отримання прибутку.

Отже, перерахування суми коштів юридичною особою в якості позики на користь свого бенефіціарного власника, в підозрілий період під час наявності значного розміру кредиторської заборгованості, протирічить принципу розумності та добросовісності в господарських відносинах, а також суті правовій природі забезпечення виконання зобов`язань.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно із ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юкрейніан Газ Трейдинг" (03124, м. Київ, б-р. Гавела Вацлава, буд. 4; ) грошові кошти в розмірі 500 000 (п`ятсот тисяч) грн. 00 коп. та судовий збір в розмірі 6 000 (шість тисяч) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

4. Копію рішення направити сторонам.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 02.02.2026.

Суддя П.П. Чеберяк