ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

про зупинення провадження

"27" січня 2026 р. Справа № 906/952/25

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Маціщук А.В.

судді Василишин А.Р.

судді Філіпова Т.Л.

секретар судового засідання Загородько Б.Ю.

за участю представників сторін:

прокурора Котяй І.В.

позивача Державного агентства водних ресурсів України - не з`явився

позивача Басейнового управління водних ресурсів річки Прип`ять - не з`явився

позивача Житомирської обласної державної адміністрації - не з`явився

відповідача Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях - не з`явився

відповідача фізичної особи-підприємця Шадури Олександра Степановича - не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги відповідачів Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях та фізичної особи-підприємця Шадури Олександра Степановича

на рішення Господарського суду Житомирської області від 20.11.2025 р.

постановлене у м. Житомир, повний текст складено 20.11.2025 р.

у справі № 906/952/25 (суддя Тимошенко О.М.)

за позовом керівника Коростенської окружної прокуратури в інтересах держави в особі:

1. Державного агентства водних ресурсів України

2. Басейнового управління водних ресурсів річки Прип`ять

3. Житомирської обласної державної адміністрації

до відповідачів:

1. Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях

2. фізичної особи-підприємця Шадури Олександра Степановича

про визнання договору оренди недійсним, повернення майна

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до рішення від 20.11.2025 р. Господарський суд Житомирської області задоволив позов керівника Коростенської окружної прокуратури у справі № 906/952/25. Суд ухвалив рішення про визнання недійсним договору оренди нерухомого майна № 1363 від 20.05.2013 р. зі змінами внесеними додатковими договорами, який укладено Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях та фізичною особою-підприємцем Шадурою Олександром Степановичем. Також суд зобов`язав фізичну особу-підприємця Шадуру Олександра Степановича звільнити гідротехнічну споруду ставка площею 23,2296 га на при НПР-257 тис.куб.м. (шахтний водоскид з донним водопуском 08х08м) та глуха земляна гребля довжиною по гребеню 144 м), яка розташована за адресою: на річці Літка в басейні річки Жерев, за межами смт. Лугини Луганської селищної ради Луганського району Житомирської області та повернути її державі в особі Державного агентства водних ресурсів України шляхом складання акту прийому-передачі майна з балансоутримувачем Басейновим управління водних ресурсів річки Прип`ять.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Також не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач фізична особа-підприємець Шадура Олександр Степанович звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Як відповідач Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях так і відповідач Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях у своїх апеляційних скаргах пояснюють, що судом першої інстанції застосовані норми Закону України «Про аквакультуру» та Закону України «Про рибне господарство» і зроблено висновок, що самі по собі гідротехнічні споруди не можуть бути об`єктами оренди, тоді як предметом оспорюваного договору є передача лише гідротехнічної споруди без водного об`єкту та земельної ділянки під ним, що суперечить ст. 14 Закону України «Про аквакультуру».

Скаржники вважають, що такі висновки є помилковими, та наголошують, що предметом спору є договір оренди гідротехнічної споруди як нерухомого майна, а не рибогосподарської технологічної водойми та землі під водоймою.

До початку судового засідання відповідач Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях подав до Північно-західного апеляційного господарського суду клопотання про відкладення розгляду справи в обґрунтування якого зазначив, що Верховним Судом ухвалою від 09.09.2025 р. передано справу № 915/268/24 на розгляд Великої Палати Верховного Суду з підстав наявної у правозастосуванні виключної правової проблеми щодо визначення правового статусу гідротехнічних споруд як об`єктів цивільного права та формування єдиної правозастосовчої практики в цій частині. Відповідно до ухвали Великої Палати Верховного Суду від 17.12.2025 р. у справі № 915/268/24 судове засідання з розгляду касаційної скарги заступника керівника Одеської обласної прокуратури на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.05.2025 р. відбудеться 04.02.2026 р.

Відповідач Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях у зв`язку з розглядом Великою Палатою Верховного Суду справи № 915/268/24 просить суд відкласти розгляд апеляційної скарги на іншу дату після 04.02.2026 р., оскільки суди під час вирішення спору у подібних правовідносинах мають враховувати саме останню правову позицію.

Колегія суддів, розглянувши клопотання відповідача Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях про відкладення розгляду справи відхиляє його, оскільки доводи про те, що Велика Палата Верховного Суду 04.02.2026 р. розгляне справу № 915/268/24 є необгрунтованим припущенням відповідача Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях, тоді як справа № 915/268/24 призначена до розгляду в судовому засіданні 04.02.2026 р., але результат розгляду передбачити наразі неможливо, тому відкладення розгляду даної справи не має сенсу з урахуванням норм ст.216 ГПК України.

Також до початку судового засідання відповідач фізична особа-підприємець Шадура Олександр Степанович подав до Північно-західного апеляційного господарського суду клопотання про зупинення провадження у даній справі № 906/952/25 до завершення розгляду Великою палатою Верховного Суду справи № 915/268/25.

Обґрунтовуючи клопотання, відповідач ФОП Шадура Олександр Степанович пояснює, що правовідносини у справах № 906/952/25 та № 915/268/24 є подібними, оскільки пов`язані із визначенням правового статусу гідротехнічних споруд як об`єкта цивільного права. При цьому відмінності у фактичних обставинах та суб`єктному складі (зокрема щодо способу набуття та статусу набувача) не усувають подібності правовідносин, оскільки з`ясування суті правовідносин і їх правове регулювання залежить насамперед від визначення статусу об`єкта/предмета оспорюваного договору.

Відповідач ФОП Шадура Олександр Степанович доводить про неможливість розгляду даної справи до завершення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 915/268/24, тому з метою забезпечення принципу верховенства права, складовою якої є юридична визначеність, просить зупинити провадження у справі відповідно до п.7 ч.1 ст.228 ГПК України, оскільки висновки Великої Палати Верховного Суду у справі № 915/268/24 матимуть визначальне значення для оцінки правового статусу гідротехнічних споруд та належного способу захисту у цій справі.

Прокурор в судовому засіданні заперечила проти задоволення клопотання відповідача ФОП Шадури Олександра Степановича про зупинення провадження у даній справі до завершення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 915/268/25, оскільки вважає, що на розгляд Великої Палати Верховного Суд у справі № 915/268/24 винесено питання лише щодо застосування належного способу захисту. Наполягає, що для оцінки договору має значення, що спірна гідротехнічна споруда ставка площею 23,2296 га при НПР-257 тис.куб.м. та глуха земляна гребля є приналежністю головної речі земельної ділянки, на якій вона розташована.

Розглянувши клопотання відповідача ФОП Шадури Олександра Степановича про зупинення провадження у справі, колегія суддів встановила наступне.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Колегією суддів встановлено, що у даній справі № 906/952/25 прокурор в обґрунтування позовних вимог доводить, що предмет оспорюваного договору гідротехнічна споруда відповідно до норм ст. 186 Цивільного кодексу України, ч. 2-3 ст. 79 Земельного кодексу України, ч. 1 ст. 1 Закону України «Про аквакультуру» не є самостійним об`єктом цивільних прав, а є приналежністю до водойми та земельної ділянки водного фонду, на якій така гідроспоруда розміщена. Прокурор у позові зазначав, що аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 17.08.2023 р. у справі № 911/30/22, від 17.07.2024 р. у справі № 918/791/23, від 05.06.2024 р. у справі № 125/1227/22.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду відповідно до ухвали від 09.09.2025 р. передав на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 915/268/24 за позовом заступника керівника Первомайської окружної прокуратури Миколаївської області в інтересах держави до Синюхино-Брідської сільської ради та фізичної особи про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном шляхом визнання недійсними та скасування рішень сільської ради, визнання недійсними результатів електронного аукціону, визнання недійсним договору купівлі-продажу та зобов`язання повернути гідротехнічну споруду.

У справі № 915/268/24 позовні вимоги прокурора із посиланнями на норми частини другої статті 4 Закону України «Про приватизацію державного та комунального майна», статей 1, 14 Закону України «Про аквакультуру», статей 4, 5 Водного кодексу України, статей 58, 59, 83, 84 Земельного кодексу України, статей 16, 21, 181, 183, 186, 187, 188, 190, 203, 215, 316, 391 Цивільного кодексу України арґументовані тим, спірна гідротехнічна споруда нерозривно пов`язана з водним об`єктом, є приналежною річчю водойми, тобто головної речі, та з огляду на специфіку водних ресурсів не може бути відокремлена від водного об`єкта, а отже не може бути окремим об`єктом права власності. Суд першої інстанції погодився з доводами прокурора про те, що спірна гідроспоруда в силу положень 181-187 ЦК України нерозривно пов`язана з водним об`єктом, є приналежною річчю вищевказаної водойми, тобто головної речі, та з огляду на специфіку водних ресурсів, не може бути відокремлена від водного об`єкта, а отже, не може бути окремим об`єктом права.

Натомість постанова суду апеляційної інстанції аргументована тим, що прокурор обрав неналежний, неефективний спосіб захисту цивільного права у поєднанні з помилково сформульованими позовними вимогами, що не може бути самостійно усунуто судом апеляційної інстанції, бо, по-перше, такий позов не спрямований на відновлення належним чином порушеного права держави у випадку наявності необхідності такого захисту, по-друге, не доведений належними засобами доказування у конкретних правовідносинах.

В ухвалі від 09.09.2025 р. у справі № 915/268/24 Верховний Суд зазначив, що справи, де предметом спору є право на гідротехнічні споруди вирішуються із застосуванням різних способів захисту та виснував про те, що у правозастосуванні наявна виключна правова проблема визначення правового статусу гідротехнічних споруд та визначення належного та ефективного способу судового захисту, який відновить порушене право, відповідатиме змісту цього права та характеру його порушення, а також сприятиме досягненню мети правосуддя та процесуальній економії, ураховуючи у тому числі зміни, які відбулися у чинному законодавстві щодо застосування норм статей 261, 388, 390, 391 ЦК України у контексті посилення захисту прав добросовісного набувача.

Ухвалою від 29.10.2025 р. Велика Палата Верховного Суду прийняла справу № 915/268/24 до свого провадження, після відкладення справа призначена до розгляду в судовому засіданні на 04.02.2026 р.

Колегія суддів бере до уваги обгрунтовані аргументи відповідача ФОП ОСОБА_1 , викладені ним у клопотання про зупинення розгляду даної справи, та висновує, що правовідносин, які є предметом дослідження у даній справі є подібними тим, що перевіряються у справі № 915/268/24 щодо предмета правового регулювання та умов застосування правових норм.

Оцінюючи подібність спірних правовідносин, колегія суддів враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 27.03.2018 р. у справі № 910/17999/16, та вважає, що зміст спірних правовідносин, які є предметом апеляційного перегляду у даній справі № 906/952/25 та пов`язані із визначенням правового статусу гідротехнічних споруд як об`єкта цивільного права, є подібними тим правовідносинам і доводам, що досліджуються Верховним Судом у справі № 915/268/24, тому справи є тотожними за об`єктом і предметом правового врегулювання. Для правильного вирішення спору у цих справах першочергово належить вирішити питання про правовий статус гідротехнічної споруди, яка є предметом оспорюваних правочинів, звідси - питання правозастосування і обрання належного та ефективного способу захисту серед тих, що відповідають характеру спірних правовідносин.

З огляду на вищевикладене відхиляються заперечення прокурора щодо неподібності справи № 906/952/25 та справи № 915/268/24.

Колегія суддів враховує, що справа № 915/268/24 прийнята до розгляду Великою палатою Верховного Суду, оскільки Верховний Суд дійшов висновку, що у правозастосуванні наявна виключна правова проблема визначення правового статусу гідротехнічних споруд та визначення належного та ефективного способу судового захисту, який відновить порушене право, відповідатиме змісту цього права та характеру його порушення, а також сприяєтиме досягненню мети правосуддя та процесуальній економії. Висновки Верховного Суду щодо застосування норм права мають враховуватись судами відповідно до ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ч.4 ст. 236 ГПК України. Наведені обставини, за переконанням колегіі суддів, є підставою для зупинення провадження у даній справі до одержання висновків Великої палати Верховного Суду.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів встановила підстави для зупинення провадження у даній справі згідно з п. 7 ч. 1 ст. 228 ГПК України до завершення перегляду судового рішення у подібних правовідносинах у справі № 915/268/24 в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду. Колегія суддів керується принципом процесуальної економії та враховує, що розгляд Великою Палатою Верховного Суду справи та оприлюднення повного тексту постанови у справі № 915/268/24 може відбутися за межами процесуального строку розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, який визначено ч. 1 ст. 273 ГПК України і закінчується 27.02.2026 р.

Керуючись ст. 228, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

Зупинити провадження у справі № 906/952/25 до завершення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 915/268/24 та оприлюднення постанови у цій справі.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та підлягає оскарженню в порядку визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя Маціщук А.В.

Суддя Василишин А.Р.

Суддя Філіпова Т.Л.