ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2026 р. Справа №914/128/24(914/1501/25)

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Панова І.Ю.,

Судді Зварич О.В.,

Скрипчук О.С.,

Секретар судового засідання: Фарина Х.І.

представники сторін: не з`явились;

розглянувши апеляційну скаргу Орендного підприємства Ужгородський коньячний завод вих.№2609/01 та від 26.09.2025 (вх. №01-05/2838/25 від 26.09.2025)

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 17.09.2025 (повний текст ухвали складено 18.09.2025)

про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову

у справі № 914/128/24(914/1501/25) (суддя Чорній Л.З.)

за позовом: Орендне підприємство Ужгородський коньячний завод

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Торгова група ТИСА

про скасування державної реєстрації, припинення права власності та усунення перешкод у користуванні

у межах провадження у справі №914/128/24

за заявою: Фізичної особи підприємця Скориха Віктора Олександровича

про банкрутство: Товариства з обмеженою відповідальністю Торгова група Тиса

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст вимог позовної заяви та рішення суду попередньої інстанції.

На розгляд Господарського суду Львівської області 12.01.2024 надійшла заява Фізичної особи підприємця Скориха Віктора Олександровича про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Торгова група Тиса (79035, м. Львів, вул. Зелена, 115-б, ).

Ухвалою суду від 14.08.2024 відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Торгова група Тиса (79035, м. Львів, вул. Зелена, 115-б, ). Визнано грошові вимоги Фізичної особи підприємця Скориха Віктора Олександровича ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю Торгова група Тиса (79035, м. Львів, вул. Зелена, 115-б, ) у розмірі 457 120,16 грн (з яких: 286 800,00 грн основного боргу, 24 397,64 грн 3% річних, 123 481,72 грн втрат від інфляції, 22 440,80 грн пені) та 30 280,00 грн судового збору. Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю Торгова група Тиса (79035, м. Львів, вул. Зелена, 115-б, ). Введено процедуру розпорядження майном Товариства з обмеженою відповідальністю Торгова група Тиса (79035, м. Львів, вул. Зелена, 115-б, ) строком на сто сімдесят календарних днів. Призначено розпорядником майна Товариства з обмеженою відповідальністю Торгова група Тиса (79035, м. Львів, вул. Зелена, 115-б, ) арбітражного керуючого Череватого Любомира Богдановича (свідоцтво про право на здійснення діяльності (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) №313 від 28.02.2013; адреса: 79022, м. Львів, вул. Городоцька, 277). Ідентифікаційний номер НОМЕР_2 . Офіційно оприлюднено повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Торгова група Тиса (79035, м. Львів, вул. Зелена, 115-б, ) у встановленому законодавством порядку. Попереднє засідання суду призначено на 02.10.2024.

Постановою суду від 19.02.2025 припинено процедуру розпорядження майном Товариства з обмеженою відповідальністю Торгова група Тиса (79035, м. Львів, вул. Зелена, 115-б, ); припинено повноваження розпорядника майна арбітражного керуючого Череватого Любомира Богдановича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) №313 від 28.02.2013, адреса офісу: 79005, м. Львів, вул. Ів. Франка, 22); визнано банкрутом Товариства з обмеженою відповідальністю Торгова група Тиса; відкрито ліквідаційну процедуру Товариства з обмеженою відповідальністю Торгова група Тиса; призначено ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю Торгова група Тиса (79035, м. Львів, вул. Зелена, 115-б, ) арбітражного керуючого Череватого Любомира Богдановича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) №313 від 28.02.2013, адреса офісу: 79005, м. Львів, вул. Ів. Франка, 22); оприлюднено на офіційному веб-сайті Касаційного господарського суду у складі Верховного суду повідомлення про визнання Товариства з обмеженою відповідальністю Торгова група Тиса (79035, м. Львів, вул. Зелена, 115-б, ) банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

14.05.2025 через систему Електронний суд Орендним підприємством Ужгородський коньячний завод подано позовну заяву до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Торгова група ТИСА про скасування державної реєстрації на нерухоме майно, припинення права власності та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, привівши її у придатний до використання стан, шляхом знесення об`єкту самочинного будівництва.

07.07.2025 Орендне підприємство Ужгородський коньячний завод в системі Електронний суд сформувало заяву про забезпечення позову на підставі ст.ст.136-139 ГПК України, в якій просить господарський суд постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладання арешту та заборони будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав вчиняти будь-які реєстраційні дії у Державному реєстрі прав на нерухоме майно, нежитлову будівлю, контрольно-пропускного пункту, загальною площею 35 кв. м, за адресою: вул. Тураша, 28/1 м. Дрогобич, Львівська область, реєстраційний номер об`єкта 020, до вирішення справи по суті.

У заяві про забезпечення позову постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладання арешту та заборони будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав вчиняти будь-які реєстраційні дії у Державному реєстрі прав на нерухоме майно, нежитлову будівлю, контрольно-пропускного пункту, загальною площею 35 кв. м., за адресою: вул. Тураша, 28/1 м. Дрогобич, Львівська область, реєстраційний номер об`єкта 020, до вирішення справи по суті.

Заяву про забезпечення позову позивач обґрунтовує тим, що після судового засідання у даній справі, яке відбулося 11.06.2025, на адресу позивача надійшов лист від арбітражного керуючого Череватого Л.Б, яким повідомлено позивача про те, що спірний об`єкт, що є предметом даного спору виставлено на продаж на майданчик Prozorro продажі. Згідно з даними майданчика Prozorro продажі (https://sale.tbe-birzha.com.ua/) дійсно міститься оголошення за ідентифікаторам BRE001-UA-546 спірна будівля прохідної загальною площею 35,0 м2 за адресою: вул. Тураша, 28/1 м. Дрогобич (реєстраційний номер об`єкта 020), а отже відповідачем вживаються заходи з продажу спірного майна. На переконання позивача, під час розгляду даної справи, існує загроза вчинення відповідачем дій щодо продажу будівлі контрольно-пропускного пункту, що прямо призведе до порушення прав позивача, щодо неможливості відновлення порушених прав у даному проваджені, та призведе до ситуації яка наддасть можливість стороннім особам доступ на територію та об`єктів належного позивачу нерухомого майна. Позивач вважає, що це, в свою чергу означитиме неможливість поновлення порушеного права за результатами розгляду та вирішення даної справи.

Позивач вважає, що є достатньо обґрунтовані підстави вважати, що у разі невжиття заходів забезпечення позову є ризик настання наслідків, за яких суттєво ускладниться чи повністю унеможливиться відновлення прав позивача на безперешкодне користування власною земельною ділянкою та звільнення самовільно зайнятої частини земельної ділянки яка знаходиться під спірним об`єктом нерухомого майна. Натомість виникне необхідність використовувати інші способи захисту порушених прав позивача, подавати відповідні позови, скасування результатів торгів, аукціонів та подальших реєстраційних дій, що також призведе до великих судових витрат та затягуванню відновлення прав позивача. У зв`язку у з чим, доцільними та співмірними заходами забезпечення позову в даній ситуації та враховуючи обставини справи, є шляхом накладення арешту на нерухоме майно та заборони будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав вчиняти будь-які реєстраційні дії у Державному реєстрі прав на спірну будівлю контрольно пропускного пункту загальною площею 35 кв. м, за адресою: вул. Тураша, 28/1 м. Дрогобич.

Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позивач зазначає, що наведені заходи забезпечення позову, які безпосередньо стосуються предмету спору, дозволять забезпечити ефективний захист та поновлення порушених прав та інтересів позивача в разі задоволення позову. Невжиття заявлених заходів забезпечення позову може призвести до проведення продажу спірного майна та проведення реєстраційних дій пов`язаних із зміною власника спірного нерухомого майна в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, і як наслідок утруднить чи навіть зробить неможливим у подальшому виконання рішення суду, оскільки у разі відхилення судом заяви про забезпечення позову та за наявності рішення суду по суті на користь позивача, обраний позивачем спосіб захисту стане неефективним, оскільки такі дії відповідача призведуть до необхідності застосування іншого способу захисту незаконно порушеного права та заявляти відповідні вимоги до потенційного майбутнього власника спірного майна, який навіть може і не здогадуватись про наявність даного спору.

Позивач посилався на те, що обраний позивачем вид забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав вчиняти будь-які реєстраційні дії у Державному реєстрі прав на спірну будівлю до вирішення спору по суті, є співмірним із позовними вимогами, має тимчасовий характер та не порушить права та інтересів інших осіб.

Щодо необхідності у зустрічному забезпечені, позивач вважав, що наведені в заяві заходи виключають можливість спричинення відповідачеві будь-яких збитків, тому відсутні підстави для застосування зустрічного забезпечення.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 17.09.2025 у справі №914/128/24(914/1501/25) відмовлено у задоволенні заяви представника Орендного підприємства Ужгородський коньячний завод про забезпечення позову за вх. №2918/25 від 07.07.2025.

Ухвала мотивована тим, що, враховуючи вимоги ст.ст.61,62 Кодексу України з процедур банкрутства, ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю Торгова група ТИСА здійснює продаж майна банкрута, яке належать йому на праві власності, таким чином заявником не доведено, що невжиття, визначених ним заходів забезпечення позову може істотно ускладнити, унеможливити виконання рішення суду або вплинути на ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав, інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, у зв`язку із чим, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Короткий зміст вимог та узагальнених доводів учасників справи:

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, Орендне підприємство Ужгородський коньячний завод оскаржило таке в апеляційному порядку. Апеляційна скарга надійшла на адресу Західного апеляційного господарського суду 26.09.2025. В апеляційній скарзі скаржник просить скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 17.09.2025р. по справі № 914/128/24 (914/1501/25) та прийняти нове рішення, яким задоволити заяву про забезпечення позову від 07.07.2025 у повному обсязі.

Скаржник зазначає, що відповідачем систематично вживаються заходи з продажу нерухомого майна, що є предметом спору у даній справі, шляхом виставлення майна на аукціон Prozorro продажі, за результатами проведення якого, відповідач зобов`язаний буде відчужити таке майно переможцю аукціону, а тому є прямий ризик відчуження спірного майна, що призведе до зміни його юридичного статусу, та до неможливості виконання судового рішення у разі задоволення позову без звернень позивача до суду з новими позовними заявами, оскільки частина позовних вимог стосується саме припинення права власності та скасування державної реєстрації такого права за ТОВ «Торгова Група «Тиса», оскільки така будівля є самочинною.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався, про розгляд справи був належним чином повідомлений.

Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.09.2025 вказану справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Панова І.Ю., суддів Зварич О.В. та Малех І.Б.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 13.10.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Орендного підприємства Ужгородський коньячний завод вих.№2609/01 та від 26.09.2025 (вх. №01-05/2838/25 від 26.09.2025) на ухвалу Господарського суду Львівської області від 17.09.2025 про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову у справі № 914/128/24(914/1501/25).

Відповідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.10.2025 вказану справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Панова І.Ю., суддів Зварич О.В. та Скрипчук О.С.

Ухвалою суду від 23.10.2025 призначено розгляд справи на 25.11.2025.

Ухвалою суду від 27.11.2025 призначено розгляд справи на 20.01.2026.

20.01.2026 перед судовим засіданням від скаржника надійшло клопотання б/н від 20.01.2026 (вх. № 01-04/538/26), в якому представник позивача просить розглянути справу №914/128/24(914/1501/25) без його участі за наявними в матеріалах справи документами та зазначає, що апеляційну скаргу підтримує у повному обсязі та просить її задовільнити.

Відповідач явку уповноваженого представника не забезпечив, про дату час та місце розгляд справи був належним чином повідомлений.

У відповідності до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ч 6 ст. 12 ГПК України господарський суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Кодексом України з процедур банкрутства.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

При перегляді рішення господарського суду колегія суддів Західного апеляційного господарського суду керувалась наступним.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист (поновлення) порушених чи оспорюваних прав (інтересів) позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Тобто метою заходу забезпечення є підтримання status quo, поки суд не визначиться щодо виправданості цього заходу. Тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався в змозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою. Тимчасові забезпечувальні заходи мають на меті забезпечити протягом розгляду продовження існування стану, який є предметом спору (рішення ЄСПЛ від 13.01.2011 у справі Кюблер проти Німеччини).

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача (відповідачів) або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 10.12.2019 у справі №910/18739/16, від 21.10.2021 у справі № 910/20007/20).

Отже, заходи забезпечення позову, без застосування яких існує ризик такої зміни обставин, внаслідок якої подальше ухвалення остаточного рішення суду на користь заявника вже не призведе до захисту прав або інтересів заявника, за яким він звертався до суду, слід розглядати як такі, що охоплені правом на суд.

Згідно з частиною 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості, адекватності та співмірності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача. Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду тощо.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії тощо.

Співмірність, зокрема, передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Отже, у кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, відомості про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Аналогічний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №910/9498/19, від 17.09.2020 у справі №910/72/20, від 15.01.2021 у справі №914/1939/20, від 16.02.2021 у справі №910/16866/20, від 15.04.2021 у справі №910/16370/20, від 24.06.2022 у справі №904/3783/21, від 26.09.2022 у справі №911/3208/21.

Позивач звернувся до суду з позовними вимогами немайнового характеру та майнового характеру.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів та, вживаючи заходи забезпечення позову, слід враховувати, що такі заходи не будуть перешкоджати іншим особам здійснювати покладені на них згідно із законодавством повноваження.

Таким чином, у кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд, на підставі поданих заявником доказів, має встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.02.2021 у справі №916/2364/20).

Заява про вжиття заходів забезпечення позову мотивована тим, що на адресу позивача надійшов лист від ліквідатора відповідача арбітражного керуючого Череватого Л.Б, яким повідомлено позивача про те, що спірний об`єкт у даній справі виставлено на продаж на майданчик Prozorro продажі. Відповідачем вживаються заходи з продажу спірного майна.

Колегія суддів звертає увагу на те, що Постановою суду Господарського суду Львівської області від 19.02.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю Торгова група Тиса визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю Торгова група Тиса (79035, м. Львів, вул. Зелена, 115-б, ) арбітражного керуючого Череватого Любомира Богдановича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 313 від 28.02.2013, адреса офісу: 79005, м. Львів, вул. Ів. Франка, 22).

Відповідно до ч. 1 ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства ліквідатор з дня свого призначення приймає у своє відання майно боржника, забезпечує його збереження, виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута, проводить інвентаризацію та визначає початкову вартість майна банкрута, формує ліквідаційну масу, продає майно банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з ст. 62 Кодексу України з процедур банкрутства усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання, включаються до складу ліквідаційної маси. Майно, визначене родовими ознаками, що належить банкруту на праві володіння або користування, включається до складу ліквідаційної маси. Індивідуально визначене майно, що належить банкруту на підставі речових прав, крім права власності і господарського відання, не може бути включене до складу ліквідаційної маси.

Підсумовуючи вищевикладене колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю Торгова група ТИСА, враховуючи вимоги ст.61,62 Кодексу України з процедур банкрутства, здійснює продаж майна банкрута, яке належать йому на праві власності, таким чином, враховуючи природу та зміст заявлених позовних вимог, скаржником , в даному випадку, не доведено, що невжиття, визначених ним заходів забезпечення позову може істотно ускладнити, унеможливити виконання рішення суду або вплинути на ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав, інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, отже, слід відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Висновок апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

За приписами ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ч. 1 ст. 276 ГПК України).

На підставі викладеного колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що ухвала Господарського суду Львівської області від 17.09.2025 у справі №914/128/24(914/1501/25) ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві і підстави для її скасування відсутні, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не обґрунтовані і не визнаються такими, що можуть бути достатньою підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.

Судові витрати в суді апеляційної інстанції.

Оскільки у цьому випадку суд апеляційної інстанції не змінює рішення, та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 ГПК України). Відтак, згідно з ст.129 ГПК України сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги слід залишити за скаржником.

Керуючись ст.ст. 86,129, 236, 254, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Орендного підприємства Ужгородський коньячний завод вих.№2609/01 та від 26.09.2025 (вх. №01-05/2838/25 від 26.09.2025) залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 17.09.2025 у справі №914/128/24(914/1501/25) - залишити без змін.

3. Судовий збір за перегляд справи у суді апеляційної інстанції - покласти на скаржника.

4. Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

5. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Повний текст постанови складено та підписано 30.01.2026.

Головуючий суддя Панова І.Ю.,

Суддя Зварич О.В.,

Скрипчук О.С.