ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 року

м. Київ

cправа № 916/2756/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова Є. В. - головуючого, Мачульського Г. М., Рогач Л. І.,

секретаря судового засідання - Кондратюк Л. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного підприємства "Паво груп" на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.11.2025 (колегія суддів: Ярош А. І., Діброва Г. І., Савицький Я. Ф.) та ухвалу Господарського суду Одеської області від 05.09.2025 (суддя Малярчук І. А.) у справі

за скаргами Приватного підприємства "Паво груп" про визнання неправомірними та скасування постанов, постановлених старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Олександром Кухарським

за позовом першого заступника керівника Чорноморської окружної прокуратури в інтересах держави в особі - Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях до Приватного підприємства "Паво груп", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ" про стягнення 806 775,16 грн та про зобов`язання звільнити частину складського майданчика для контейнерів вантажного терміналу,

за участю:

прокурора - Цимбалістого Т. О.,

представника відповідача - Романюка Д. М.,

ВСТАНОВИВ

Хронологія спору

1. Перший заступник керівника Чорноморської окружної прокуратури (далі - прокурор) в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях (далі - РВ ФДМУ по Одеській та Миколаївській областях) звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Приватного підприємства "Паво груп" (далі - ПП "Паво груп") про стягнення 806 775,16 грн заборгованості за користування майном, яке належить до державної власності, та про зобов`язання звільнити частину складського майданчика для контейнерів вантажного терміналу.

2. На обґрунтування позовних вимог прокурор посилався на те, що після припинення договору оренди від 22.05.2017 № 82 відповідачем об`єкт оренди не звільнено, у зв`язку з чим останньому здійснено нарахування заборгованості за користування державним майном, неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування майном за час прострочення та заявлено вимогу про виселення із займаного приміщення.

3. До Господарського суду Одеської області надійшла заява прокурора про забезпечення позову шляхом накладення арешту на всі рахунки відповідача, які знаходяться в банківських установах, у тому числі інших держав, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення ухвали про забезпечення позову, що належать ПП "Паво груп" у межах суми позовних вимог на загальну суму 806 775,16 грн та на нерухоме майно, яке належить ПП "Паво груп" лише в межах різниці між сумою ціни позову та арештованих грошових коштів у разі їх недостатності.

4. 16.07.2025 Господарський суд Одеської області постановив ухвалу, залишену без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.09.2025, про часткове задоволення заяви про забезпечення позову.

5. Накладено арешт на грошові кошти, що належать ПП "Паво груп" як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках у банківських або інших фінансово-кредитних установах у межах суми 806 775,16 грн. Накладено арешт на нерухоме майно, яке належить ПП "Паво груп" в межах різниці між сумою ціни позову та арештованих грошових коштів у разі їх недостатності. В іншій частині вимог заявника відмовлено.

6. Судами попередніх інстанцій встановлено, що 08.08.2025 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання ухвали Господарського суду Одеської області від 16.07.2025 у справі № 916/2756/25 про забезпечення позову.

7. 08.08.2025 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника у межах суми звернення стягнення за виконавчим документом з урахуванням витрат виконавчого провадження в сумі 807 075,16 грн та за допомогою підписання КЕП постанову направлено до банків учасників електронного документообміну для виконання.

8. 08.08.2025 державним виконавцем з метою забезпечення виконання виконавчого документу винесено постанову про арешт майна боржника, відомості про яку внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

9. 12.08.2025 ПП "Паво груп" звернулось до суду першої інстанції зі скаргами про визнання неправомірною та скасування постанови старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - державний виконавець) від 08.08.2025 про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1, постанови про арешт майна боржника від 08.08.2025 № НОМЕР_1 та постанови про арешт коштів боржника від 08.08.2025 № НОМЕР_1.

10. Скаржник зазначив, що згідно з ухвалою Господарського суду Одеської області від 16.07.2025 стягувачем визначено Першого заступника керівника Чорноморської окружної прокуратури, однак у постановах державного виконавця від 08.08.2025 (ВП № НОМЕР_1) як стягувача зазначено Одеську обласну прокуратуру, яка не є учасником справи № 916/2756/25.

11. Крім того, за доводами ПП "Паво груп", у постанові про арешт коштів від 08.08.2025 державний виконавець наклав арешт не лише на вже відкриті, а й на майбутні рахунки боржника, що суперечить ухвалі суду від 16.07.2025. У цій ухвалі суд прямо зазначив, що арешт може бути накладений лише на грошові кошти, які містяться на відкритих рахунках ПП "Паво Груп" у межах суми 806 775,16 грн, а арешт коштів на рахунках, які можуть бути відкриті в майбутньому, є необґрунтованим та не передбаченим законом.

12. Таким чином, ПП "Паво Груп" вважає, що виконавче провадження № 71407428 було відкрите державним виконавцем Олександром Кухарським з порушенням вимог чинного законодавства України, а тому постанови про відкриття виконавчого провадження від 08.08.2025 № НОМЕР_1, про арешт коштів боржника від 08.08.2025 № НОМЕР_1 та про арешт майна від 08.08.2025 № НОМЕР_1 підлягають скасуванню.

13. Судами також встановлено, що 14.08.2025 державний виконавець самостійно усунув недоліки у постановах від 08.08.2025 № НОМЕР_1 щодо накладення арешту на кошти / електронні гроші на рахунках, які будуть відкриті у майбутньому, які були підставою для скарги ПП "Паво груп".

14. Зокрема, державним виконавцем постановою про зміну (доповнення) реєстраційних даних за виконавчим провадженням від 14.08.2025 № НОМЕР_1 та постановою про виправлення помилки у процесуальному документі за виконавчим провадженням від 14.08.2025 № НОМЕР_1 було внесено виправлення до постанови про відкриття виконавчого провадження від 08.08.2025; постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 08.08.2025; постанови про арешт коштів боржника від 08.08.2025; постанови про арешт майна боржника від 08.08.2025 - шляхом викладення резолютивних частин в новій редакції: "накласти арешт на грошові кошти, що належать ПП "Паво груп" () як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках у банківських або інших фінансово-кредитних установах у межах суми 806 775,16 грн; накласти арешт на нерухоме майно, яке належить ПП "Паво груп" () в межах різниці між сумою ціни позову та арештованих грошових коштів у разі їх недостатності."

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

15. Ухвалою Господарського суду Одеської області від 05.09.2025, залишеною без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.11.2025, відмовлено у задоволенні скарги ПП "Паво груп" про визнання неправомірними та скасування постанов державного виконавця.

16. Відмовляючи у задоволенні скарги, суди виходили з того, що окружна прокуратура не є самостійним стягувачем, а діє від імені держави в особі уповноваженого органу - Одеської обласної прокуратури, тому подання прокурором заяви до ДВС про відкриття виконавчого провадження є правомірним, а зазначення в документах ідентифікаційного коду саме Одеської обласної прокуратури відповідає законодавству. Такий підхід узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 01.07.2024 у справі № 916/770/24.

17. Щодо постанови про арешт коштів боржника від 08.08.2025, то суди дійшли висновку, що державний виконавець діяв у межах та на підставі вимог Закону України "Про виконавче провадження" та Порядку автоматизованого арешту коштів. Технічна форма постанови не передбачає ручного редагування, а виявлені неточності були усунуті державним виконавцем самостійно шляхом винесення постанов про зміну реєстраційних даних і виправлення помилки. Отже, суди не знайшли підстав для визнання постанови про арешт коштів неправомірною.

Короткий зміст касаційної скарги

18. ПП "Паво груп" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення, а справу передати до суду першої інстанції для прийняття рішення в частині визнання неправомірними та скасування постанов державного виконавця.

19. Суд касаційної інстанції відкрив касаційне провадження у цій справі на підставі абзацу 2 частини другої статті 287 ГПК України.

20. У касаційній скарзі скаржник зазначає, що виконавче провадження від 08.08.2025 НОМЕР_1 було відкрито державним виконавцем на підставі заяви керівника Чорноморської окружної прокуратури, а не заяви стягувача (Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях), як це передбачено пунктом 1 частини першої статті 26 Закону України "Про виконавче провадження".

21. Крім того, у постановах від 08.08.2025 про відкриття виконавчого провадження, арешт коштів і майна стягувачем помилково зазначено Одеську обласну прокуратуру, яка не є учасником справи № 916/2756/25. Водночас ухвалою Господарського суду Одеської області від 16.07.2025 стягувачем визначено першого заступника керівника Чорноморської окружної прокуратури. Отже, виконавець порушив пункт 2 частини першої статті 26 Закону України "Про виконавче провадження", відкривши провадження в інтересах неналежного стягувача.

22. Скаржник також зазначає, що згідно з додатками до Порядку електронної інформаційної взаємодії Державної судової адміністрації України та Офісом Генерального прокурора, затвердженого наказом ДСА України від 02.05.2024 № 189/98 (далі - Порядок № 189/98), Чорноморська окружна прокуратура є самостійним суб`єктом електронної взаємодії та має власний умовний ідентифікаційний код , відмінний від коду Одеської обласної прокуратури, тоді як у документах виконавчого провадження помилково зазначено Одеської обласної прокуратури.

23. ПП "Паво груп" також зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме, статті 6 ГПК України в контексті застосування електронних кабінетів окружних прокуратур України, зареєстрованих за умовними ідентифікаційними кодами окружних та спеціалізованих на правах окружних прокуратур зазначених в Переліку, який є додатком до Порядку № 189/98.

Узагальнений виклад позицій інших учасників справи

24. У відзиві на касаційну скаргу прокурор просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, наполягаючи на тому, що зазначення Одеської обласної прокуратури як стягувача у постановах державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, арешт майна боржника та арешт коштів боржника не суперечить нормам Закону України "Про виконавче провадження", оскільки Одеська обласна прокуратура, на відміну від Чорноморської окружної прокуратури, є юридичною особою та має .

25. При цьому прокурор зазначає, що державний виконавець у відповідності до вимог Закону України "Про виконавче провадження" та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, обґрунтовано зазначив у постанові про відкриття виконавчого провадження саме код ЄДРПОУ стягувача, а не умовний ідентифікаційний код прокуратури в ЄСІТС.

Позиція Верховного Суду

26. Предметом касаційного оскарження є ухвала суду першої інстанції, залишена без змін постановою апеляційного суду, якою відмовлено у задоволенні скарги ПП "Паво груп" про визнання неправомірними та скасування постанов державного виконавця від 08.08.2025 про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1, про арешт майна боржника та про арешт коштів боржника.

27. Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України визначено, що однією із основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

28. Частиною першою статті 129-1 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

29. Зазначені конституційні принципи знайшли своє відображення у статтях 18, 316 ГПК України, які кореспондуються з частиною другою статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", якими встановлено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

30. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

31. У касаційній скарзі скаржник зазначає, що належним стягувачем за ухвалою суду першої інстанції від 16.07.2025 є Перший заступник керівника Чорноморської окружної прокуратури, проте державний виконавець помилково зазначив Одеської обласної прокуратури замість умовного ідентифікаційного коду органу Чорноморської окружної прокуратури Одеської області. Отже, державний виконавець порушив пункт 2 частини першої статті 26 Закону України "Про виконавче провадження", відкривши виконавче провадження в інтересах неналежного стягувача.

32. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

33. Відповідно до абзаців 1, 2 частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

34. За змістом положень частин третьої-п`ятої статті 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

35. Статтею 7 Закону України "Про прокуратуру" визначено, що систему прокуратури України становлять: Офіс Генерального прокурора, обласні прокуратури, окружні прокуратури, Спеціалізована антикорупційна прокуратура. Цією статтею також визначено, що Офіс Генерального прокурора є органом прокуратури вищого рівня щодо обласних та окружних прокуратур, обласна прокуратура є органом прокуратури вищого рівня щодо окружних прокуратур, розташованих у межах адміністративно-територіальної одиниці, що підпадає під територіальну юрисдикцію відповідної обласної прокуратури.

36. Єдність системи прокуратури України забезпечується: 1) єдиними засадами організації та діяльності прокуратури; 2) єдиним статусом прокурорів; 3) єдиним порядком організаційного забезпечення діяльності прокурорів; 4) фінансуванням прокуратури виключно з Державного бюджету України; 5) вирішенням питань внутрішньої діяльності прокуратури органами прокурорського самоврядування.

37. Відповідно до статті 15 Закону України "Про прокуратуру" прокурори в Україні мають єдиний статус незалежно від місця прокуратури в системі прокуратури України чи адміністративної посади, яку прокурор обіймає у прокуратурі.

38. За умовами статті 13 Закону України "Про прокуратуру" керівник окружної прокуратури, окрім іншого представляє окружну прокуратуру у зносинах з органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, особами, підприємствами, установами та організаціями.

39. Згідно зі статтею 24 Закону України "Про прокуратуру" право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається Генеральному прокурору, його першому заступнику та заступникам, керівникам обласних та окружних прокуратур, їх першим заступникам та заступникам, прокурорам Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.

40. З матеріалів справи вбачається, що позов та заяву про забезпечення позову було подано першим заступником керівника Чорноморської окружної прокуратури Одеської обласної прокуратури, як то передбачено частинами третьою-п`ятою статті 53 ГПК України, тому судом в ухвалі від 16.07.2025 про забезпечення позову було визначено стягувачем першого заступника керівника Чорноморської окружної прокуратури, тобто прокурора, який звернувся до суду з даним позовом та заявою про забезпечення позову, а боржником визначено ПП "Паво груп" ().

41. Відповідно до положень статті 144 ГПК України ухвала господарського суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

42. У статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

43. Як встановлено судами попередніх інстанцій, Чорноморська окружна прокуратура не має статусу окремої юридичної особи та входить у структуру Одеської обласної прокуратури ().

44. Оскільки у даному випадку позов подано від імені держави, а не на захист власних інтересів Чорноморської окружної прокуратури, тому прокурор незалежно від рівня прокуратури (окружна чи обласна) виступає від імені та в інтересах держави не як окрема особа, а як уповноважений представник держави, який реалізує надані законом процесуальні повноваження.

45. З огляду на те, що у Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України як юридична особа зареєстрована саме Одеська обласна прокуратура, заступник керівника Чорноморської окружної прокуратури обґрунтовано зазначив ідентифікаційний код цієї юридичної особи (Одеської обласної прокуратури) як у позові та заяві про забезпечення позову, так і в заяві про відкриття виконавчого провадження. Такі дії повністю узгоджуються з процесуальним статусом прокуратури та вимогами законодавства.

46. За наведених обставин, визначення державним виконавцем у постановах від 08.08.2025 № НОМЕР_1 (про відкриття провадження, арешт майна та коштів боржника) стягувачем саме Одеської обласної прокуратури () є правомірним та не суперечить нормам Закону України "Про виконавче провадження".

Що стосується доводів касаційної скарги про помилкове застосування коду Одеської обласної прокуратури замість умовного ідентифікаційного коду органу Чорноморської окружної прокуратури Одеської області, то Суд зазначає наступне.

47. Частина перша статті 6 ГПК України визначає, що у господарських судах функціонує Єдина судова інформаційно-комунікаційна система.

48. Згідно із частинами другою, четвертою статті 5 ГПК України позовні та інші заяви, скарги та інші передбачені законом процесуальні документи, що подаються до господарського суду і можуть бути предметом судового розгляду, в порядку їх надходження підлягають обов`язковій реєстрації в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі в день надходження документів.

49. Єдина судова інформаційно-комунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, між учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

50. Відповідно до частини шостої статті 6 ГПК України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

51. Згідно з пунктом 1 Порядку № 189/98 цей Порядок встановлює обов`язковість реєстрації Електронних кабінетів органів прокуратури у підсистемі "Електроний кабінет" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, і подання процесуальних та інших документів пов`язаних з розглядом судових справ.

52. Додатком до Порядку № 189/98 є встановлений ним перелік умовних ідентифікаційних кодів окружних та спеціалізованих на правах окружних прокуратур. У вказаному переліку встановлений умовний ідентифікаційний код органу для Чорноморської окружної прокуратури Одеської області.

53. Отже, належним кодом органу Чорноморської окружної прокуратури Одеської області у ЄСІТС є умовний ідентифікаційний код .

54. Водночас вимоги до змісту виконавчого документа визначені у статті 4 Закону України "Про виконавче провадження".

55. Так, відповідно до частини першої статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

56. Верховний Суд зазначає, що ця норма закону є імперативною та чітко пов`язує ідентифікацію стягувача - юридичної особи саме з кодом ЄДРПОУ (пункт 4 частини першої статті 4 Закону), а не з умовним ідентифікаційним кодом органу у ЄСІТС.

57. Як зазначалось раніше, згідно із статтею 7 Закону України "Про прокуратуру" систему прокуратури України складають Офіс Генерального прокурора, обласні та окружні прокуратури. При цьому статус юридичної особи, а отже, і відповідний код ЄДРПОУ, мають лише Офіс Генерального прокурора та обласні прокуратури. Окружні прокуратури функціонують як структурні одиниці без статусу окремої юридичної особи.

58. Посилання скаржника на наявність у Чорноморської окружної прокуратури "умовного ідентифікаційного коду" ) не спростовує наведеного.

59. Вказаний код, передбачений Порядком 189/98, має виключно технічне призначення - для забезпечення маршрутизації документів та автоматизованого обміну даними в підсистемі "Електронний суд" ЄСІТС. Цей умовний код не є ідентифікаційним кодом юридичної особи в розумінні цивільного та господарського законодавства і не внесений до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.

60. Верховний Суд також наголошує на тому, що Закон України "Про виконавче провадження" має вищу юридичну силу порівняно зі спільним наказом ДСА та Офісу Генерального прокурора. Внесення державним виконавцем до автоматизованої системи виконавчого провадження (АСВП) та державних реєстрів іншого коду, ніж коду ЄДРПОУ (зокрема, "умовного коду"), є технічно неможливим через налаштування синхронізації державних реєстрів та юридично неприпустимим з огляду на вимоги статті 4 Закону.

61. За таких обставин, державний виконавець, відкриваючи виконавче провадження, діяв у межах та у спосіб, що передбачені законом. Ураховуючи, що стягувач (керівник окружної прокуратури) діє в інтересах держави та представляє орган, що входить до структури обласної прокуратури (яка є юридичною особою), зазначення у виконавчих документах коду ЄДРПОУ Одеської обласної прокуратури (03528552) є єдиним правомірним способом виконання вимог статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" щодо ідентифікації стягувача.

62. Доводи касаційної скарги в цій частині ґрунтуються на помилковому тлумаченні норм права та невірному розумінні співвідношення процесуальних норм (щодо електронного судочинства) та спеціальних норм, що регулюють виконавче провадження.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

63. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

64. За змістом частини першої статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

65. Зважаючи на те, що доводи скаржника не підтвердилися, касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін з мотивів, викладених в цій постанові.

Судові витрати

66. Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку, передбаченому статтею 129 ГПК України, покладається на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Приватного підприємства "Паво груп" залишити без задоволення, а постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.11.2025 та ухвалу Господарського суду Одеської області від 05.09.2025 у справі № 916/2756/25 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та не підлягає оскарженню

Суддя Є. В. Краснов

Суддя Г. М. Мачульський

Суддя Л. І. Рогач