ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову

"30" січня 2026 р. Справа № 916/245/26
Господарський суд Одеської області у складі судді Петренко Н.Д.

розглянувши заяву Компанії "Прайс Партнрс" (PRICE PARTNERS LTD) /Республіка Болгарія, м. Пловдив 4013, область Пловдив, муніципалітет Пловдив, район Південний, бул. Македонія, 2В/ про забезпечення морської вимоги у вигляді арешту морського судна /вх. № 4-6/26 від 28.01.2026/ до боржників: 1) Компанія Halix Shipping LTD /адреса Турецька Республіка, м. Стамбул, вулиця Армара, район Айдинтепе, 2, Тузла, Стамбул/; 2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Олір Грейн" /адреса - 68001, Одеський р-н, Одеська обл., місто Чорноморськ, вулиця Транспортна, будинок 14а, офіс 620, /; 3) Товариства з обмеженою відповідальністю "Провізіонер" /адреса - 79019, Львівська обл., місто Львів, вулиця Жовківська, будинок 30-В, /; 4) Компанія Afdal Sharik FZE /адреса Об`єднані Арабські Емірати, Умм-аль-Кувейн, бізнес-центр, будівля Al Shmookh, зона вільної торгівлі UAQ, поштова скринька 7073/

ВСТАНОВИВ:

28.01.2026 судом через систему «Електронний суд» заяву Компанії "Прайс Партнрс" (PRICE PARTNERS LTD) /заявник/ про забезпечення морської вимоги у вигляді арешту морського судна /вх. № 4-6/26 від 28.01.2026/, в якій заявник просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на судно M/V «LOLIX», ІMO 9359210, прапор Сан-Маріно, судновласник компанія компанія HALIXSHIPPING LTD (Турецька Республіка), яке знаходиться в акваторії Чорноморського морського порту (м. Чорноморськ Одеської області), шляхом обмеження в його пересуванні в акваторії морського порту «Чорноморськ» та заборони виходу з акваторії морського порту «Чорноморськ».

В обґрунтування заявник посилається на те, що має намір звернутися до Господарського суду Одеської області з позовом до відповідачів ТОВ «ОЛІР ГРЕЙН», ТОВ «ПРОВІЗІОНЕР», компанія AFDAL SHARIK FZ та компанія HALIX SHIPPING LTD (Турецька Республіка) як судновласника судна M/V «LOLIX», ІMO 9359210, прапор Сан-Маріно, оскільки, на думку заявника, йому заподіяні збитки, що є результатом спільних, цілеспрямованих та узгоджених дій майбутніх відповідачів.

Заявник вказує, що він є законним власником індивідуально визначеного вантажу сої українського походження, врожаю 2025 року, у загальній кількості 2 166 552 кг (далі Майно), вартістю 931 617 доларів США 36 центів (еквівалент 40 176 278,13 грн. за курсом НБУ станом на 27.01.2026), яке фактично знаходилось та зберігалось за адресою: Україна, Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Сухолиманська, 72, склад № 24. Право власності заявника на зазначене майно виникло на підставі тристороннього акта приймання-передачі № 07/01/2026-3 від 07.01.2026, що підписаний між компанією OGNIS TRADING LLC (первинний постачальник та попередній власник), заявником (новий власник) та TRIDENT COMMODITIES AG (термінал та зберігач майна). Вказаний первинний бухгалтерський документ є підставою для виникнення у заявника права власності на перелічене майно. Із метою зберігання та обробки майна, його було передано на зберігання до ТОВ «ОЛІР ГРЕЙН» (ідентифікаційний код 45679684) відповідно до умов договору про надання послуг № OG-PP/0110 від 01.10.2025.

Як стало відомо заявнику, ТОВ «ОЛІР ГРЕЙН» увійшла в змову із компанією AFDAL SHARIK FZE (ОАЕ), ТОВ «ПРОВІЗІОНЕР» та судновласником судна M/V «LOLIX», ІMO 9359210, прапор Сан-Маріно компанією HALIX SHIPPING LTD (Турецька Республіка) для протиправного заволодіння майном заявника. Реалізація вказаної змови відбулась в наступний спосіб: на підставі акту приймання-передачі № 07/01/2026-4 від 07.01.2026, підпис на якому від імені заявника, за його твердженям, є підробленим. Заявник начебто передав, а компанія AFDAL SHARIK FZE (ОАЕ) прийняла зазначене вище майно. При цьому, директор заявника Simeon Mikhailov Georgiev цей документ ніколи не підписував та не уповноважував жодну особу на його підписання; на підставі доручення на відвантаження (Shipping Order) № W92-1 від 14.01.2026, що видане ТОВ «ПРОВІЗІОНЕР», передбачено відвантаження сої українського походження, врожаю 2025 року, у кількості 1 850 000 кг із місця зберігання складу № 24, м. Чорноморськ, на судно M/V «LOLIX», ІMO 9359210, прапор Сан-Маріно. Тобто, перелічений у дорученні на відвантаження вантаж являє собою частину майна. Аналогічним чином було здійснено дії щодо іншої частини майна, на підставі інших, на даний момент не ідентифікованих документів. Транспортно-експедиторські послуги щодо майна заявника відповідно до цього доручення надавало ТОВ «ТТГ «ФОРВАРД». На підставі зазначених документів було здійснене завантаження майна на судно M/V «LOLIX», ІMO 9359210, у морському порту «Чорноморськ».

Із метою недопущення протиправного вибуття майна із володіння заявника, останнім було направлено листи-повідомлення на адресу всіх осіб, що були задіяні у переліченому вище механізмі, зокрема: Листом від 14.01.2026 № 1401-01 Заявник повідомив ТОВ «ОЛІР ГРЕЙН» та компанію TRIDENT COMMODITIES AG про те, що найближчим часом вантаж (майно) буде переміщений заявником в інше місце автомобільним транспортом; листом від 15.01.2026 № 1501-01 заявник повідомив ТОВ «ТТГ ФОРВАРД» та компанію TRIDENT COMMODITIES AG про вчинення третіми особами протиправних дій, напправлених на заволодіння майном; листом від 16.01.2026 № 1601-01, адресованого капітану судна M/V «LOLIX», ІMO 9359210, прапор Сан-Маріно, судновому агенту, а також в копіях ТОВ «ОЛІР ГРЕЙН», TRIDENTCOMMODITIES AG та Чорноморській філії ДП «Адміністрація морських портів України», заявник повідомив про підробку тристороннього акту № 07/01/2026-4 та підкреслив, що саме він (заявник) є єдиним власником майна. Тому, заявник просив зупинити завантаження судна на підставі доручення на відвантаження (Shipping Order) № W92-1 від 14.01.2026, що видане ТОВ «ПРОВІЗІОНЕР», та ігнорувати будь-які операції із майном за дорученням компанії AFDAL SHARIK FZE та ТОВ «ПРОВІЗІОНЕР» Судновласником судна M/V «LOLIX», ІMO 9359210, прапор Сан-Маріно, є компанія HALIXSHIPPING LTD, що підтверджується відомостями із веб порталу EQUASIS. Electronic Quality ShippingInformation (https://www.equasis.org/EquasisWeb/public/HomePage) та документом щодо характеристик судна Ships Particulars, підписаного капітаном судна.

Заявник вказує, що про обставини протиправного заволодіння майном заявником подано відповідну заяву до правоохоронних органів про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 (Шахрайство, вчинене в особливо великих розмірах) та ст. 358 (підроблення документів) КК України. Вартість Майна, що вибула із володіння Заявника та вартість якого становлять збитки Заявника, складає 931 617 доларів США 36 центів (еквівалент 40 176 278,13 грн. за курсом НБУ станом на 27.01.2026). На даний час заявником здійснюється підготовка до подання позовної заяви про відшкодування збитків, заподіяних позбавленням заявника права власності на майно, із предметом позову у вигляді стягнення компенсації збитків.

Також заявник зазначає, що на сьогоднішній день, судно M/V «LOLIX», ІMO 9359210, прапор Сан-Маріно, повністю завершило всі митні формальності та види контролю, очікуючи можливості виходу із Чорноморського морського порту. Затримка у відправленні судна зумовлена несприятливими погодними умовами. Докази перебування вказаного судна в акваторії Чорноморського морського порту будуть надані пізніше, на підтвердження відповідної інформації в інтересах заявника подано відповідні адвокатські запити. Оскільки майно є рухомим майном, призначеним для морського експорту через морські порти України, вибуло із володіння та власності Заявника а в результаті протиправних дій та змови перелічених вище осіб із використанням судна M/V «LOLIX», ІMO 9359210, прапор Сан-Маріно, як способу протиправного позбавлення права власності, заявник вважає, що він наділений правом на пред`явлення морської вимоги щодо зазначеного судна.

Заявник вказує, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на судно ускладнить або навіть зробить неможливим виконання рішення суду у майбутньому спорі з боржниками щодо стягнення збитків.

Розглянувши заяву про забезпечення морської вимоги у вигляді арешту морського судна, господарський суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За положеннями п.9 ч.1 ст.137 ГПК України, позов забезпечується, зокрема, арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги.

Умовами ч. 3 ст. 139 ГПК України встановлено, що заява про забезпечення позову у вигляді арешту морського судна подається в письмовій формі і повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичної особи) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові для фізичної особи), що є відповідальною за морською вимогою, її місцезнаходження (для юридичної особи) або місце проживання чи перебування (для фізичної особи), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичної особи) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; розмір та суть морської вимоги, що є підставою для арешту судна; найменування судна, щодо якого подається заява про арешт, інші відомості про судно, якщо вони відомі заявнику.

Положеннями ч. 2 ст.140 ГПК України визначено, що заява про забезпечення позову у вигляді арешту на морське судно розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження після її подання без повідомлення особи, яка подала заяву, та особи, яка є відповідальною за морською вимогою.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 ГПК України справи про арешт судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням морського порту України, в якому перебуває або до якого прямує судно, або порту реєстрації судна.

Положеннями ч. 2 ст. 138 ГПК України встановлено, що заява про арешт морського судна подається за місцезнаходженням порту реєстрації судна або за місцезнаходженням морського порту, в якому судно знаходиться або до якого прямує, незалежно від того, чи має такий суд юрисдикцію щодо розгляду по суті справи щодо морської вимоги, яка є підставою для арешту.

Згідно з вимогами частин першої, третьої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до частини першої статті 79 ГПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Разом з цим докази, які подаються до господарського суду, підлягають оцінці відповідно до статті 86 ГПК України, за якою суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує. Суд звертається до правової позиції, наведеної у постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі № 914/1131/18, від 26.02.2019 у справі № 914/385/18, від 10.04.2019 у справі № 904/6455/17, від 05.11.2019 у справі 915/641/18, від 13.01.2020 у справі № 908/510/19, від 04.02.2020 у справі № 918/104/18.

Отже, відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України забезпечення судового процесу доказами покладено виключно на сторони у справі.

Порядок накладення арешту на морські судна врегульовано Міжнародною конвенцією з уніфікації деяких правил щодо накладення арешту на морські судна (Конвенція) від 10.05.1952, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону № 3702-VI від 07.09.2011 та яка набула чинності для України 16.05.2012, а також главою 4 Кодексу торговельного мореплавства України Арешт суден.

Так, Конвенцією визначено, що:

Морська вимога означає вимогу, що виникає на підставі одного чи більше із зазначених нижче пунктів: договору, що стосується перевезення вантажів будь-яким судном за договором про фрахтування або інакше (п.п. Е п. 1 ст. 1);

Арешт означає затримання судна за ухвалою суду для забезпечення морської вимоги, але не включає конфіскацію судна на виконання судового рішення (п. 2 ст. 1);

Судно, яке ходить під прапором однієї з Договірних Держав, може бути заарештоване в межах юрисдикції будь-якої з Договірних Держав лише стосовно морської вимоги й жодної іншої, але ніщо в цій Конвенції не може розглядатися як розширення чи обмеження прав і повноважень, якими наділені уряди чи їхні установи, органи державної влади чи портова або докова влада згідно з їхніми чинними внутрішніми законами або правилами щодо арешту, затримання або іншого способу перешкоджання відходу суден, які перебувають у межах їхньої юрисдикції (ст. 2);

З урахуванням положень пункту 4 цієї статті й статті 10, позивач може накласти арешт або на конкретне судно, щодо якого виникла морська вимога, або на будь-яке інше судно, власником якого є особа, яка була в момент виникнення морської вимоги власником конкретного судна, навіть якщо заарештоване судно готове до відплиття, але жодне судно, за винятком окремого судна, щодо якого виникла морська вимога, не може бути заарештоване стосовно будь-якої з морських вимог, перелічених у підпунктах "о", "р" або "q" пункту 1 статті 1 (п. 1 ст. 3);

Судно, що ходить під прапором Держави, яка не є Договірною Державою Конвенції, може бути заарештоване в межах юрисдикції будь-якої з Договірних Держав щодо будь-якої з морських вимог, що перераховані у статті 1, чи будь-якої іншої вимоги, щодо якої закон цієї Договірної Держави дозволяє арешт (п. 2 ст. 8);

Згідно зі ст. 41 Кодексу торговельного мореплавства України (КТМ), судно може бути арештоване чи звільнене з-під арешту тільки за рішенням суду, господарського суду або голови Морської арбітражної комісії. При цьому, арешт судна означає будь-яке затримання судна або обмеження його пересування, що здійснюється для забезпечення морських вимог під час перебування судна в морських портах України.

Відповідно до пункту 14 статті 42 КТМ Судно може бути арештоване тільки на морські вимоги. Морська вимога - це вимога, що виникає з права власності та інших майнових прав на судно, будівництво судна, управління, експлуатацію або комерційне використання судна, заставу судна чи здійснення заходів, пов`язаних з рятуванням судна, а саме вимога у зв`язку з:

1) заподіянням шкоди в результаті втрати або пошкодження майна у зв`язку з експлуатацією судна;

2) заподіянням шкоди в результаті позбавлення життя або ушкодження здоров`я на суші або на воді у прямому зв`язку з експлуатацією судна;

3) заподіянням шкоди навколишньому природному середовищу;

4) винагородою, що належить за здійснення рятувальних заходів або виконання вимог будь-яких договорів про рятування;

5) компенсацією та іншими сумами, що належать за усунення або спробу усунення загрози заподіяння шкоди, за вжиття запобіжних заходів чи здійснення аналогічних операцій;

6) підняттям, віддаленням або знищенням судна, що стало уламками, чи його вантажу та викликаними цим витратами;

7) будь-яким договором використання або фрахтування судна;

8) будь-яким договором перевезення вантажу або пасажирів на судні;

9) втратою чи пошкодженням вантажу, включаючи багаж, під час перевезення або у зв`язку з ним;

10) загальною аварією;

11) лоцманським проведенням та сплатою лоцманських зборів;

12) буксируванням;

13) постачанням продуктів харчування, матеріалів, палива, запасів, обладнання, включаючи контейнери, для експлуатації судна або утримання його;

14) будівництвом, ремонтом, перебудовою або переобладнанням судна;

15) зборами в порту, каналі та інших судноплавних водах, а також у доці;

16) заробітною платою та іншими коштами, що належать капітану, членам командного складу та іншим членам екіпажу у зв`язку з виконанням ними своїх службових обов`язків на борту судна, включаючи витрати на репатріацію і внески за соціальним страхуванням, що сплачуються від їх імені;

17) дисбурсменськими витратами, які здійснюються щодо судна капітаном, власником, фрахтувальником або агентом;

18) страховою премією, включаючи внески за взаємне страхування, що сплачуються стосовно судна його власником або фрахтувальником за бербоут-чартером;

19) будь-якою комісійною, брокерською або агентською винагородою, що сплачується стосовно судна його власником або фрахтувальником за бербоут-чартером;

20) будь-яким спором про право власності на судно або володіння ним;

21) будь-яким спором між двома або кількома власниками судна щодо використання судна і розподілу прибутку;

22) заставою судна;

23) будь-яким спором, що виникає з договору купівлі-продажу судна.

Частиною другою статті 43 КТМ визначено, що будь-яке судно або судна можуть бути арештовані, якщо на момент початку процедури, пов`язаної з арештом судна або суден, вони перебувають у власності особи, яка несе відповідальність за морською вимогою і яка на час виникнення вимоги була власником судна, стосовно якого морська вимога виникла, або фрахтувальником такого судна за бербоут-чартером, тайм-чартером або рейсовим чартером.

Судом встановлено, що на даний час судно M/V «LOLIX», ІMO 9359210, прапор Сан-Маріно, судновласник компанія компанія HALIXSHIPPING LTD не знаходиться в акваторії Чорноморського морського порту (м. Чорноморськ Одеської області). Вказана обставина вбачається із даних, які містяться в міжнародній електронній базі даних географічних місцезнаходжень морських суден MarineTraffic, на веб-сайті - http://www.marinetraffic.com/. Так, судом встановлено, що 26.12.2025 о 10:44 (UTC+3) вийшло з вказаного порту.

Таким чином, заява про забезпечення позову не відповідає фактичним обставинам перебуванням судна, щодо якого заявник просить вжити заходи забезпечення позову.

Враховуючи спосіб забезпечення позову, обраний заявником у вигляді накладення арешту на судно M/V «LOLIX», ІMO 9359210, прапор Сан-Маріно, судновласник компанія компанія HALIXSHIPPING LTD (Турецька Республіка), яке знаходиться в акваторії Чорноморського морського порту (м. Чорноморськ Одеської області), шляхом обмеження в його пересуванні в акваторії морського порту «Чорноморськ» та заборони виходу з акваторії морського порту «Чорноморськ», за обставин, зазначених вище ухвалу про забезпечення позову цією особою не може бути виконано, що протирічить завданням забезпечення позову, визначеним ч. 2 ст. 136 ГПК України та принципу обов`язковості судового рішення, закріпленого в ст. 2 ГПК України.

Наведене зумовлює постановлення ухвали про відмову в задоволенні заяви Компанії "Прайс Партнрс" (PRICE PARTNERS LTD) /Республіка Болгарія, м. Пловдив 4013, область Пловдив, муніципалітет Пловдив, район Південний, бул. Македонія, 2В/ про забезпечення морської вимоги у вигляді арешту морського судна /вх. № 4-6/26 від 28.01.2026/ до боржників: 1) Компанія Halix Shipping LTD /адреса Турецька Республіка, м. Стамбул, вулиця Армара, район Айдинтепе, 2, Тузла, Стамбул/; 2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Олір Грейн" /адреса - 68001, Одеський р-н, Одеська обл., місто Чорноморськ, вулиця Транспортна, будинок 14а, офіс 620, /; 3) Товариства з обмеженою відповідальністю "Провізіонер" /адреса - 79019, Львівська обл., місто Львів, вулиця Жовківська, будинок 30-В, /; 4) Компанія Afdal Sharik FZE /адреса Об`єднані Арабські Емірати, Умм-аль-Кувейн, бізнес-центр, будівля Al Shmookh, зона вільної торгівлі UAQ, поштова скринька 7073/.

При цьому, суд зауважує, що відмова в задоволенні цієї заяви з наведених підстав не перешкоджає повторному зверненню із такою заявою після врахування зазначених в цій ухвалі невідповідностей фактичним обставинам із врахуванням положень ст. 74-79 ГПК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 ГПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст. ст. 136-140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Компанії "Прайс Партнрс" (PRICE PARTNERS LTD) /Республіка Болгарія, м. Пловдив 4013, область Пловдив, муніципалітет Пловдив, район Південний, бул. Македонія, 2В/ про забезпечення морської вимоги у вигляді арешту морського судна /вх. № 4-6/26 від 28.01.2026/ до боржників: 1) Компанія Halix Shipping LTD /адреса Турецька Республіка, м. Стамбул, вулиця Армара, район Айдинтепе, 2, Тузла, Стамбул/; 2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Олір Грейн" /адреса - 68001, Одеський р-н, Одеська обл., місто Чорноморськ, вулиця Транспортна, будинок 14а, офіс 620, /; 3) Товариства з обмеженою відповідальністю "Провізіонер" /адреса - 79019, Львівська обл., місто Львів, вулиця Жовківська, будинок 30-В, /; 4) Компанія Afdal Sharik FZE /адреса Об`єднані Арабські Емірати, Умм-аль-Кувейн, бізнес-центр, будівля Al Shmookh, зона вільної торгівлі UAQ, поштова скринька 7073/ відмовити.

Ухвала складена та підписана 30.01.2026.

Ухвала набрала законної сили 30.01.2026 та може бути оскаржена в порядку, встановленому ст. 254, 255 ГПК України.

Суддя Н.Д. Петренко