ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 року

м. Київ

cправа № 916/598/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кролевець О.А. - головуючий, Баранець О.М., Студенець В.І.,

за участю секретаря судового засідання - Грабовського Д.А.

та представників

Позивача : Негара Р.В.

Відповідача : Чернявська Г.А.

Третя особа: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор енергії"

на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.12.2024

(головуючий суддя - Колоколов С.І., судді - Діброва Г.І., Савицький Я.Ф.)

та рішення Господарського суду Одеської області від 16.09.2024

(суддя - Малярчук І.А.)

у справі №916/598/24

за позовом Національного університету "Одеська юридична академія"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор енергії"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Південного офісу Держаудитслужби

про визнання недійсними додаткових угод та стягнення безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 281 659,48 грн,

ВСТАНОВИВ:

1. У зв`язку із запланованим відрядженням судді Мамалуя О.О. склад судової колегії суду касаційної інстанції змінився, що підтверджується витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 19.01.2026.

Короткий зміст позовних вимог

2. Національний університет "Одеська юридична академія" (далі - НУ "Одеська юридична академія") звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор енергії" (далі - ТОВ "Оператор Енергії") про визнання недійсними додаткових угод №1 від 14.10.2022, №2 від 18.10.2022 до договору №65 від 21.02.2022 про закупівлю електричної енергії та стягнення з відповідача безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 281 659,48 грн.

3. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що додаткові угоди укладено з порушенням вимог п.2 ч.5 ст. 41 ЗУ "Про публічну закупівлі", що є підставою для визнання недійсними додаткових угод та повернення 281 659,48 грн надмірно сплачених коштів.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

4. Рішенням Господарського суду Одеської області від 16.09.2024, залишеним без змін постановою Південно - західного апеляційного господарського суду від 05.12.2024 позов задоволено повністю. Визнано недійсними вказані вище додаткові угоди. Стягнуто з відповідача на користь позивача 281 659,48 грн безпідставно набутих коштів та витрати по сплаті судового збору.

5. Судове рішення мотивовано тим, що додаткові угоди укладено з порушенням п.2 ч.5 ст. 41 ЗУ "Про публічну закупівлі", а тому угоди є недійсними, а кошти сплачені на виконання таких угод необхідно повернути позивачу.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

6. Не погоджуючись з висновками судів попередніх інстанцій, відповідач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати прийняті у справі судові рішення та направити справу на новий розгляд до апеляційного суду.

7. Скаржник, посилаючись на п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України, зазначає, що суди приймаючи рішення про задоволення позову, не врахували правових висновків, викладених Верховним Судом у постановах від 07.11.2018 у справі № 295/4481/16-ц, від 16.05.2018 у справі № 638/11634/17, від 16.05.2021 у справі № 910/1184/19, від 13.11.2019 у справі № 922/3095/18, від 23.10.2019 у справі № 922/3013/18, від 06.07.2021 у справі № 911/2169/20, від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18, від 14.07.2022 у справі № 909/1285/21, від 21.02.2023 у справі № 924/996/21, від 22.09.2022 у справі №125/2157/19, від 06.07.2021 у справі № 911/2169/20, від 21.06.2023 у справі № 905/1907/21, від 19.03.2019 у справі № 809/1718/15 .

Крім того, скаржник посилаючись на пункт 4 частини 2 ст. 287 ГПК України зазначає про неналежне дослідження обставин справи щодо виконання договору сторонами, а також, скаржник вважає, що НУ "Одеська юридична академія" має бути відповідачем у справі.

Фактичні обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

8. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, 21.02.2022 за результатами проведення відкритих торгів UA-2021-12-11-000264-а між ТОВ ?Оператор Енергії? (постачальник) та НУ ?ОЮА? (споживач) укладено договір про закупівлю електричної енергії у постачальника №65, згідно якого постачальник продає електричну енергію, за кодом CPV за ДК 021:2015-09310000-5 - Електрична енергія, споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору. Кількість електричної енергії на 2022 рік визначено в обсязі 3 638 446,00 кВт*год., відповідно до Додатку 3 до Договору ?Обсяги постачання (закупівлі) електричної енергії споживачу (чем)?. Строк постачання електричної енергії: до 31.12.2022. Місце постачання електричної енергії: Центральний РЕМ: 65009, Україна, Одеська область, м. Одеса, вул. Академічна, 2; вул. Академічна, 7; вул. Академічна, 9; вул. Академічна, 5; пров. Тополиний, 8А; Набережна 8 ст. В. Фонтану, бетонний майданчик, траверс №4; вул. Рішельєвська, вул. Мечникова, 76А; вул. Старопортофранківська, 93; вул. Мельницька, 24А; Одеський РЕМ: Україна, Одеська область, Білгород-Дністровський район, смт Затока, вул. Лазурна, 77 «А», вул. Лазурна, 72 (п.п. 2.1., 2.3., 2.4. договору).

9. Згідно п.п. 5.1., 5.2., 5.5., 5.6., 5.7. договору №65 від 21.02.2022 ціна цього договору становить 14 520 998,00 грн. Споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 3 до цього Договору. Ціна (тариф) електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції постачальника. Для одного об`єкта споживання (площадки вимірювання) застосовується одна ціна електричної енергії. Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць. Розрахунки споживача за цим договором здійснюються на розрахунковий рахунок. При цьому, споживач не обмежується у праві здійснювати оплату за цим договором через банківську платіжну систему, он-лайн переказ, поштовий переказ, внесення готівки через касу постачальника та в інший не заборонений законодавством спосіб. Оплата вартості електричної енергії за цим договором здійснюється споживачем виключно шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника. Оплата вважається здійсненою після того, як на розрахунковий рахунок постачальника надійшла вся сума коштів, що підлягає сплаті за куповану електричну енергію відповідно до умов цього договору. Розрахунковий рахунок постачальника зазначається у платіжних документах постачальника, у тому числі у разі його зміни. Оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строк не більше ніж 5 банківських днів з моменту отримання рахунку та акту приймання-передачі споживачем, що надсилаються споживачу після завершення розрахункового періоду. Всі платіжні документи, що виставляються постачальником споживачу, мають містити чітку інформацію про суму платежу, порядок та строки оплати, що погоджені сторонами цього договору, а також інформацію щодо адреси, телефонів, офіційних веб-сайтів для отримання інформації про подання звернень, скарг та претензій щодо якості постачання електричної енергії та надання повідомлень про загрозу електробезпеки.

10. Пунктом 13.1. договору № 65 від 21.02.2022 встановлено, що цей договір діє до 31.12.2022 та укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав споживач, та набирає чинності з моменту погодження споживачем заяви-приєднання, яка є додатком 1 до цього договору та сплаченого рахунку (квитанції) постачальника.

11. Додатком №1 до договору №65 від 21.02.2022 є заява-приєднання НУ ?ОЮА? до умов договору.

12. Додатком до заяви-приєднання до договору №65 від 21.02.2022 є адреса об`єкта, ЕІС-код точки комерційного обліку (точки розподілу).

13. Додатком №2 до договору №65 від 21.02.2022 є комерційна пропозиція, якою встановлено ціну (тариф) електричної енергії, у тому числі диференційовані ціни (тарифи) за 1 кВт*год електричної енергії з урахуванням тарифу на послуги передачі електричної енергії, яка становить: 3,4 y тому числі ПДВ 20% - 0,67 грн.

14. Додатком №3 до договору №65 від 21.02.2022 є обсяги постачання (закупівлі) електричної енергії споживачу(ем) із встановленням 3638446 кВт*год за рік.

15. Додатком №4 до договору №65 від 21.02.2022 є порядок розрахунків.

16. На виконання пропозиції ТОВ ?Оператор Енергії? №404 від 12.10.2022 про внесення змін до договору про закупівлю UA-2021-12-11-000264-а, 14.10.2022 між ТОВ ?Оператор Енергії? та НУ ?ОЮА? було укладено додаткову угоду №1, якою збільшено ціну за електричну енергію за 1 кВт* год. з 3,4 грн з ПДВ до 4,38 грн з ПДВ, та зменшено обсяги постачання електричної енергії з 3 638 446,00 кВт*год до 3 372 511,42009 кВт*год.

17. Додатковою угодою №2 від 18.10.2022 збільшено ціну за електричну енергію за 1 кВт* год. з 4,38 грн. з ПДВ до 4,81 грн. з ПДВ, та зменшено обсяги постачання електричної енергії з 3 638 446,00 кВт*год до 3 137 048,83575кВт* год.

18. На підтвердження виконання зобов`язань за договором №65 від 21.02.2022 та додаткових угод №1 від 14.10.2022, №2 від 18.10.2022 у справі містяться: акти про прийняття електричної енергії № 3211 від 20.10.2022 на суму 413 528,94 грн, № 3641 від 07.11.2022 на суму 425 069,32 грн, № 3882 від 08.12.2022 на суму 533 150,02 грн, № 4438 від 31.12.2022 на суму 480 249,64 грн; платіжні доручення №1549 від 21.10.2022 на загальну суму 413 528,94 грн, № 1659 від 10.11.2022 на загальну суму 425 069,32 грн, № 1901 від 09.12.2022 на загальну суму 46 749,00 грн, № 1902 від 09.12.2022 на загальну суму 486 401,02 грн, № 2115 від 26.12.2022 на загальну суму 300 000,08 грн, № 2116 від 26.12.2022 на загальну суму 34 571,00 грн, №2117 від 26.12.2022 на загальну суму 145 678,56 грн.

19. В матеріалах справи також наявні роздруківки Акцентів РДН та ВДР з веб-сайту "Оператор ринку" за серпень-вересень 2022 року.

20. Згідно плану проведення заходів державного фінансового контролю Південного офісу Держаудитслужби на ІV квартал 2023 року було проведено планову ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Національного університету ?Одеська юридична академія? за період з 01.07.2021 по 30.11.2023, за результатами якої складено акт від 20.02.2024 № 03-11/02. Ревізією дотримання законодавства про публічні закупівлі встановлено порушення вимог тендерного законодавства в частині безпідставного збільшення ціни за 1 кВт* год електричної енергії, що призвело до завищення вартості спожитої електричної енергії в період вересень 2021 року - січень 2022 року на суму 1 710 594,40 грн, та вересень 2022 року - грудень 2022 року на суму 281 659,48 грн, яку сплачено в повному обсязі (КПКВ 2201160, КЕКВ 2273, 2021 рік - 1 454 700,73 грн, 2022 рік - 537 553,16 грн).

21. Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до господарського суду із даним позовом.

Позиція Верховного Суду

22. Перевіривши повноту встановлення попередніми судовими інстанціями обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, заслухавши доповідь судді -доповідача, пояснення представників позивача і відповідача, дослідивши доводи, наведені у касаційній скарзі, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

23. Відповідно до статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (1). Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (2). У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається (3).

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги (4).

24. Верховний Суд звертає увагу на те, що касаційне провадження у справах залежить виключно від доводів та вимог касаційної скарги, які наведені скаржником і стали підставою для відкриття касаційного провадження.

25. При цьому сам скаржник у касаційній скарзі з огляду на принцип диспозитивності визначає підстави, вимоги та межі касаційного оскарження, а тому тягар доказування наявності підстав для касаційного оскарження, передбачених, зокрема, пунктами 1, 4 частини 2 статті 287 ГПК (що визначив сам скаржник у цій справі), покладається на скаржника.

26. Суд, забезпечуючи реалізацію основних засад господарського судочинства, закріплених у частини третій статті 2 ГПК, зокрема, ураховуючи принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін, та дотримуючись принципу верховенства права, на підставі встановлених фактичних обставин здійснює перевірку застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

27. Предметом розгляду у цій справі є визнання недійсними додаткових угод до договору про публічну закупівлю електричної енергії та стягнення грошових коштів.

28. Судами встановлено, що згідно плану проведення заходів державного фінансового контролю Південного офісу Держаудитслужби на ІV квартал 2023 року було проведено планову ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності НУ "Одеська юридична академія? за період з 01.07.2021 по 30.11.2023, за результатами якої складено акт від 20.02.2024 № 03-11/02. Ревізією дотримання законодавства про публічні закупівлі встановлено порушення вимог тендерного законодавства в частині безпідставного збільшення ціни за 1 кВт* год електричної енергії, що призвело до завищення вартості спожитої електричної енергії в період вересень 2021 року - січень 2022 року на суму 1 710 594,40 грн, та вересень 2022 року - грудень 2022 року на суму 281 659,48 грн, яку сплачено в повному обсязі (КПКВ 2201160, КЕКВ 2273, 2021 рік - 1 454 700,73 грн, 2022 рік - 537 553,16 грн).

29. Позивач вказуючи на те, що ним добросовісно виконувались умови договору, однак, при укладенні додаткових угод щодо зміни ціни електроенергії, відповідачем не було надано позивачу належних доказів в підтвердження коливання цін, чим було порушено вимоги п. 2 ч.5 ст. 41 ЗУ "Про публічну закупівлі", що є підставою для визнання додаткових угод №1 від 14.10.2022, №2 від 18.10.2022 недійсними.

30. Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до господарського суду із даним позовом.

31. В преамбулі Закону України ?Про публічні закупівлі? визначено, що метою цього Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

32. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 1 цього Закону договір про закупівлю визначається як господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі / спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару.

33. Основні вимоги до договору про закупівлю та внесення змін до нього урегульовані статтею 41 Закону України ?Про публічні закупівлі?, частиною першою якої визначено, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

34. Відповідно до частин першої, другої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочин.

35. Згідно з приписами статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.

36. За умовами частини першої статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

37. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України).

38. Суди розглядаючи спір у справі, дослідили зміст договору про закупівлю електричної енергії №65 від 21.02.2022, та встановили, що сторонами на момент підписання вказаного договору були погоджені всі істотні умови (предмет, ціна і строк) відповідно до вимог частини третьої статті 180 Господарського кодексу України та приписів Закону України "Про публічні закупівлі", відтак зазначений договір став належною підставою виникнення господарського зобов`язання згідно зі статтями 173, 174 Господарського кодексу України (статті 11, 202, 509 Цивільного кодексу України).

39. Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається (частини перша-третя статті 632 Цивільного кодексу України).

40. У наведеному приписі закріплено принцип стабільності (або відносної неможливості зміни) встановленої сторонами ціни, що є проявом обов`язковості виконання умов договору, встановленої статтею 629 Цивільного кодексу України.

41. Касаційний суд зауважує, що в умовах ринкової економіки ціна в договорі визначається попитом і пропозицією, конкуренцією та іншими економічними чинниками, відтак при укладенні договору та визначення його умов сторони повинні розумно оцінювати ті обставини, за яких він буде виконуватись, зокрема, враховувати тенденції зростання (падіння) цін на ринку товарів та послуг тощо.

42. Відповідно до частини першої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

43. Згідно із частиною першою статті 652 ЦК України разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

44. Частиною четвертою статті 41 Закону України ?Про публічні закупівлі? визначено, що умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції / пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі / спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції / пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

45. За загальним правилом істотні умови договору про закупівлю, однією з яких є ціна товару, не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі (частина п`ята статті 41 Закону України ?Про публічні закупівлі?).

46. Однак зазначена норма передбачає випадки, коли допустима зміна істотних умов договору про закупівлю.

47. Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 41 Закону України ?Про публічні закупівлі? істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку збільшення ціни за одиницю товару до 10% пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.

48. Отже, ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону України ?Про публічні закупівлі?, проте загальне збільшення такої ціни не повинне перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.

49. Такий правовий висновок неодноразово був викладений у постановах Верховного Суду від 01.10. 2024 у справі № 918/779/23, від 06.02.2025 у справі № 910/5182/24, від 18.02.2025 у справі № 925/889/23, від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22 тощо, де інтерпретовано та застосовано положення пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України ?Про публічні закупівлі? як імперативну норму, яка визначає верхню межу дозволеного відсоткового збільшення ціни за одиницю товару - не більше 10 % від ціни товару, погодженої сторонами в договорі про закупівлю.

50. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2025 у справі № 920/19/24 Судом узагальнено правові висновки щодо застосування положень п. 2 ч. 5 статті 41 Закону України ?Про публічні закупівлі? зміна ціни в договорі закупівлі допускається за таких умов:

-збільшення ціни за одиницю товару до 10 %;

-збільшення ціни має бути пропорційне збільшенню ціни цього товару на ринку в разі коливання його ціни на ринку;

-така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю;

-така зміна може відбуватися не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю;

-обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.

51. Відповідно до правової позиції, що викладена Верховним Судом у постанові від 18.06.2021 у справі № 927/491/19, постачальнику треба не лише довести підвищення ціни на певний товар на певному ринку за допомогою доказів, але й обґрунтувати для замовника самі пропозиції про підвищення ціни, визначеної у договорі. Постачальник повинен обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по запропонованій замовнику на тендері ціні, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним. Постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції).

52. Крім того, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 24.01.2024 у справі №922/2321/22 виснувала, що ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається відповідно до частини третьої статті 632 Цивільного кодексу України.

53. На виконання пропозиції ТОВ "Оператор Енергії" №404 від 12.10.2022 про внесення змін до договору про закупівлю UA-2021-12-11-000264-а, 14.10.2022 між ТОВ "Оператор Енергії" та НУ "ОЮА" було укладено додаткову угоду № 1, якою збільшено ціну за електричну енергію за 1 кВт* год. з 3,4 грн з ПДВ до 4,38 грн з ПДВ, тобто збільшено на 9,75% та зменшено обсяги постачання електричної енергії з 3 638 446,00 кВт*год до 3 372 511,42009 кВт*год. Вказане збільшення ціни за додатковою угодою №1 не перевищує 10% від ціни, встановленої в договорі, що передбачено нормами Закону України "Про публічні закупівлі".

54. Водночас, у додатковій угоді №1 від 14.10.2022 сторони погодили, що додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання, при цьому зміни набувають чинності з 01.09.2022. Таким чином, у даному випадку, додатковою угодою №1 підвищено ціну на електричну енергію, яку вже було поставлено на момент внесення змін, що порушує вимоги п. 13.4 договору та законодавства, зокрема ст. 632 Цивільного кодексу України.

55. Додатковою угодою №2 від 18.10.2022 збільшено ціну за електричну енергію за 1 кВт* год до 4,81 грн. з ПДВ. Тобто збільшено ціну за електричну енергію на 20,52% в порівнянні з ціною, яка встановлена в основному договорі. Таким чином, підвищення ціни за додатковою угодою №2 відбулося з порушенням умов договору та Закону України "Про публічні закупівлі".

56. Водночас, згідно із частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

57. Частиною третьою статті 215 ЦК України визначено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

58. Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Тобто, для того щоб визнати той чи інший правочин недійсним, позивач по справі має довести, що такий правочин, саме в момент його укладання, зокрема, суперечив ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

59. З урахуванням зазначеного суди зробили обґрунтований висновок про наявність підстав для визнання недійсними додаткових угод №№ 1, 2, як таких, що суперечать положенням Закону України ?Про публічні закупівлі?.

60. Крім того, суди встановили, що позивачем загалом перераховано 1 851 998,00 грн відповідачу, з вересня по грудень 2022 року за поставлену електричну енергію в обсязі 39 3471 кВт/год. Тоді як, позивач, за фактично поставлену електроенергію з вересня по грудень 2022 року без врахування додаткових угод №1 та №2, повинен був сплатити кошти у сумі 1 570 338,00 грн (393471 кВт/год х 3,4). Отже, різниця між сумою коштів, яка перерахована відповідачу за отриману електроенергію по ціні, визначеній з урахуванням додаткових угод №1, №2, а саме 1 851 998,00 грн та сумою, яку мав сплатити позивач за отриману електроенергію по ціні, зазначеній у договорі №65 від 21.02.2022, без урахування наступних додаткових угод, становить 281 659,48 грн.

61. Враховуючи, що судами встановлено, що додаткові угоди № 1, 2 є недійсними, отже, кошти в сумі 281 659,48 грн, є такими, що були безпідставно одержані відповідачем, підстава їх набуття внаслідок недійсності додаткових угод відпала, а тому відповідач зобов`язаний їх повернути позивачу, що відповідає приписам ст. 216, 1212 ЦК України, у зв`язку з чим позовні вимоги щодо повернення грошових коштів підлягають задоволенню.

62. З огляду на викладене, беручи до уваги імперативно встановлену чинним законодавством заборону на зміну ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару, а також визначену пунктом 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" неможливість збільшення ціни за одиницю товару більше ніж на 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору, Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог про визнання недійсними додаткових №1, №2 та повернення коштів, сплачених за оспорюваними угодами.

63. Таким чином, касаційний суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про задоволення позову.

64. У касаційній скарзі скаржник, посилаючись на п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України, зазначає, що суди попередніх інстанцій задовольняючи в позов не врахували правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 295/4481/16-ц, від 16.05.2018 у справі № 638/11634/17, від 16.05.2021 у справі № 910/1184/19, від 13.11.2019 у справі № 922/3095/18, від 23.10.2019 у справі № 922/3013/18, від 06.07.2021 у справі № 911/2169/20, від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18, від 14.07.2022 у справі № 909/1285/21, від 21.02.2023 у справі № 924/996/21, від 22.09.2022 у справі №125/2157/19, від 06.07.2021 у справі № 911/2169/20, від 21.06.2023 у справі № 905/1907/21, від 19.03.2019 у справі № 809/1718/15 .

65. Надаючи оцінку доводам касаційної скарги щодо наявності підстав, згідно п. 1 ч. 2 статті 287 ГПК України, для касаційного оскарження судових рішень, необхідно зазначити, що обов`язковою умовою у цьому разі є неврахування висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.

66. Отже, відповідно до положень цих норм касаційний перегляд з указаних мотивів може відбутися за наявності таких складових: (1) суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду; (2) спірні питання виникли у подібних правовідносинах.

67. Колегія суддів враховує позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19 (провадження №14-16цс20), відповідно до якої у кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовний критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів. Тому з метою застосування відповідних приписів процесуального закону не будь-які обставини справ є важливими для визначення подібності правовідносин.

68. Верховний Суд звертається до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 21.03.2024 у справі №191/4364/21, постанов Верховного Суду від 11.11.2020 у справі №753/11009/19, від 27.07.2021 у справі №585/2836/16-ц, в яких означено, що висновок (правова позиція) - це виклад тлумачення певної норми права (або ряду норм), здійснене Верховним Судом (Верховним Судом України) під час розгляду конкретної справи, обов`язкове для суду та інших суб`єктів правозастосування під час розгляду та вирішення інших справ у разі існування близьких за змістом або аналогічних обставин спору.

69. До того ж, касаційний суд вказує, що неврахування правового висновку Верховного Суду щодо застосування норми права, зокрема, має місце тоді, коли суди попередніх інстанцій, посилаючись на норму права, застосували її інакше (не так, в іншій спосіб витлумачили тощо), ніж це зробив Верховний Суд в іншій справі, яка є подібною до справи, що розглядається Судом.

70. Не можна посилатись на неврахування висновку Верховного Суду, як на підставу для касаційного оскарження, якщо відмінність у судових рішеннях зумовлена не неправильним (різним) застосуванням норми, а неоднаковими фактичними обставинами справ, які мають юридичне значення. Алгоритм та порядок встановлення фактичних обставин кожної конкретної справи не є типовим та залежить в першу чергу від позиції сторін спору, а також доводів і доказів, якими вони обґрунтовують свою позицію. Всі юридично значущі факти, які складають предмет доказування, визначають фактичні обставини у справі, що формуються, виходячи з підстав вимог і заперечень сторін та норм матеріального права. Підстави вимог і заперечення осіб, які беруть участь у справі, конкретизують предмет доказування, який може змінюватися в процесі її розгляду.

71. Проаналізувавши доводи касаційної скарги Верховний Суд вважає, що такі доводи є безпідставними, з огляду на наступне.

72. Як вбачається з судових рішень:

- у справі № 295/4481/16-ц предметом спору у справі були вимоги про визнання дій щодо видачі довідки протиправними;

- у справі № 638/11634/17 предметом спору були вимоги про визнання протиправною діяльність КП "Харківські теплові мережі" та зобов`язання його зробити перерахунок за свої послуги відповідно до ст. 3, 5 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" та повернути на рахунок позивача 2 666,41 грн; зобов`язати КП "Харківські теплові мережі" та ПАТ "Мегабанк" припинити надавати громадянам недостовірну інформацію; визнати протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради за період з 01 березня по 31 липня 2017 року;

- у справі .№ 910/11847/19 предметом спору були вимоги про стягнення заборгованості за фактично надані послуги гемодіалізу у 2015 році;

- у справі № 922/3095/18 предметом спору були вимоги товариства до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання та водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), управління багатоквартирним будинком, вивезення побутового сміття та рідких нечистот;

- у справі № 922/3013/18 вимогами було стягнення заборгованості інфляційних втрат, за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання та водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), управління багатоквартирним будинком, вивезення побутового сміття та рідких нечистот;

- у справі № 911/2169/20 прокурор звернувся з позовом в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації та Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України про визнання недійсним розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації "Про передачу в довгострокову оренду земельної ділянки ТОВ "Хороше озеро" для організації оздоровчого комплексу та зони відпочинку територіальної громади району в межах Бузівської сільської ради", визнання недійсним розпорядження Києво-Святошинської РДА від "Про передачу в довгострокову оренду земельної ділянки ТОВ "Хороше озеро" для організації оздоровчого комплексу та зони відпочинку територіальної громади району в межах Михайлівсько-Рубежівської сільської ради", визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 21.12.2009, укладеного між Києво-Святошинською РДА та ТОВ "Хороше озеро" на земельну ділянку площею 3,9559 га, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 21.12.2009, укладеного між Києво-Святошинською РДА та ТОВ "Хороше озеро" на земельну ділянку площею 4,6450 га, зобов`язання ТОВ "Хороше озеро" повернути у власність держави в особі Київської ОДА з правом постійного користування Державним підприємством "Київське лісове господарство" земельними ділянками площею 4,6450 га та площею 3,9559 га;

- у справі № 912/2385/18 прокурор звернувся з позовом про визнання недійсними додаткових угод до договору про постачання природного газу;

- у справі № 909/1285/21 вимогами було стягнення безпідставно отриманих коштів;

- у справі № 924/996/21 вимогами було визнання недійсними додаткових угод до договору про постачання дизельного палива;

- у справі №125/2157/19 предметом спору є вимоги про про визнання договорів недійсними та поділ спільного майна подружжя;

- справах № 809/1718/15 та № 21-4266а15 предметом позовів було визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень;

- у справі № 905/1907/21 прокурор звернувся в інтересах держави в особі ради та школи до товариства про визнання недійсними додаткових угод та стягнення грошових коштів. Судами залишено позов без розгляду. Касаційний суд скасовуючи судові рішення в частині позову поданого в особі ради та направляючи в цій частині справу на новий розгляд зазначив, що скільки засновником комунального закладу та власником його майна є територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування, що фінансує і контролює діяльність такого комунального закладу, а також зобов`язаний контролювати виконання обласного бюджету, зокрема законність та ефективність використання зазначеним закладом коштів цього бюджету за договорами про закупівлю товарів, то вказаний орган місцевого самоврядування є особою, уповноваженою на вжиття заходів представницького характеру щодо захисту інтересів територіальної громади, інтереси якої є складовою інтересів держави, пов`язаних із законним та ефективним витрачанням коштів обласного бюджету.

73. Отже проаналізувавши судові рішення на які вказує скаржник, касаційний суд зазначає, що справи № 295/4481/16-ц, № 638/11634/17, № 910/11847/19, № 922/3095/18, № 922/3013/18, № 911/2169/20, № 912/2385/18, №125/2157/19, № 809/1718/15, № 21-4266а15 не є подібними до справи, що розглядається, за предметом, підставами позову та матеріально правовим регулюванням, та встановленими судами обставинами справи, що відповідно вплинуло на правозастосування. А тому вказані такі доводи касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судових рішень, а тому відхиляються судом касаційної інстанції.

74. Правові висновки у справах № 909/1285/21, № 924/996/21 є неактуальними, внаслідок відступлення, від таких висновків, згідно постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.06.2023 у справі № 905/1907/21.

75. Справа № 905/1907/21 схожа за предметом і підставами позову, але судові рішення в ній прийнято за інших обставин справи, встановлених судами, що відповідно вплинуло на правозастосування положень Закону України ?Про публічні закупівлі?.

76. Щодо доводів касаційної скарги, про те, що суди безпідставно задовольняючи позов грошові кошти сплачені за додатковими угодами стягнули на користь позивача, тоді як мали стягнути на користь Міністерства освіти і науки України і саме цей орган мав бути позивачем у справі, касаційний суд вказує на безпідставність таких доводів, зважаючи на наступне.

77. Позивачем у даній справі є Національний університет ?Одеська юридична академія?.

78. Суди проаналізувавши Положення про Міністерство освіти і науки України та статут університету вірно зазначили, що МОН, як центральний орган виконавчої влади у сфері освіти і науки, забезпечує фінансування Університету та здійснює контроль за фінансово-господарською діяльністю Університету, проте університет самостійно провадить господарську діяльність із забезпечення функціонування університету в рамках наданого фінансування. Позивач, як учасник цивільних правовідносин, як особа, яка самостійно провадить господарську діяльність в рамках наданого фінансування, та як сторона спірного договору, є належним позивачем у даній справі.

79. З урахуванням вищезазначеного касаційний суд вважає хибними доводи скарги про неправильно визначений суб`єктний склад справи.

80. Таким чином не знайшли свого підтвердження доводи касаційної скарги про неврахування судами правових висновків Верховного Суду, викладених у постановах Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 295/4481/16-ц, від 16.05.2018 у справі № 638/11634/17, від 16.05.2021 у справі № 910/1184/19, від 13.11.2019 у справі № 922/3095/18, від 23.10.2019 у справі № 922/3013/18, від 06.07.2021 у справі № 911/2169/20, від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18, від 14.07.2022 у справі № 909/1285/21, від 21.02.2023 у справі № 924/996/21, від 22.09.2022 у справі №125/2157/19, від 06.07.2021 у справі № 911/2169/20, від 21.06.2023 у справі № 905/1907/21, від 19.03.2019 у справі № 809/1718/15 , отже, відсутні підстави для скасування судових рішень у справі з цієї підстави касаційного оскарження.

81. Щодо доводів відповідача, викладених у касаційній скарзі, з посиланням на п. 4 ч. 2 ст. 287 ГПК України, про неналежне дослідження доказів у справі, що унеможливило встановлення фактичних обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору, Суд зазначає наступне.

82. Відповідно до ч. 3 статті 310 ГПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливили встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо, зокрема: 1) суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.

83. За змістом пункту 1 частини 3 статті 310 ГПК України достатньою підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є не саме по собі порушення норм процесуального права, а зазначене процесуальне порушення у сукупності з належним обґрунтуванням скаржником заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 287 цього Кодексу.

84. Проте, як уже зазначалося, підстави касаційного оскарження, наведені відповідачем у касаційній скарзі п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України, у цьому випадку, не отримали підтвердження, після відкриття касаційного провадження, у зв`язку з чим такі доводи як неналежне дослідження тих чи інших доказів відхиляються судом касаційної інстанції. До того ж, доводи касаційної скарги наведені в обґрунтування підстави касаційного оскарження передбаченої п. 4 ч. 2 ст. 287 ГПК України, також зводяться до незгоди відповідача із наданою судами оцінкою доказам у справі та переоцінкою обставин справи, що суперечить положенням ст. 300 ГПК України.

85. Враховуючи наведені положення законодавства та обставини, встановлені судами попередніх інстанцій, зважаючи на межі перегляду справи судом касаційної інстанції, передбачені статтею 300 ГПК України, колегія суддів зазначає, що підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України, не отримали підтвердження після відкриття касаційного провадження, в даному випадку, колегія суддів не вважає за необхідне закрити касаційне провадження на підставі пункту 5 частини 1 статті 296 ГПК України, отже, касаційна скарга є необґрунтованою, а тому, рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду необхідно залишити без змін.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

86. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення судів першої та апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення.

87. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права (ч. 1 ст. 309 ГПК України).

88. Враховуючи викладене, касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор енергії" залишити без задоволення, постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.12.2024 та рішення Господарського суду Одеської області від 16.09.2024 у справі №916/598/24, необхідно залишити без змін.

Судові витрати

89. Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку ст. 129 ГПК України покладається на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор енергії" залишити без задоволення.

2. Постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.12.2024 та рішення Господарського суду Одеської області від 16.09.2024 у справі №916/598/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.А. Кролевець

Судді О.М. Баранець

В.І. Студенець