ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року

м. Київ

cправа № 910/16144/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Губенко Н.М. - головуючий, Вронська Г.О., Кондратова І.Д.,

за участю секретаря судового засідання - Долгополової Ю.А.,

представників учасників справи:

позивача - Заяць С.Ю.,

відповідача - Герасименко І.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Політех-Плаза"

на рішення Господарського суду міста Києва

у складі судді Коткова О.В.

від 27.05.2025 та

на постанову Північного апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Сітайло Л.Г. - головуючий, Барсук М.А., Пономаренко Є.Ю.

від 11.09.2025

за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Політех-Плаза"

до Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал"

про зобов`язання вчинити дії.

Відповідно до частини 2 статті 216 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 13.01.2026 оголошувалась перерва до 27.01.2026.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Політех-Плаза" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал", в якому просило суд:

- зобов`язати Приватне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал" підготувати та надати акт розмежування меж обслуговування зовнішніх каналізаційних мереж між Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Політех-Плаза";

- визнати житловий будинок за адресою: місто Київ, проспект Берестейський, 26-А, приєднаним до зовнішніх водопровідних та каналізаційних мереж Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал";

- визнати протиправними дії та бездіяльність Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" щодо ухилення від укладання договору про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення з Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Політех-Плаза";

- зобов`язати Приватне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал" виконати в натурі обов`язок виконавця комунальних послуг - підготувати та укласти договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 № 690 (в редакції, чинній на момент ухвалення судового рішення), з колективним споживачем Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Політех-Плаза".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що загальними зборами співвласників Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Політех-Плаза" обрано модель організації відносин для постачання комунальної послуги з централізованого водопостачання та водовідведення з Приватним акціонерним товариством "Акціонерна компанія "Київводоканал", а саме - договору про надання комунальних послуг з колективним споживачем, що укладається з ОСББ "Політех-Плаза". Водночас, відповідач ухиляється від укладення відповідного договору з колективним споживачем про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення. Крім того відповідач, у визначений статтею 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" строк, не здійснив підключення закінченого будівництвом об`єкта, прийнятого в експлуатацію, не підготував та не надав акт розмежування меж обслуговування зовнішніх каналізаційних мереж між Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Політех-Плаза".

2. Стислий виклад обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій

12 грудня 2018 року державним реєстратором зареєстровано (запис про державну реєстрацію №0081960) Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Політех-Плаза" (ідентифікаційний код 42697192), місцезнаходженням якого є: 04116, м. Київ, просп. Перемоги, 26-А.

20 червня 2024 року за результатами проведення загальних зборів співвласників Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Політех-Плаза", оформлених протоколом від 15.07.2024 № 1, вирішено, зокрема, обрати модель організації договірних відносин для постачання комунальної послуги з централізованого водопостачання та водовідведення з монополістом - Приватним акціонерним товариством "Акціонерна компанія "Київводоканал", а саме - договір про надання комунальних послуг з колективним споживачем, що укладається з ОСББ та іншою юридичною особою, яка об`єднує всіх співвласників такого будинку, та в їхніх інтересах укладає відповідний договір, та надати повноваження об`єднанню бути колективним споживачем та укладати договори для постачання комунальної послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, відповідно до статуту об`єднання, і в інтересах споживачів (співвласників будинку).

31 липня 2024 року, на виконання рішення загальних зборів співвласників Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Політех-Плаза", що відбулися 20.06.2024, оформлених протоколом від 15.07.2024 № 1, об`єднання звернулося до Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" із заявою щодо укладення договору про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення з Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Політех-Плаза".

У відповідь на вказаний лист, Приватне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал" повідомило Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Політех-Плаза", що передумовою укладення договору є виконання відповідної процедури (наведеної у листі) приєднання новобудови до міських мереж водопостачання та водовідведення за постійною (проектною схемою), яка зокрема містить такі етапи: виконання робіт з реалізації отриманих забудовником технічних умов на водопостачання та каналізування (далі - ТУ); введення в експлуатацію побудованих згідно з ТУ та проекту мереж водопостачання та водовідведення з оформленням актів технічної готовності (вводу в експлуатацію), а також подальша передача мереж до комунальної власності територіальної громади м. Києва. Проте, об`єднанням не дотримано зазначеної процедури, а тому для продовження процедури укладення договору ОСББ необхідно надати до ПрАТ "АК "Київводоканал" підтверджуючі документи про вжиті заходи щодо оформлення проектно-технічної документації та виконання процедури приєднання будинку до міських мереж водопостачання та водовідведення.

Зі змісту сертифіката Державної архітектурно-будівельної інспекції України серії ІУ №86, наданого позивачем, вбачається, що замовником об`єкта є Публічне акціонерне товариство "Київський завод "Аналітприлад".

У матеріалах справи відсутні докази передачі Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку "Політех-Плаза" технічної документації на будинок замовником будівництва, відповідно, відсутня сама технічна документація з доказами прийняття в експлуатацію каналізаційних мереж новозбудованого будинку за адресою: просп. Берестейський, 26-А, м. Київ. Такі документи до Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" не надходили (відповідні зауваження були викладені відповідачем ще у акті обстеження водоспоживання та водовідведення об`єкту № 217570 від 25.09.2019).

3. Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.05.2025 у справі № 910/16144/24, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 11.09.2025, у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції мотивовані тим, що:

- оскільки позивач не виконав власного обов`язку надати відповідачу відповідну технічну документацію на підтвердження виконання технічних умов на водопостачання та каналізування у будинку за адресою: 04116, м. Київ, проспект Перемоги 26-А, є необґрунтованими вимоги позивача щодо визнання житлового будинку приєднаним до зовнішніх водопровідних та каналізаційних мереж відповідача, про зобов`язання відповідача підготувати та надати акт розмежування меж обслуговування зовнішніх каналізаційних мереж між об`єднанням;

- посилання позивача на те, що об`єкт за адресою: м. Київ, проспект Берестейський, 26А є об`єктом закінченого будівництва та прийнятий в експлуатацію Державною архітектурно-будівельною інспекцією, на підтвердження чого надано сертифікат ІУ №86, не свідчить про факт введення в експлуатацію побудованих, згідно з технічними умовами зовнішніх водопровідних та каналізаційних мереж;

- за відсутності у повному обсязі технічних умов водопостачання та каналізування, введення в експлуатацію побудованих, згідно з технічними умовами та проекту мереж централізованого водопостачання та водовідведення (з оформленням актів технічної готовності (вводу в експлуатацію)), вказаних мереж у будинку за адресою: 04116, м. Київ, проспект Перемоги 26-А, свідчить фактично про відсутність технічної можливості з боку відповідача для надання відповідних послуг централізованого водопостачання та водовідведення позивачу. Тому, підстав для укладення договору про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення у відповідача немає.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що на момент розгляду справи договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення укладено між сторонами.

4. Короткий зміст вимог касаційної скарги. Узагальнені доводи касаційної скарги. Доводи інших учасників справи

У касаційній скарзі скаржник просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 27.05.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.09.2025 у даній справі, та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Підставою касаційного оскарження зазначено пункти 1, 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, а саме:

- при ухваленні оскаржуваних судових рішень суди не застосували статтю 1, частину 1, пункти 5, 6 частини 2 статті 6, пункт 1 частини 1 та частину 2 статті 7, пункт 2 частини 2 статті 8, частини 1, 2, 3 статті 12 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", Правила надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення і типових договорів про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 690 від 05.07.2019, та не врахували висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.12.2020 у справі № 522/20501/14-ц, щодо застосування вказаних норм права, у подібних правовідносинах;

- скаржник також зауважує, що суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували частину 1 статті 29, частини 1, 2, 3 та 6 статті 30, статтю 31 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", пункти 1, 3-19 розділу ІІІ Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України № 190 від 27.06.2008;

- відсутністю висновку Верховного Суду щодо питання застосування частин 2 та 4 статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" у подібних правовідносинах.

Відповідач подав відзив на касаційну скаргу, в якому просив залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

5. Позиція Верховного Суду

Відповідно до положень статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Здійснюючи касаційне провадження Суд зазначає таке.

За чинним конституційним правопорядком, що його визначено приписами пункту 14 частини першої статті 92, пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України, на рівні закону забезпечується право на апеляційний перегляд кожної справи, а право на касаційне оскарження судового рішення забезпечується лише в тих випадках, що їх визначив законодавець.

У постанові від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що тенденції нормативно-правового регулювання національної моделі касаційного оскарження свідчать про перехід на конституційному рівні до моделі обмеженої касації, що реалізується, зокрема, за допомогою введення переліку випадків, коли рішення підлягає касаційному оскарженню, а також низки процесуальних фільтрів. Встановлення в процесуальному кодексі виняткових підстав для касаційного оскарження у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним, має слугувати формуванню дієвої судової системи, що гарантуватиме особі право на остаточне та обов`язкове судове рішення. Введення процесуальних "фільтрів" не порушує право на доступ до суду, оскільки таке право вже реалізоване при зверненні до суду першої та апеляційної інстанцій, можна стверджувати, що введення процесуальних "фільтрів" допуску до перегляду судових рішень касаційним судом не порушує право доступу до правосуддя (пункти 5.10, 5.16, 5.21 постанови).

У статті 287 Господарського процесуального кодексу України, якою регламентоване право касаційного оскарження, визначено перелік судових рішень, які підлягають касаційному оскарженню у господарському процесі, а також визначені підстави та випадки, коли касаційне оскарження допускається.

З метою визначення меж розгляду справи Верховним Судом застосовуються правила статті 300 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина 1).

Касаційне провадження у справі відкрито, у тому числі, відповідно до пункту 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, яка визначає, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадку, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Наведене узгоджується із частиною 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України, яка визначає, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, відповідно до пункту 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України касаційний перегляд з указаних мотивів може відбутися за наявності таких складових: (1) суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду; (2) відсутня постанова Верховного Суду про відступлення від такого висновку; (3) висновок Верховного Суду стосується правовідносин, які є подібними.

При цьому, підставою для касаційного оскарження є неврахування висновку Верховного Суду саме щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції в обґрунтування мотивувальної частини постанови. Саме лише зазначення у постанові Верховного Суду норми права також не є його правовим висновком про те, як саме повинна застосовуватися норма права у подібних правовідносинах.

Колегія суддів враховує, що процесуальний кодекс та інші законодавчі акти не містять визначення поняття "подібні правовідносини", а також будь-яких критеріїв визначення подібності правовідносин з метою врахування відповідного висновку, тому для розуміння відповідних термінів звертається до правових висновків, викладених у судових рішеннях Великої Палати Верховного Суду.

Так, у постанові від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19 Велика Палата Верховного Суду визначила наступні критерії подібності правовідносин у розумінні норм процесуального законодавства:

- термін "подібні правовідносини" може означати як ті, що мають лише певні спільні риси з іншими, так і ті, що є тотожними з ними, тобто такими самими, як інші (пункт 24 постанови);

- для цілей застосування приписів процесуального закону, в яких вжитий термін "подібні правовідносини", зокрема пункту 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України та пункту 5 частини 1 статті 296 Господарського процесуального кодексу України таку подібність слід оцінювати за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями (пункт 25 постанови);

- подібність спірних правовідносин, виявлена одночасно за трьома критеріями, означатиме тотожність цих відносин (однакового виду суб`єкти, однаковий вид об`єкта й однакові права та обов`язки щодо нього). Але процесуальний закон не вимагає встановлювати тотожність. З огляду на значення слова "подібний" не завжди означає тотожність (пункт 28 постанови);

- у кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів. Тому з метою застосування відповідних приписів процесуального закону не будь-які обставини справ є важливими для визначення подібності правовідносин (пункт 31 постанови).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що таку подібність суд касаційної інстанції визначає з урахуванням обставин кожної конкретної справи. Це врахування слід розуміти як оцінку подібності насамперед змісту спірних правовідносин (обставин, пов`язаних із правами й обов`язками сторін спору, регламентованими нормами права чи умовами договорів), а за необхідності, зумовленої специфікою правового регулювання цих відносин, - також їх суб`єктів (видової належності сторін спору) й об`єктів (матеріальних або нематеріальних благ, щодо яких сторони вступили у відповідні відносини) (пункт 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справі №233/2021/19).

Здійснена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19 конкретизація полягає у тому, що на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими (пункт 39 постанови).

Крім того, у розумінні пункту 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, підставою для касаційного оскарження є неврахування висновку Верховного Суду саме щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції в обґрунтування мотивувальної частини постанови. Саме лише зазначення у постанові Верховного Суду норми права також не є його правовим висновком про те, як саме повинна застосовуватися норма права у подібних правовідносинах.

Правовим висновком Верховного Суду є висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, сформульований внаслідок казуального тлумачення цієї норми при касаційному розгляді конкретної справи, та викладений у мотивувальній частині постанови Верховного Суду, ухваленої за наслідками такого розгляду, який є обов`язковим для суду та інших суб`єктів (постанови Верховного Суду від 15.07.2025 у справі № 910/11961/24, від 24.05.2025 у справі № 910/16586/18, від 20.03.2025 у справі № 917/2139/23, від 21.01.2025 у справі № 906/1167/23).

Суд відхиляє доводи скаржника про те, що суди першої та апеляційної інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень не врахували висновки Верховного Суду, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.12.2020 у справі № 522/20501/14-ц, з огляду на таке.

Суд зазначає, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.12.2020 у справі № 522/20501/14-ц не формувала висновки щодо застосування статті 1, частини 1, пунктів 5, 6 частини 2 статті 6, пункту 1 частини 1 та частини 2 статті 7, пункту 2 частини 2 статті 8, частин 1, 2, 3 статті 12 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" № 2189-VIII, Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення і типових договорів про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 690 від 05.07.2019, адже у вказаній постанові не міститься правового висновку про те, як саме повинні застосовуватися зазначені норми.

До того ж встановлені судами у справі № 522/20501/14-ц та у цій справі № 910/16144/24 обставини є різними.

Так, у справі № 522/20501/14-ц суд апеляційної інстанції приймаючи постанову, яка залишена без змін постановою Великої Палати Верховного Суду у постанові від 07.12.2020, про задоволення позову, виходив, зокрема, із того, що доказами, наявними у вказаній справі, підтверджується виконання відповідних технічних умов та приєднання будинків позивачів (споживачів) до мереж водопроводу і водовідведення (каналізації) підприємства питного водопостачання та водовідведення.

Натомість у цій справі № 910/16144/24 судами попередніх інстанцій встановлено обставини відсутності у повному обсязі технічних умов водопостачання та каналізування (водовідведення), введення в експлуатацію побудованих, згідно з технічними умовами та проекту мереж централізованого водопостачання та водовідведення (з оформленням актів технічної готовності (вводу в експлуатацію). Тобто, встановлено обставини відсутності технічної можливості з боку відповідача для надання відповідних послуг централізованого водопостачання та водовідведення позивачу.

Тобто правовідносини у справі № 522/20501/14-ц та у справі № 910/16144/24 не є подібними.

З викладеного вбачається, що підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, не отримала підтвердження під час касаційного провадження у даній справі, що, в свою чергу, є підставою для закриття касаційного провадження в цій частині відповідно до пункту 5 частини 1 статті 296 Господарського процесуального кодексу України.

Щодо доводів касаційної скарги, передбачених пунктом 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, то Суд зазначає таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 12.12.2018 державним реєстратором зареєстровано Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Політех-Плаза", місцезнаходженням якого є: 04116, м. Київ, просп. Перемоги, 26-А.

Загальними зборами співвласників Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Політех-Плаза", які відбулись 20.06.2024 та оформлені протоколом від 15.07.2024 № 1, було вирішене питання обрання моделі організації договірних відносин з Приватним акціонерним товариством "Акціонерна компанія "Київводоканал" щодо постачання комунальної послуги з централізованого водопостачання та водовідведення , а саме - укладення Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Політех-Плаза", що об`єднує всіх співвласників будинку та в їх інтересах укладає відповідний договір вказаних послуг, як колективний споживач.

31 липня 2024 року, на виконання зазначених рішень загальних зборів співвласників Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Політех-Плаза", останнє звернулося до Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" із заявою щодо укладення договору про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення з об`єднанням.

У відповідь на вказаний лист, Приватне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал" повідомило Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Політех-Плаза" про те, що передумовою укладення договору є виконання відповідної процедури (наведеної у листі) приєднання новобудови до міських мереж водопостачання та водовідведення за постійною (проектною схемою), яка, зокрема, містить такі етапи: виконання робіт з реалізації отриманих забудовником технічних умов на водопостачання та каналізування (далі - ТУ); введення в експлуатацію побудованих згідно з ТУ та проекту мереж водопостачання та водовідведення з оформленням актів технічної готовності (вводу в експлуатацію), а також подальша передача мереж до комунальної власності територіальної громади м. Києва. Проте, об`єднанням не дотримано зазначеної процедури, а тому для продовження процедури укладення відповідного договору необхідно надати Приватному акціонерному товариству "Акціонерна компанія "Київводоканал" підтверджуючі документи про вжиті заходи щодо оформлення проектно-технічної документації та виконання процедури приєднання будинку до міських мереж водопостачання та водовідведення.

Вважаючи, що Приватне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал" ухиляється від укладення відповідного договору з колективним споживачем про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Політех-Плаза" звернулось з даним позовом.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За приписами статті 627 Цивільного кодексу України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частинами 3, 4, 7 статті 179 Господарського кодексу України (в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що укладання господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо, зокрема, існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; примірного договору, рекомендованого органом управління суб`єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст; типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим державним органом або органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови; договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб`єктів, коли ці суб`єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту. Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

У статті 1 вказаного Закону наведено терміни, які у ньому вживаються, зокрема: виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору (пункт 2 частини 1 статті 1); житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг (пункт 5 частини 1 статті 1); колективний договір про надання комунальних послуг (далі - колективний договір) - договір про надання комунальних послуг, який укладається з виконавцем комунальних послуг за рішенням співвласників (на умовах, визначених у рішенні співвласників (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) та є обов`язковим для виконання всіма співвласниками (пункт 8 частини 1 статті 1); колективний споживач - юридична особа, що об`єднує споживачів у будівлі та в їхніх інтересах укладає договір про надання комунальної послуги (пункт 9 частини 1 статті 1); споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач (пункт 13 частини 1 статті 1).

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та управління побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

У частині 2 статті 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що норми цього Закону застосовуються з урахуванням особливостей, встановлених законами, що регулюють відносини у сферах постачання та розподілу електричної енергії і природного газу, постачання теплової енергії, централізованого постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.

До житлово-комунальних послуг, у розумінні статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», належить така комунальна послуга, як централізоване водопостачання та водовідведення.

Учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є, зокрема, споживачі (індивідуальні та колективні) та виконавці комунальних послуг (виконавцем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення - є суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення) (стаття 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» колективний споживач має право укладати договір про надання комунальної послуги відповідно до статуту в інтересах споживачів, об`єднаних таким колективним споживачем.

Пунктами 1, 2 частини 2 статті 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що виконавець комунальної послуги зобов`язаний: забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором.

Відповідно до частин 1, 2 статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).

У частині 4 статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що порядок та особливості укладання, зміни і припинення договорів про надання житлово-комунальних послуг визначаються статтями 13-15 цього Закону.

Відповідно до підпункту 3 пункту 1, пункту 2 частини 1 статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» за рішенням співвласників багатоквартирного будинку, прийнятим відповідно до закону, з виконавцем відповідної комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії) укладається договір про надання комунальних послуг, зокрема, договір про надання комунальних послуг з колективним споживачем, що укладається з об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку або іншою юридичною особою, яка об`єднує всіх співвласників такого будинку та в їхніх інтересах укладає відповідний договір. Співвласники багатоквартирного будинку (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) самостійно обирають одну з моделей організації договірних відносин, визначених цією частиною, за кожним видом комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії).

Договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку (частина 1 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Отже, враховуючи зазначені норми та прийняті загальними зборами співвласників Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Політех-Плаза" рішення, які оформлені протоколом від 15.07.2024 № 1, об`єднання як колективний споживач має право укладати відповідний договір про надання комунальної послуги, зокрема, щодо централізованого водопостачання та водовідведення, і такий договір укладається з виконавцем відповідної послуги, у якого, за загальним правилом, існує обов`язок з укладення такого договору.

Водночас, у частині 2 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що виконавець комунальної послуги, який займає монопольне становище на ринку, за наявності у нього технічних можливостей надання комунальної послуги не вправі відмовити в укладенні відповідного договору споживачеві чи іншій особі, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, якщо інше не передбачено законом.

Тобто, зазначеною нормою визначено виняток для виконавця відповідної комунальної послуги із загального правила щодо укладення договору.

Зокрема, таким винятком є відсутність у виконавця відповідної комунальної послуги, який займає монопольне становище на ринку, технічних можливостей надання певної комунальної послуги.

Зазначений Закон конкретно не визначає зміст поняття технічні можливості надання комунальної послуги. Тому, враховуючи приписи частини 2 статті 2 вказаного Закону, слід звернутись до законів, що регулюють відносини у сфері централізованого водопостачання та централізованого водовідведення.

Так, правові, економічні та організаційні засади функціонування системи питного водопостачання, спрямовані на гарантоване забезпечення населення якісною та безпечною для здоров`я людини питною водою, визначає Закон України «Про питну воду та питне водопостачання».

У частині 1 статті 1 вказаного Закону наведено терміни, які у ньому вживаються, зокрема: водопровідна мережа - система трубопроводів, відповідних споруд та устаткування для розподілу і подачі питної води споживачам; питне водопостачання - діяльність, пов`язана з виробництвом, транспортуванням та постачанням питної води споживачам питної води, охороною джерел та систем питного водопостачання; система питного водопостачання - сукупність технічних засобів, включаючи мережі, споруди, устаткування (пристрої), для централізованого та нецентралізованого питного водопостачання; технічні умови - це комплекс умов і вимог до інженерного забезпечення систем водопостачання, які мають відповідати його розрахунковим параметрам; централізоване питне водопостачання - господарська діяльність із забезпечення споживачів питною водою за допомогою комплексу об`єктів, споруд, розподільних водопровідних мереж, пов`язаних єдиним технологічним процесом виробництва та транспортування питної води; споживач питної води - юридична або фізична особа, яка використовує питну воду для забезпечення питних фізіологічних, санітарно-гігієнічних, побутових та господарських потреб.

Закон України «Про водовідведення та очищення стічних вод» визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування системи водовідведення, спрямовані на створення сприятливих умов життєдіяльності людини та захист навколишнього природного середовища від негативного впливу стічних вод.

У частині 1 статті 1 вказаного Закону наведено терміни, які у ньому вживаються, зокрема: водовідведення - діяльність із збирання, транспортування, очищення та скидання стічних вод за допомогою систем водовідведення або інших споруд відведення та/або очищення; об`єкти водовідведення - мережі, споруди, технічні засоби, устаткування (пристрої), що використовуються в системах водовідведення; система централізованого водовідведення - сукупність об`єктів водовідведення для централізованого відведення, збирання, транспортування, очищення та скидання стічних вод, оброблення та утилізації осадів стічних вод населеного пункту; транспортування стічних вод - переміщення стічних вод за допомогою мереж водовідведення від об`єктів, які під`єднані до систем централізованого водовідведення, або за допомогою спеціалізованого транспорту від об`єктів, які не під`єднані до систем централізованого водовідведення, до споруд очищення стічних вод; централізоване водовідведення - господарська діяльність у сфері збирання, транспортування, очищення та скидання стічних вод за допомогою системи централізованого водовідведення.

Із наведеного вбачається, що надання послуги з централізованого водопостачання та водовідведення (які включають транспортування (переміщення) і постачання води, та збирання і транспортування (переміщення) стічних вод) здійснюється, зокрема, за допомогою систем централізованого водопостачання та централізованого водовідведення.

Отже, для можливості надання виконавцем відповідної комунальної послуги та можливості отримання споживачем такої послуги, об`єкт споживача повинен бути приєднаним до систем централізованого водопостачання та централізованого водовідведення.

У статті 22 Закону України «Про водовідведення та очищення стічних вод» визначено, що приєднання до систем централізованого водовідведення здійснюється відповідно до технічних умов, виданих підприємством централізованого водовідведення. У технічних умовах на приєднання до систем централізованого водовідведення зазначаються: найменування та адреса об`єкта, замовника, проектувальника; вид будівництва, нормативні строки проектування і будівництва; місце та спосіб приєднання до мереж централізованого водовідведення, вимоги до обладнання, вузлів приєднання;

відомості про місце скидання очищених стічних вод; основні розрахункові інженерні параметри системи централізованого водовідведення, що включають: кількість, якість і режим надходження стічних вод; тиск у місці підключення; умови скиду очищених стічних вод. Порядок розроблення та затвердження технічних умов на приєднання до систем централізованого водовідведення встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Порядок користування системами централізованого питного водопостачання та централізованого водовідведення населених пунктів України визначають Правила користування системами централізованого питного водопостачання та централізованого водовідведення в населених пунктах України, затверджені наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 № 190 (надалі - Правила № 190).

У пункті 4 розділу І Правил № 190 визначено, що: акт розмежування майнової належності та експлуатаційної відповідальності сторін - акт, який додається до технічних умов на приєднання до систем централізованого питного водопостачання та централізованого водовідведення та вирішує питання, пов`язані з межею майнової належності та експлуатаційної відповідальності сторін; випуск водовідведення - трубопровід для відведення стічних вод від будинків, споруд, приміщень та з території споживача до першого колодязя системи централізованого водовідведення (з контрольним/ревізійним колодязем включно, за умови його наявності); водопровідний ввід - трубопровід від мережі виконавця комунальної послуги у місці приєднання, з колодязем, патрубком і запірною арматурою до зовнішньої стіни будинку або межі території об`єкта; замовник послуг з централізованого водопостачання та водовідведення - споживач або суб`єкт господарювання, який має намір здійснити будівництво або реконструкцію об`єкта будівництва з подальшим його приєднанням до систем централізованого водопостачання та водовідведення; ліміт водоспоживання та/або водовідведення - встановлений споживачу граничний обсяг використання питної води та/або приймання (скидання) стічних вод за визначений строк на підставі технічних умов на приєднання до мереж водопостачання та/або на приєднання до мереж водовідведення; межа майнової належності - лінія розподілу елементів систем централізованого питного водопостачання та централізованого водовідведення і споруд на них між виконавцем послуги з централізованого водопостачання / централізованого водовідведення та споживачем; мережа водовідведення споживача - система трубопроводів, каналів та/або лотків і споруд на них для збирання та відведення стічних вод споживача, що перебуває на балансі або території споживача і ним обслуговується; мережа водопостачання споживача - система трубопроводів для питного водопостачання споживача, що перебуває на балансі або території споживача і ним обслуговується; технічні умови на приєднання до систем централізованого питного водопостачання та централізованого водовідведення (далі - технічні умови) - комплекс умов та вимог до інженерного забезпечення об`єкта будівництва, реконструкції та заходів для забезпечення гідравлічних параметрів стабільної роботи систем централізованого питного водопостачання (з урахуванням забезпечення потреб пожежогасіння) та/або централізованого водовідведення.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІІ Правил № 190 приєднання до систем централізованого питного водопостачання та централізованого водовідведення здійснюється відповідно до технічних умов (додаток 2), виданих виконавцем послуги з централізованого водопостачання/централізованого водовідведення, та розробленого і затвердженого в установленому порядку проєкту на приєднання.

Для одержання технічних умов споживач подає виконавцю послуги з централізованого водопостачання/централізованого водовідведення визначений перелік документів (пункту 3 розділу ІІІ Правил № 190).

Технічні умови повинні включати: місце та спосіб підключення до систем централізованого питного водопостачання та/або централізованого водовідведення; обсяг та тиск води, режим водопостачання; обсяги, вид та показники якості стічних вод, що скидаються; рекомендовані матеріали труб та перелік арматури і обладнання на них, глибину залягання трубопроводів; місце встановлення приладів обліку води, їх діаметр, тип, параметри, вимоги до встановлення; умови для влаштування проміжного резервуара, насосів - підвищувачів тиску, регуляторів тиску та обмежувачів; графічний матеріал із нанесенням відповідних інженерних мереж, місця приєднання до них об`єкта, місце розмежування балансової належності; термін дії технічних умов (пункту 9 розділу ІІІ Правил № 190).

Відповідно до пункту 10 розділу ІІІ Правил № 190 технічні умови є підставою для розроблення проєктно-технічної документації на приєднання до систем централізованого питного водопостачання та/або централізованого водовідведення (далі - проєктно-технічна документація) згідно з державно-будівельними нормами та іншими нормативно-правовими актами і є обов`язковими для виконання. Проєктно-технічна документація розробляється відповідно до виданих виконавцем послуги з централізованого водопостачання/централізованого водовідведення технічних умов.

У пункті 19 розділу ІІІ Правил № 190 визначено, що після закінчення робіт з підключення до систем централізованого питного водопостачання та централізованого водовідведення складається акт щодо їх технічної готовності, який підписується замовником, представником виконавця послуги з централізованого водопостачання/централізованого водовідведення, іншими зацікавленими сторонами в установленому законодавством порядку та разом з виконавчою документацією передається виконавцю комунальної послуги на зберігання, а другий примірник акта - замовнику.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, оформлений акт технічної готовності, який би підтверджував обставини закінчення робіт з підключення, зокрема, до систем централізованого водовідведення відсутній.

У позовній заяві позивач сам стверджував про те, що відповідач не здійснив підключення закінченого будівництва об`єкта до інженерних мереж. Тобто, що об`єкт споживача не приєднаний, у тому числі, до системи централізованого водовідведення.

Також, як встановили суди, обставини неможливості надання відповідачем послуг, зокрема, з централізованого водовідведення, свідчить листування сторін, в якому виконавець відповідної комунальної послуги повідомляв про неможливість приєднання до систем централізованого водовідведення, у зв`язку з ненаданням позивачем визначених документів (технічної документації), та як наслідок, про неможливість надання відповідної послуги і укладення договору.

З огляду на викладене, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про необґрунтованість вимог позивача.

Суд відхиляє доводи скаржника про те, що суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували частину 1 статті 29, частини 1, 2, 3 та 6 статті 30, статтю 31 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", приписи Правил № 190, з огляду на таке.

Як зазначалось вище, Правила № 190 визначають замовника послуг з централізованого водопостачання та водовідведення - як споживача або суб`єкта господарювання, який має намір здійснити будівництво або реконструкцію об`єкта будівництва з подальшим його приєднанням до систем централізованого водопостачання та водовідведення.

Частиною 1 статті 30 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" визначено, що технічні умови - це комплекс умов та вимог до інженерного забезпечення об`єкта будівництва, які мають відповідати його розрахунковим параметрам щодо водопостачання (з урахуванням потреб забезпечення пожежогасіння), тепло-, електро- і газопостачання, водовідведення, зовнішнього освітлення, відведення зливових вод та електронних комунікацій.

Відповідно до частини 1 статті 29 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" технічні умови є основними складовими вихідних даних.

Згідно з частиною 2 статті 30 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" фізична чи юридична особа, яка має намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває в її власності або користуванні, має право на одержання технічних умов згідно із поданою нею заявою.

За частиною 3 статті 30 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" технічні умови повинні відповідати законодавству, містити достовірну інформацію та обґрунтовані вимоги до об`єктів будівництва, а також відповідати намірам заявника щодо забудови земельної ділянки.

Згідно з частиною 6 статті 30 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" склад, зміст, порядок надання технічних умов та порядок визначення вартості послуг з їх надання визначаються відповідними центральними органами виконавчої влади.

Відповідно до частини 12 статті 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" замовник зобов`язаний передати закінчений будівництвом та підключений до інженерних мереж житловий будинок, що споруджувався з залученням коштів фізичних та юридичних осіб, об`єднанню співвласників або власнику, або експлуатуючій організації протягом ста двадцяти календарних днів з дня його прийняття в експлуатацію.

Згідно з частиною 5 статті 5 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" замовник будівництва або попередній власник будинку зобов`язаний передати один примірник технічної документації на будинок згідно з переліком, визначеним центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної житлової політики і політики у сфері житлово-комунального господарства, співвласникам в особі їх об`єднання або особі, уповноваженій співвласниками у передбаченому цим законом порядку.

Із наведеного вбачається, що підключення до інженерних мереж житлового будинку є обов`язком замовника будівництва. При цьому Правила № 190 визначають замовника послуг з централізованого водопостачання та водовідведення - як споживача або суб`єкта господарювання, який має намір здійснити будівництво або реконструкцію об`єкта будівництва з подальшим його приєднанням до систем централізованого водопостачання та водовідведення.

Як зазначалось вище, у пункті 19 розділу ІІІ Правил № 190 визначено, що після закінчення робіт з підключення до систем централізованого питного водопостачання та централізованого водовідведення складається акт щодо їх технічної готовності, який підписується замовником, представником виконавця послуги з централізованого водопостачання/централізованого водовідведення, іншими зацікавленими сторонами в установленому законодавством порядку та разом з виконавчою документацією передається виконавцю комунальної послуги на зберігання, а другий примірник акта - замовнику.

Тобто, відповідний акт технічної готовності (другий примірник акта), у разі його складення, передається на зберігання замовнику послуг з централізованого водопостачання та водовідведення.

Відповідно, у разі існування акта технічної готовності, останній повинен передаватись разом з технічною документацією на будинок від замовника будівництва або попереднього власника будинку співвласникам в особі їх об`єднання, тобто, Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку "Політех-Плаза".

Водночас, як встановили суди, у матеріалах справи відсутні докази передачі позивачу технічної документації на будинок, у тому числі відповідний акт технічної готовності, замовником будівництва.

Враховуючи те, що у матеріалах справи відсутні докази приєднання об`єкта позивача до системи централізованого водовідведення, і саме об`єднання звернулось до відповідача щодо приєднання до систем централізованого питного водопостачання та централізованого водовідведення, та щодо укладення відповідного договору, тому саме позивач є замовником послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, у розумінні Правил № 190, і на нього поширюються відповідні обов`язки, передбачені таким Правилами.

Суд також відхиляє доводи скаржника про неврахування судами частини 9 статті 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", оскільки зазначеною нормою передбачено, що зареєстрована декларація про готовність об`єкта до експлуатації або сертифікат є підставою для укладення договорів про постачання на прийнятий в експлуатацію об`єкт необхідних для його функціонування ресурсів - води, газу, тепла, електроенергії та оформлення права власності на такий об`єкт. Водночас, дана норма не визначає підставою для укладення договорів про водовідведення наявність зареєстрованої декларації про готовність об`єкта до експлуатації або сертифіката. У даному випадку, позивач намагається укласти договір, який включає надання послуг з централізованого водопостачання і централізованого водовідведення.

До того ж, як встановлено судом апеляційної інстанції, між сторонами укладено договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення.

6. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини 2 статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними (пункт 5 частини 1 статті 296 Господарського процесуального кодексу України).

Пунктом 1 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення.

Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (стаття 309 Господарського процесуального кодексу України).

З огляду на наведене, Суд дійшов висновку про необхідність закриття касаційного провадження у справі № 910/16144/24 за касаційною скаргою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Політех-Плаза" на рішення Господарського суду міста Києва від 27.05.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.09.2025 з підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, та залишення касаційної скарги в частині оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 27.05.2025 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 11.09.2025 у справі № 910/16144/24 з підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України без задоволення, а рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції без змін.

7. Судові витрати

Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на скаржника.

Керуючись статтями 296, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційне провадження у справі № 910/16144/24 за касаційною скаргою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Політех-Плаза" на рішення Господарського суду міста Києва від 27.05.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.09.2025 з підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, закрити.

2. Касаційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Політех-Плаза" в частині оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 27.05.2025 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 11.09.2025 у справі № 910/16144/24 з підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, залишити без задоволення.

3. Рішення Господарського суду міста Києва від 27.05.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.09.2025 у справі № 910/16144/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Н.М. Губенко

Судді Г.О. Вронська

І.Д. Кондратова