ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" січня 2026 р. Справа№ 910/7402/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Коротун О.М.

Суліма В.В.

за участю секретаря судового засідання : Гончаренка О.С.

за участю представників сторін

від позивача: Дядюк Є.М.

від відповідача: Олексін С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Арес-С»

на рішення Господарського суду міста Києва від 10.10.2025

у справі № 910/7402/25 (суддя Лиськов М.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Арес-С»

до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго»

про стягнення 1 164 305,00 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У червня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "АРЕС-С" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (далі-відповідач) про стягнення неправомірно утриманої й неповернутої банківської гарантії G8728/20 від 09.12.2020 в частині забезпечення виконання зобов`язань на суму використаного авансового платежу в загальному розмірі 1 164 305,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на виконання умов договору позивач частково виконав свої зобов`язання у встановлений за договором та додатковими угодами до нього термін, проте відповідач, на думку позивача, неправомірно, стягнув з позивача суму банківської гарантії в рахунок виконання зобов`язань за авансовим платежем.

За таких обставин, позивач просив суд стягнути з відповідача грошові кошти неправомірно утриманої й неповернутої банківської гарантії в частині забезпечення виконання зобов`язань на суму використаного авансового платежу у загальному розмірі 1 164 305,00 грн.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.10.2025 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд вказав, що відповідно до розділу 6 договору підрядник вважається таким, що виконав свої зобов`язання за договором в частині робіт із землеустрою в повному обсязі з моменту підписання сторонами акту приймання виконаних робіт із землеустрою.

Згідно з п.6.5. договору підрядник вважається таким, що виконав свої зобов`язання за договором в повному обсязі з моменту підписання сторонами акта.

Водночас, суд вказав, що зазначений акт сторонами не підписано, відсутнє будь-яке документальне підтвердження використання підрядником державних коштів за призначенням, доказів зворотного матеріали справи не містять.

Також у справі № 922/1778/24 рішенням Господарського суду Харківської області від 07.10.2024, залишеним без змін постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.03.2025 - позов відповідача до Гаранта (банку) задоволено частково в розмірі перерахованого ним авансу 2 485 830,00 грн за договором, а тому судове рішення у справі №922/1778/24, яке набрало законної сили, має преюдиціальне значення, а встановлені ним обставини повторного доведення не потребують.

Крім того, суд зазначив, що порушуючи умови договору, визначені пунктами 16.3, 16.5, ТОВ «Арес-С» було повідомлено НЕК «Укренерго» про неможливість додержання строку виконання земельних робіт (без доказів дії форс-мажору визначених п. 16.5 договору) та звернувшись до Торгово-промислової палати України лише 10.01.2024, тобто вже після спливу строку виконання робіт, визначеного умовами договору.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Арес-С» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 10.10.2025 у справі №910/7402/25 скасувати та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю, а також стягнути судові витрати у загальному розмірі 164 523,61 грн.

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт вказує, що судом першої інстанції не взято до уваги часткове виконання позивачем своїх зобов`язань за договором, договірних положень (п.п.12.5 і 18.11), які передбачають, що у разі невиконання договірних зобов`язань із вини підрядника всі авансові платежі підлягають поверненню замовнику, а також те, що у разі припинення договору підрядник повинен протягом 3 (трьох) днів з дати розірвання договору повернути замовнику невикористаний аванс, та вжиття позивачем всіх заходів, спрямованих на належне виконання своїх зобов`язань, що спричинило ухвалення незаконного рішення, яке, на його думку, підлягає скасуванню.

Скаржник також зазначає, що висновок суду першої інстанції про те, що позивач неправильно реалізував договірні положення щодо форс-мажору та не має права посилатися на них не відповідають дійсності, оскільки у справі №922/1778/24 суд встановив наявність форс-мажору та його належне оформлення позивачем (інформування відповідача та оформлення відповідного свідоцтва) та на цій підставі відмовив відповідачу в стягненні штрафних санкцій з позивача. Апелянт посилається на те, що суд не оцінив належним чином відсутність вини позивача в об`єктивній неможливості виконати зобов`язання за договором і відповідно не застосував положення п.п.12.5 та 18.11 договору, що, на його думку, призвело до необ`єктивних висновків оскаржуваного рішення.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Позивач своїм правом згідно з ч. 1 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не скористався, відзив на апеляційну скаргу не надав, що відповідно до ч.3 ст.263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.11.2026 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Арес-С» на рішення Господарського суду міста Києва від 10.10.2025 у справі № 910/7402/25 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Майданевич А.Г., суддів Сулім В.В., Коротун О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.11.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Арес-С» на рішення Господарського суду міста Києва від 10.10.2025 у справі № 910/7402/25 та справу призначено до розгляду на 22.12.2025.

У судовому засіданні 22.12.2025 колегією суддів протокольною ухвалою продовжено строк розгляду справи та оголошено перерву у розгляді справи до 26.01.2026.

Позиції учасників справи

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції 26.01.2026 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції 26.01.2026 заперечував проти доводів апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, просив її відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Між НЕК «Укренерго» (замовник) та ТОВ «Арес-С» (підрядник) було укладено договір № 01-078361-20 від 16.10.2020 на виконання робіт з реконструкції ПЛ 500 кВ Донська-Донбаська (далі - договір).

За договором підрядник зобов`язався виконати за завданням замовника (додаток №1 до договору) роботи з реконструкції ПЛ 500 кВ Донська-Донбаська, Луганська та Донецька області (далі - роботи), з передачею Замовнику результату робіт (закінчені роботи), а замовник зобов`язався здійснити оплату прийнятих належно виконаних робіт на умовах договору.

Загальна ціна договору розрахована відповідно до ДСТУ Б.Д.1.1-1:2013, становить 56 000 000,00 грн без ПДВ, крім того, ПДВ (20%) - 11 200 000,00 грн, всього 67 200 000,00 грн з ПДВ, та складається з:

- вартості робіт із землеустрою, земельно кадастрових робіт, яка відповідно до договірної ціни та локальних кошторисів до неї (додаток № 2 до договору) становить 4 143 050,00 грн без ПДВ, крім того ПДВ 20% - 828 610,00 грн, що разом становить 4 971 660,00 грн з ПДВ.

- вартості будівельних робіт, яка відповідно до договірної ціни та локальних кошторисів до неї (додаток № 2 до договору) становить 46 545 982,93 грн без ПДВ, крім того ПДВ 20% - 9 309 196,59 грн, що разом становить 55 855 179,52 грн з ПДВ.

- вартості обладнання (устаткування), яка відповідно до договірної ціни та локальних кошторисів до неї (додаток №2 до договору) становить 4 176 389,16 грн без ПДВ, крім того ПДВ 20% - 835 277,83 грн, що разом становить 5 011 666,99 грн з ПДВ.

Згідно із пп. 4.1.1. п. 4.1. договору підрядник зобов`язується виконати роботу відповідно до вимог замовника, а також чинних на території України актів, норм, правил у встановлені договором строки. Підрядник зобов`язується передати замовнику у порядку, передбаченому чинним законодавством України та договором, закінчені роботи (результат робіт) (пп.4.1.9. п.4.1 договору). Підрядник зобов`язується передати замовнику у порядку, передбаченому чинним законодавством України та договором, виконану роботу, документи про виконання роботи (пп.4.1.20. п.4.1 договору).

Відповідно до п.6.5. договору підрядник вважається таким, що виконав свої зобов`язання за договором в повному обсязі з моменту підписання сторонами акта.

Підрядник зобов`язаний разом з актом приймання виконаних робіт із землеустрою надати: підписані всіма сторонами договори про встановлення земельного сервітуту; технічні документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право суборенди, сервітуту (в електронному вигляді підписану цифровим підписом розробником), розроблені у відповідності до вимог чинного законодавства України; обмінні файли формату XML; витяги з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, отримані на підставі розробленої документації із землеустрою; витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підтверджує державну реєстрацію земельного сервітуту в порядку, встановленому чинним законодавством України (п.6.1. договору).

Відповідно п. 3.7. договору замовник здійснює попередню оплату (аванс) за умови надання підрядником забезпечення авансового платежу у формі безвідкличної та безумовної банківської гарантії на суму авансового платежу.

Під безумовною банківською гарантією сторони розуміють банківську гарантію, за якою гарант у разі порушення принципалом свого зобов`язання, забезпеченого гарантією, сплачує кошти бенефіціару за першою його вимогою без подання будь-яких інших документів або виконання будь-яких інших умов.

АТ «Комерційний індустріальний банк» (далі - гарант) 27.10.2020 видав на користь НЕК «Укренерго» (бенефіціару) безумовну і безвідкличну гарантію №G8529/20 на забезпечення виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Арес-С» (принципалом) зобов`язань в частині авансу у випадках, передбачених договором у розмірі, що покриває суму авансового платежу та складає 15 960 460,28 грн 06.03.2023 гарантом внесені зміни №4 до банківської гарантії №G8529/20 від 27.10.2020, відповідно до яких сума гарантії становить 994 932,00 грн. (далі - гарантія №G8529/20).

АТ «Комерційний індустріальний банк» (гарант) 09.12.2020 видав на користь НЕК «Укренерго» (бенефіціару) безумовну і безвідкличну гарантію №G8728/20 на забезпечення виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Арес-С» (принципалом) зобов`язань в частині авансу у випадках, передбачених договором у розмірі, що покриває суму авансового платежу та складає 1 491 498,00 грн (далі - гарантія №G8728/20).

Ці гарантії видані для забезпечення виконання зобов`язань Товариством з обмеженою відповідальністю «Арес-С» (далі - ТОВ «АРЕС-С») в частині невиконання або неналежного виконання зобов`язання на суму авансового платежу або невиконання вимог бенефіціара щодо повернення авансового платежу у випадках та на умовах передбачених договором №01-078361-20 від 16.10.2020.

Згідно з умовами гарантій гарант, протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту отримання письмової вимоги бенефіціара, що містить твердження про те, що принципал не виконав або неналежно виконав зобов`язання, сплачує бенефіціару грошову суму передбачену безумовними і безвідкличними гарантіями №G8529/20 від 27.10.2020 та №G8728/20 від 09.12.2020 без подання будь яких інших документів або виконання будь яких інших умов.

Листом від 11.01.2023 №02/23 ТОВ «Арес-С» звернулось до НЕК «Укренерго» щодо розгляду можливості зменшення обсягів робіт з фарбування, а оформлення документів на встановлення земельних сервітутів залишити без змін.

Листом від 24.01.2023 №08/23 ТОВ «Арес-С» було повідомлено позивача про продовження терміну виконання робіт із землеустрою, земельно кадастрових робіт до 31.12.2023.

Додатковою угодою від 31.01.2023 №6 було вилучено з договору роботи, виконання яких неможливе у зв`язку з військовою агресією рф проти України, залишились лише земельно-кадастрові роботи, термін виконання яких подовжений до 31.12.2023, а термін дії договору - до 31.01.2024.

Відповідно до п. 17.1 договору (в редакції додаткової угоди № 6 від 31.01.2023) підрядник повинен виконати роботи не пізніше 31.12.2023.

Листом від 03.10.2023 №064/23 підрядник звернувся до НЕК «Укренерго» з пропозицією призупинення договору, на що була надана відповідь, що НЕК «Укренерго» не погоджується на дану пропозицію та може розглянути можливість подовження термінів виконання робіт та дії договору у разі надання підрядником підтверджуючих документів стосовно неможливості вчасного виконання зобов`язань.

Листом підрядника від 10.01.2024 №01/24 повідомлено НЕК «Укренерго» про неможливість додержання строку виконання робіт визначених договором.

Водночас, у спірних правовідносинах щодо використання позивачем як підрядником авансу та захисту його шляхом стягнення його використаної частини - застосовуваною є саме гарантія G8728/20 від 09.12.2020 ("гарантія-2 щодо авансу на роботи").

Із підстав, незалежних від волі підрядника (позивача) та за відсутності його вини (триваюча дія форс-мажорних обставин), позивачем були майже повністю виконані землевпорядні роботи відповідно до умов договору (п.п. 2.2.1), із частковим використанням суми авансового платежу, що підтверджується: 1) договором № 11/11-2020 виконання робіт із землеустрою від 11.11.2020 із додатками та додатковою угодою № 1; 2) платіжними інструкція з перерахування коштів субпідряднику за виконання робіт із землеустрою на загальну суму 750 000,00 грн; 3) листом-запитом ТОВ "АРЕС-С" від 14.01.2022 і відповіддю-листом ФО-П Скопіча О.В. від 17.01.2022 щодо стану виконання робіт із землеустрою; 4) платіжними інструкціями зі сплати ПДВ із авансового платежу за договором - 26.11.2020 - 165 722,00 грн., і 28.12.2020 - 248 583,00, а всього - 414 305,00 грн. (сума ПДВ визначається пропорційно до суми авансу).

У подальшому, в порядку регресу позивач компенсував гаранту суму перерахованої на користь відповідача банківської гарантії в рахунок виконання зобов`язань за авансовим платежем, що і є підставою для звернення до суду за захистом прав і законних майнових інтересів позивача (відповідач має право на повернення не всієї суми авансу, а тільки невикористаної позивачем в порядку п. 18.11 договору - тому стягненню підлягає використана позивачем частина авансу, яка безпідставно була отримана відповідачем).

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач зазначив, що на виконання умов договору, останній частково виконав свої зобов`язання у встановлений за договором та додатковими угодами до нього термін, проте відповідач, на думку позивача, неправомірно, стягнув з позивача суму банківської гарантії в рахунок виконання зобов`язань за авансовим платежем.

За таких обставин, позивач просив суд стягнути з відповідача грошові кошти неправомірно утриманої й неповернутої банківської гарантії в частині забезпечення виконання зобов`язань на суму використаного авансового платежу у загальному розмірі 1 164 305,00 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно із статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до статті 509 Цивільного кодексу України в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Договір, укладений між сторонами, за своєю правовою природою відноситься до договорів підряду.

Статтею 837 ЦК України визначено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Для виконання окремих видів робіт, встановлених законом, підрядник (субпідрядник) зобов`язаний одержати спеціальний дозвіл. До окремих видів договорів підряду, встановлених параграфами 2-4 цієї глави, положення цього параграфа застосовуються, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про ці види договорів.

Згідно зі статтею 843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором (стаття 854 ЦК України).

Як встановлено ч.4 ст. 882 Цивільного кодексу України, передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Відповідно до ст. 857 Цивільного кодексу України робота виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Виконана робота має відповідати якості, визначеній у договорі підряду, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовникові. Результат роботи в межах розумного строку має бути придатним для використання відповідно до договору підряду або для звичайного використання роботи такого характеру.

У ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України зазначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із пунктом 3.6. договору у разі порушення договірних зобов`язань з вини підрядника, всі авансові платежі, які не підтверджені відповідними актами, підлягають поверненню замовнику протягом 3 (трьох) банківських днів з дня отримання відповідної вимоги замовника з урахуванням індексу інфляції та процентів за користування чужими коштами, передбачених статею 536 Цивільного кодексу України, в розмірі облікової ставки НБУ від суми авансового платежу за кожен день користування авансом, починаючи з дня його зарахування на рахунок підрядника незалежно від того, припинені зобов`язання за договором на дату отримання вимоги замовника чи ні.

Відповідно до умов пункту 18.11 договору від 16.10.2020 № 01-078361-20 підрядник в разі припинення договору повинен повернути невикористаний ним аванс.

При цьому, відповідно до пункту 3.3 договору, використання підрядником авансу підтверджується прийняттям замовником робіт на суму авансового платежу.

У свою чергу, відповідно до розділу 6 договору підрядник вважається таким, що виконав свої зобов`язання за договором в частині робіт із землеустрою в повному обсязі з моменту підписання сторонами акту приймання виконаних робіт із землеустрою.

Згідно з п.6.5. з договору підрядник вважається таким, що виконав свої зобов`язання за договором в повному обсязі з моменту підписання сторонами акта.

Водночас, суд вказує, що зазначений акт сторонами не підписано, відсутнє будь-яке документальне підтвердження використання підрядником державних коштів за призначенням, доказів зворотного матеріали справи не містять.

Крім того, судом встановлено, що оскільки, принципал своєчасно не виконав зобов`язання на суму авансового платежу за договором № 01-078361-20 від 16.10.2020 на загальну суму 2 485 830,00 грн, для недопущення фінансової шкоди НЕК «Укренерго» звернулось до Акціонерного товариства «Комерційний індустріальний банк» щодо виплати за гарантіями №G8529/20 від 27.10.2020 та №G8728/20 від 09.12.2020.

Листом АТ «Комерційний індустріальний банк» №04.1/998 від 13.02.2024 (вх. №13632/01 від 14.02.2024) було повідомлено про відсутність правових підстав для задоволення вимог НЕК «Укренерго».

У подальшому, в судовому порядку рішенням Господарського суду міста Києва від 22.07.2024 у справі № 910/3638/24, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 19.05.2025 - позов НЕК «Укренерго» до Акціонерного товариства «Комерційний індустріальний банк» про стягнення банківської гарантії в забезпечення невиконання або неналежного виконання зобов`язання на суму авансового платежу за договором - задоволено повністю.

Постановою Верховного Суду від 13.03.2025 у справі № 922/1778/24 за позовом Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Арес-С» про стягнення 2 976 057,74 грн, касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» задоволено частково, стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Арес-С» на користь Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» суму авансового платежу у розмірі 2 485 830,00 грн на підставі укладеного договору № 01-078361-20 від 16.10.2020.

Суд зауважує, що згідно із п.4 ст.75 ГПК України - обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, яке набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Правила про преюдицію спрямовані не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив в законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі ( за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії .

Для рішень господарських судів важливою умовою преюдиціальності фактів, що містяться в рішенні господарського суду, є суб`єктний склад спору. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Немає винятків стосовно преюдиціальності фактів, що не входили у предмет доказування в раніше розглянутій справі. Якщо суд помилково включив факт у предмет доказування, це не позбавляє його властивостей преюдиціального факту в розгляді іншої справи. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акту. Лише згадувані, але такі, що не одержали оцінку суду, обставини не можуть розглядатися як встановлені судом і не набувають властивості преюдиціальності.

Не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Отже, виходячи з вищевикладеного, судове рішення у справі №922/1778/24, яке набрало законної сили, має преюдиціальне значення, а встановлені ним обставини повторного доведення не потребують.

Як у суді першої інстанції, так і в апеляційній скарзі позивач посилався на те, що порушення зобов`язання відбулось не з його вини, а у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, внаслідок чого 24.02.2022 Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, в Україні введено воєнний стан, що триває на даний час. Позивач зазначив, що вказані обставини є форс-мажорними (обставинами непереборної сили), що підтверджується сертифікатом Харківської торгово-промислової палати № 6300-24-0573 від 21.03.2024 про форс-мажорні обставини, зі змісту якого вбачається, що у ТОВ «Арес-С» з 24.02.2022 по 31.01.2024 були наявні форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а тому, на думку позивача, його має бути звільнено від відповідальності.

Крім того, на підтвердження обставини понесення позивачем збитків від військових дій на території Харкова за місцем його реєстрації, яка негативно вплинуло й продовжує впливати на позивача останнім додано довідку № 5053/119/62/01/11-25 від 01.04.2025, яка підтверджує факт руйнування офісу Третьої особи в наслідок обстрілу.

За приписами ст. ст. 525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

Відповідно до статті 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Колегія суддів зазначає, що при дослідженні питання звільнення від відповідальності за порушення зобов`язань за договором істотним є не сам факт наявності форс-мажорних обставин, а взаємозв`язок між такими обставинами та неможливістю виконання зобов`язань.

Відповідно до ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами.

За змістом ч. 3 ст. 14 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, засвідчує Торгово-промислова палата України за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб.

Згідно з п. 16.5. договору, доказом дії форс-мажору є документи (оригінали), видані Торгово промисловою палатою України регіональними промисловими палатами, іншим компетентним органом/установою, який має право видавати такі документи. Сторона, що не може виконувати зобов`язання за цим договором унаслідок дії форс-мажору, повинна протягом 10 (десяти) календарних днів повідомити про це іншу Сторону у письмовій формі (п. 16.3. договору).

Термін виконання земельно-кадастрових робіт згідно з додатковою угодою № 6 до договору був подовжений до 31.12.2023, натомість підрядником було повідомлено ПрАТ «НЕК «Укренерго» про неможливість додержання строку виконання земельних робіт (без доказів дії форс-мажору визначених п. 16.5 договору) та звернення до Торгово-промислової палати України лише 10.01.2024 тобто всупереч вимогам п.16.3. договору.

Неповідомлення або несвоєчасне повідомлення однієї із сторін про неможливість виконання прийнятих за даним договором зобов`язань, позбавляє сторону права посилатися на будь-яку вищевказану обставину, як на підставу, що звільняє від відповідальності за невиконання зобов`язань (п. 16.4. договору).

Отже, порушуючи умови договору, визначені пунктами 16.3, 16.5, ТОВ «Арес-С» було повідомлено НЕК «Укренерго» про неможливість додержання строку виконання земельних робіт (без доказів дії форс-мажору визначених п. 16.5 договору) та звернувшись до Торгово-промислової палати України лише 10.01.2024, тобто вже після спливу строку виконання робіт визначеного умовами договору.

Згідно з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 31.08.2022 у справі № 910/15264/21, між обставинами непереборної сили та неможливістю належного виконання зобов`язання має бути причинно-наслідковий зв`язок. Тобто неможливість виконання зобов`язання має бути викликана саме обставиною непереборної сили, а не обставинами, ризик настання яких несе учасник правовідносин.

Отже, доводи позивача, що висновок суду першої інстанції про те, що позивач неправильно реалізував договірні положення щодо форс-мажору та не має права посилатися на них не відповідають дійсності, оскільки у справі №922/1778/24 суд встановив наявність форс-мажору та його належне оформлення позивачем та на цій підставі відмовив відповідачу в стягненні штрафних санкцій з позивача, колегія суддів вважає необґрунтованими та відхиляє, оскільки у даній справі позивач звернувся до ТПП України після спливу строку виконання робіт визначеного умовами договору, що свідчить про обов`язок замовника нести відповідальність за неналежне виконання господарських зобов`язань.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що позивачем не доведено суду достовірності своїх доводів, які покладені в основу апеляційної скарги.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду попередньої інстанції.

На переконання суду апеляційної інстанції, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Арес-С» на рішення Господарського суду міста Києва від 10.10.2025 у справі № 910/7402/25 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду міста Києва від 10.10.2025 у справі № 910/7402/25 слід залишити без змін.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на апелянта в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 269, 275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Арес-С» на рішення Господарського суду міста Києва від 10.10.2025 у справі № 910/7402/25 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 10.10.2025 у справі № 910/7402/25 залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покласти на апелянта.

4. Матеріали справи №910/7402/25 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена та підписана 28.01.2026.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді О.М. Коротун

В.В. Сулім