ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================
УХВАЛА

27 січня 2026 року м. Миколаїв Справа № 915/62/26

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Ільєвої Л.М., розглянувши в електронній формі матеріали позовної заяви (вх. № 968/26 від 22.01.2026 р.) Товариства з обмеженою відповідальністю «Будліс Експорт» (41023, Сумська область, Шосткинський район, село Стягайлівка, вул. Нова, буд. 12; ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Маслоресурсмиколаїв» (57212, Миколаївська область, Миколаївський район, с. Калинівка, вул. Польова, буд. 3а; ) про стягнення коштів у розмірі 125607,79 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Будліс Експорт» звернулося до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Маслоресурсмиколаїв» про стягнення 110298,30 грн - основного боргу, 3927,96 грн - 3% річних, 11381,53 грн - інфляційних втрат, що складає загальну суму 125607,79 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за укладеним між сторонами договором суборенди землі від 20.05.2024 щодо належної та своєчасної оплати за користування земельними ділянками, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 110298,30 грн. Також позивачем на підставі ст. 625 ЦК України нараховано відповідачу 3% річних у розмірі 3927,96 грн. та інфляційні втрати у розмірі 11381,53 грн.

Як вбачається з позовної заяви Товариство з обмеженою відповідальністю «Будліс Експорт», відповідачем вказано Товариства з обмеженою відповідальністю «Маслоресурсмиколаїв» (), місцезнаходження якого зареєстровано за адресою: Україна, 57212, Миколаївська область, Миколаївський район, село Калинівка, Воскресенська ТГ, вул.Польова, будинок 3-а.

У параграфі 3 глави 2 розділу І ГПК України сформульовані правила територіальної юрисдикції (підсудності). У вказаному параграфі ГПК України встановлені вимоги щодо визначення загальної підсудності (стаття 27), особливості визначення підсудності справи, у якій однією зі сторін є суд або суддя (стаття 28), правила альтернативної підсудності (стаття 29) та правила виключної підсудності (стаття 30).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 ГПК України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Правила ж виключної територіальної підсудності передбачені у ст. 30 ГПК України, перелік категорій справ у якій розширеному тлумаченню не підлягає.

Виключна підсудність є особливим видом територіальної підсудності, правила якої забороняють застосування при пред`явленні позову інших норм, що регулюють інші види територіальної підсудності, передбачені у статтях 27 - 29 ГПК України (постанова ВП ВС від 16.02.2021 року у справі № 911/2390/18).

Згідно з ч. 3 ст. 30 ГПК України спори, що виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Із поданих матеріалів вбачається, що предметом спору за вищевказаним позовом є вимоги про виконання договору суборенди землі від 20.05.2024. Відповідно до п.п. 1, 2 вказаного договору орендар надає, а суборендар приймає в строкове платне користування земельні ділянки сільськогосподарського призначення для здійснення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходяться на території Зноб-Новгородської селищної ради та Середино-Будської МТГ, Сумської області (за межами населених пунктів). Згідно з п. 2 договору суборенди в суборенду передаються земельні ділянки в кількості 356 шт., загальною площею 479,5595 га, право оренди на які згідно договорів оренди належить орендарю, перелік кадастрових номерів земельних ділянок наведено у договорі суборенди.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

За правилами чинного ГПК України виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Відповідна правова позиція у подібних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 910/6644/18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 910/10647/18.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що словосполучення з приводу нерухомого майна у частині третій статті 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Тому до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми частини третьої статті 30 ГПК України (постанова ВП ВС від 16.02.2021 року у справі № 911/2390/18).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що оскільки спірні правовідносини виникли з приводу нерухомого майна - земельних ділянок площею 479,5595 га, які знаходиться на території Зноб-Новгородської селищної ради та Середино-Будської МТГ Сумської області (за межами населених пунктів), відповідно спір про стягнення суборендних платежів підлягає розгляду в Господарському суді Сумської області за виключною підсудністю, тобто за місцезнаходженням нерухомого майна.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

При цьому суд зауважує, що передача справи за належною юрисдикцією не призводить до порушення прав позивача на доступ до суду та справедливий судовий розгляд, а є гарантією того, що рішення у справі буде ухвалене належним судом.

В силу вимог ч. 1 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно ч. 4 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Аналіз зазначеної норми міжнародного права свідчить, що обов`язково суд повинен бути встановлений законом, тобто кожен має право на розгляд справи компетентним судом, компетентність якого встановлюється тільки законом, при цьому обов`язковим є дотримання правил юрисдикції (підсудності), визначених в параграфі 3 глави 2 ГПК України.

Європейський суд з прав людини у справі Устименко проти України (заява № 32053/13) констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Також Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20.07.2006 (заяви N 29458/04, N 29465/04) зазначив, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Така ж позиція наведена Європейським судом з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі "Zand v. Austria", де крім цього вказано, що поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів".

Таким чином, складова верховенства права, закріплена у пункті 1 статті 6 Конвенції, передбачає, зокрема, розгляд справи належним судом, в даному випадку - судом, до територіальної юрисдикції якого відноситься поданий господарський позов.

Юридично обґрунтоване розмежування повноважень кожної ланки судової системи, а також однойменних судів однієї ланки щодо розгляду і вирішення господарських справ гарантує безпомилковість діяльності всієї судової системи, здійснення покладених на неї завдань та є однією з юридичних гарантій належного та справедливого здійснення судочинства.

Таким чином, приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Будліс Експорт» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Маслоресурсмиколаїв» про стягнення коштів у розмірі 125607,79 грн. підлягають направленню для розгляду за підсудністю до Господарського суду Сумської області.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 31, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України,

суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Будліс Експорт» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Маслоресурсмиколаїв» про стягнення коштів у розмірі 125607,79 грн. (вх. № 968/26 від 22.01.2026 р.) з додатками в електронній формі направити для розгляду за підсудністю до Господарського суду Сумської області.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст.235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її підписання.

Ухвалу підписано 27.01.2026 року.

Суддя Л.М. Ільєва