ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.01.2026 м. Івано-ФранківськСправа № 909/1476/25

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Неверовської Л. М., при секретарі судового засіданні Андріїв Л.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін, справу

за позовом: Івано-Франківського обласного центру зайнятості, вул. Деповська, буд. 89А, м.Івано-Франківськ, 76002

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Григорук Павла Богдановича, АДРЕСА_1

про стягнення 97000 грн,

за участю:

від позивача Гандзюк Олена Орестівна

від відповідача: не з`явилися

встановив: Івано-Франківський обласний центр зайнятості звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до фізичної особи-підприємця Григорука Павла Богдановича про стягнення 97000 грн.

Позиція позивача.

Позовні вимоги мотивовано порушенням відповідачем умов Порядку надання мікрогрантів на створення або розвиток власного бізнесу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.06.2022 № 738, умов договору про надання мікрогранту від 29.04.2024 щодо створення відповідачем робочих місць протягом шести місяців з дня зарахування коштів на його рахунок та не працевлаштування на них осіб, а також неможливості встановлення факту цільового використання мікрогранту. Вказане має наслідком обов`язок відповідача з повернення відповідачем отриманої суми мікрогранту, на підставі п. 7 розділу VII договору на отримання мікрогранту.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, щодо заявленої відповідачем відстрочки виконання рішення - заперечував.

Позиція відповідача.

Відповідач у відзиві від 08.01.2026 (вх.№330/26 від 08.01.2026) зазначає, що не ухиляється від виконання зобов`язань, визнаю обов`язок повернути кошти та має реальний намір здійснити повернення всієї суми у повному обсязі. Разом з тим, на даний момент його фінансове становище є ускладненим з об`єктивних причин, зокрема у зв`язку з загальною економічною ситуацією в країні, наслідками воєнного стану, відсутністю стабільного доходу та необхідністю відновлення фінансової спроможності. У зв`язку з цим одноразове негайне виконання рішення суду на даний момент є для нього ускладненим та об`єктивно неможливим.

Водночас зазначає, що не заперечує проти виконання рішення суду та просить надати відстрочку виконання рішення строком на шість місяців, протягом яких зобов`язується сплатити всю суму заборгованості одноразовим платежем у повному обсязі.

Обставини справи, дослідження доказів.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності всі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги чинного законодавства, суд встановив наступне.

З метою отримання коштів мікрогранту, 12.12.2024 через Єдиний державний вебпортал електронних послуг "Дія", фізичною особою-підприємцем Григоруком Павлом Богдановичем подано заяву №BLM088 та проєкт бізнес-плану.

За результатами перевірки відомостей, вказаних в заяві, оцінки ділової репутації уповноваженим банком та проведеної співбесіди, Державним центром зайнятості наказом від 03.01.2025 № 4 прийнято рішення про надання фізичній особі-підприємцю Григоруку Павлу Богдановичу мікрогранту в розмірі 250000 грн.

14.01.2025 ФОП Григорук П.Б. уклав договір про надання мікрогранту, за формою затвердженою наказом Міністерства економіки України від 06.07.2022 № 1969 у відділенні уповноваженого банку шляхом підписання заяви про приєднання до договору про надання мікрогранту.

Кошти в сумі 250000 грн були зараховані банком на розрахунковий рахунок отримувача 04.02.2025.

Згідно матеріалів справи, отримувачем мікрогранту фактично використано кошти в сумі 97000 грн. Невикористані кошти мікрогранту в сумі 153000 грн повернуті банком 05.08.2025.

Коломийською філією Івано-Франківського обласного центру зайнятості на виконання вимог Порядку складено акт спостереження (моніторингу та контролю) дотримання умов договору мікрогранту від 14.10.2025 № 249, що підтверджує дотримання умови договору мікрогранту щодо цільового використання коштів, на підставі виписки АТ "Ощадбанк" по рахунку від 19.09.2025.

Однак, встановити фактичну наявність закупленого майна є неможливим, оскільки ФОП Григорук П.Б. відсутній за адресами фактичного провадження діяльності, зазначеними у заяві на отримання гранту на власну справу та Єдиному державному реєстрі юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

19.09.2025, 29.09.2025 Коломийською філією Івано-Франківського обласного центру зайнятості направлено фізичній особі-підприємцю Григоруку Павлу Богдановичу, повідомлення про проведення 26.09.2025, 09.10.2025 виїзних оглядів місця провадження господарської діяльності щодо дотримання умов договору.

Однак, як за адресою провадження господарської діяльності, так і за адресою зареєстрованого місця проживання фізична особа-підприємець Григорук Павло Богданович не знаходиться, про що працівниками Коломийської філії Івано-Франківського обласного центру зайнятості були складені акти від 26.09.2025, від 09.10.2025.

За запитом Коломийської філії Івано-Франківського обласного центру зайнятості до Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області, 12.09.2025 отримано відповідь, в якій зазначено, що за період з 04.02.2025 по 04.08.2025 ФОП Григорук П.Б. не використовував працю фізичних осіб на умовах трудового договору або інших умовах, передбачених законодавством.

За запитом Коломийської філії Івано-Франківського обласного центру зайнятості до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, 21.08.2025 отримано відповідь, в якій зазначено, що за період з 04.02.2025 по 04.08.2025 відсутня інформація про сплату ФОП Григоруком П.Б. єдиного внеску.

Як вказує позивач, враховуючи неможливість встановлення факту цільового використання мікрогранту, відсутність доказів в підтвердження цільового використання коштів мікрогранту відповідачем, беручи до уваги те, що відповідач не провадить господарську діяльність, як за адресою провадження господарської діяльності, так і за адресою зареєстрованого місця проживання, відтак має місце порушення відповідачем зобов`язань на виконання вимог Порядку та договору про надання мікрогранту, що має наслідком повернення відповідачем заявленої у позові суми мікрогранту на підставі п. 7 розділу VII договору на отримання мікрогранту.

11.11.2025 Івано-Франківським обласним центром зайнятості прийнято рішення про повернення ФОП Григорук П.Б. коштів мікрогранту в сумі 97000 грн та 12.11.2025 направлено претензійну вимогу на суму 97000 грн.

Претензія не отримана відповідачем ні за юридичною адресою, ні за фактичною адресою.

Норми права та мотиви, якими суд керувався при прийнятті рішення. Висновки суду.

Статтею 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити кошти тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника належного виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

За приписами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, а за їх відсутності - згідно зі звичаями ділового обороту чи іншими вимогами, що звичайно ставляться. Виконання, зміна чи припинення договірних зобов`язань можуть бути обумовлені вчиненням або утриманням від вчинення певних дій однією зі сторін чи настанням обставин, визначених договором, у тому числі таких, що залежать від волі сторони.

Згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Правовідносини між сторонами врегульовані Законом України "Про розвиток та державну підтримку малого і середнього підприємництва в Україні" та Порядком надання мікрогрантів на створення або розвиток власного бізнесу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.06.2022 №738.

Частинами 1, 2 ст. 12 Закону України "Про розвиток та державну підтримку малого і середнього підприємництва в Україні" передбачено, що державна підтримка надається суб`єктам малого і середнього підприємництва, які відповідають критеріям, встановленим частиною третьою статті 55 Господарського кодексу України. Державна підтримка передбачає формування програм, в яких визначається механізм цієї підтримки. Програми державної підтримки розробляються та впроваджуються спеціально уповноваженим органом у сфері розвитку малого і середнього підприємництва із залученням інших центральних органів виконавчої влади та громадських організацій, що представляють інтереси суб`єктів малого і середнього підприємництва. Державні програми підтримки затверджуються Кабінетом Міністрів України в установленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України "Про розвиток та державну підтримку малого і середнього підприємництва в Україні" державна підтримка суб`єктів малого і середнього підприємництва та об`єктів інфраструктури підтримки малого і середнього підприємництва включає фінансову, інформаційну, консультаційну підтримку, у тому числі підтримку у сфері інновацій, науки і промислового виробництва, підтримку суб`єктів малого і середнього підприємництва, що провадять експортну діяльність, підтримку у сфері підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації управлінських кадрів та кадрів ведення бізнесу.

Частинами 1 - 3 ст. 16 Закону України "Про розвиток та державну підтримку малого і середнього підприємництва в Україні" визначено, що надання фінансової державної підтримки здійснюється спеціально уповноваженим органом у сфері розвитку малого і середнього підприємництва, іншими органами виконавчої влади, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, Українським фондом підтримки підприємництва та іншими загальнодержавними фондами, регіональними та місцевими фондами підтримки підприємництва. Основними видами фінансової державної підтримки є: 1) часткова компенсація відсоткових ставок за кредитами, що надаються на реалізацію проектів суб`єктів малого і середнього підприємництва; 2) часткова компенсація лізингових, факторингових платежів та платежів за користування гарантіями; 3) надання гарантії та поруки за кредитами суб`єктів малого і середнього підприємництва; 4) надання кредитів, у тому числі мікрокредитів, для започаткування і ведення власної справи; 5) надання позик на придбання і впровадження нових технологій; 6) компенсація видатків на розвиток кооперації між суб`єктами малого і середнього підприємництва та великими підприємствами; 7) фінансова підтримка впровадження енергозберігаючих та екологічно чистих технологій; 8) інші види не забороненої законодавством фінансової державної підтримки.

Згідно зі статтями 12 і 16 Закону України "Про розвиток та державну підтримку малого і середнього підприємництва в Україні" Кабінетом Міністрів України прийнята постанова від 21.06.2022 № 738 "Деякі питання надання грантів бізнесу", якою затверджено Порядок надання мікрогрантів на створення або розвиток власного бізнесу.

У відповідності до п. 20 Порядку (в редакції чинній на час укладення договору), для отримання мікрогранту отримувач укладає договір мікрогранту у відділенні уповноваженого банку шляхом підписання заяви про приєднання.

У договорі мікрогранту обов`язково зазначаються обрані з переліку, визначеного пунктом 5 цього Порядку, напрями витрат, на покриття яких використовується мікрогрант, а також умови, невиконання або неналежне виконання яких є підставою для повернення отримувачем отриманих коштів.

Обов`язковою умовою договору мікрогранту є створення протягом шести місяців з дня зарахування коштів на рахунок отримувача в уповноваженому банку робочих місць залежно від розміру мікрогранту, визначеного пунктом 4 цього Порядку, та працевлаштування на них осіб на строк не менш як 24 місяці протягом трирічного строку реалізації проекту. У разі призову отримувача на військову службу під час мобілізації, що підтверджується відповідними документами та заявою на ім`я керівника регіонального центру зайнятості, виконання обов`язкової умови договору мікрогранту тимчасово зупиняється та продовжується після демобілізації отримувача.

Для виконання отримувачем обов`язкової умови договору щодо працевлаштування міський, районний, міськрайонний центр зайнятості, філія регіонального центру зайнятості (далі - центр зайнятості) за місцем укладення договору мікрогранту інформує суб`єкта господарювання про можливість укомплектування робочих місць особами з числа зареєстрованих безробітних. Центр зайнятості та суб`єкт господарювання вживають спільних заходів для добору працівників із числа зареєстрованих безробітних.

За відсутності у центрі зайнятості зареєстрованих безробітних, які можуть бути працевлаштовані на робочі місця, створені суб`єктом господарювання, комплектування таких робочих місць здійснюється суб`єктом господарювання самостійно.

У разі звільнення працівників, працевлаштованих відповідно до абзацу третього цього пункту, до закінчення 24-місячного строку з дня працевлаштування на їх робочі місця у межах зазначеного строку працевлаштовуються інші особи. Суб`єкт господарювання протягом п`яти календарних днів після звільнення працівника, працевлаштованого на умовах цього Порядку, повідомляє відповідному центру зайнятості про наявність або відсутність наміру комплектування ним робочого місця особами з числа зареєстрованих безробітних. За наявності такого наміру у роботодавця та у разі відсутності протягом п`яти днів з дня отримання такого повідомлення у центрі зайнятості зареєстрованих безробітних, які можуть бути працевлаштовані на умовах цього Порядку, комплектування таких робочих місць здійснюється суб`єктом господарювання самостійно.

У разі невиконання обов`язкової умови договору мікрогранту, зокрема нестворення отримувачем робочих місць протягом шести місяців з дня зарахування коштів на його рахунок та непрацевлаштування на них осіб згідно з умовами цього Порядку, сума мікрогранту протягом одного місяця після закінчення такого шестимісячного періоду повертається отримувачем у повному обсязі уповноваженому банку на рахунок, з якого здійснюється перерахування мікрогранту.

Згідно п. 21 Порядку, Державний центр зайнятості через регіональні, міські, районні, міськрайонні центри зайнятості, філії регіональних центрів зайнятості (далі - центр зайнятості) здійснює моніторинг та контроль за виконанням умов договору мікрогранту, зокрема шляхом періодичних виїзних оглядів місця провадження господарської діяльності отримувача, протягом трьох років з дня зарахування коштів на рахунок отримувача в уповноваженому банку або до повного виконання обов`язкової умови договору мікрогранту, визначеної абзацом третім пункту 20 цього Порядку.

Для здійснення моніторингу та контролю за додержанням умов договору мікрогранту отримувачем центр зайнятості може залучати відповідні центральні та/або місцеві органи влади.

У разі неможливості встановлення факту цільового використання мікрогранту або встановлення факту нецільового використання мікрогранту під час моніторингу та контролю за додержанням умов договору мікрогранту, який здійснюється центром зайнятості, кошти в сумі, що дорівнює сумі коштів мікрогранту, використаної не за цільовим призначенням, протягом одного місяця повертаються отримувачем на спеціальний рахунок, відкритий в уповноваженому банку, для подальшого їх перерахування на рахунок, з якого здійснюється перерахування мікрогранту.

У разі встановлення під час моніторингу та контролю за додержанням умов договору мікрогранту факту відсутності меблів, обладнання, транспортних засобів, придбаних отримувачем за кошти мікрогранту, які не підлягають відчуженню відповідно до абзацу другого пункту 5 цього Порядку, отримувач повертає вартість таких меблів, обладнання, транспортних засобів.

Отримувач зобов`язаний письмово повідомити центру зайнятості за місцем укладення договору мікрогранту про зміну місцезнаходження, місця провадження господарської діяльності та переміщення обладнання, придбаного за кошти мікрогранту, протягом десяти робочих днів від моменту проведення відповідних змін.

Рішення про повернення мікрогранту приймаються регіональними центрами зайнятості.

Неповернуті отримувачем кошти стягуються з нього відповідно до вимог законодавства.

У разі несвоєчасного та/або неповного виконання пункту 20 цього Порядку і цього пункту сума мікрогранту вважається заборгованістю, стягнення якої здійснюється Державним центром зайнятості та/або регіональним центром зайнятості у судовому порядку.

Як встановлено судом, відповідачем не виконано умову п.20 Порядку надання мікрогрантів на створення або розвиток власного бізнесу щодо створення протягом шести місяців з дня зарахування коштів на рахунок отримувача в уповноваженому банку робочих місць, та працевлаштування на них осіб на строк не менш як 24 місяці протягом трирічного строку реалізації проекту.

Також, у матеріалах справи відсутня інформація про наявність письмового повідомлення відповідачем центру зайнятості за місцем укладення договору мікрогранту про зміну місцезнаходження, місця провадження господарської діяльності та переміщення обладнання, придбаного за кошти мікрогранту.

Зважаючи на те, що відповідач не провадить господарську діяльність, як за адресою провадження господарської діяльності, так і за адресою зареєстрованого місця проживання, не повідомляв центру зайнятості про зміну місцезнаходження, місця провадження господарської діяльності, встановлення факту цільового використання мікрогранту є неможливим.

Встановлені судом обставини свідчать про те, що відповідачем порушено умови п.п. 20, 21 Порядку надання мікрогрантів на створення або розвиток власного бізнесу.

Станом на день звернення до суду, відповідач кошти мікрогранту добровільно не повернув. Відповідач, вказує, що визнає обов`язок повернути кошти та має реальний намір здійснити повернення всієї суми у повному обсязі.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту статті 77 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно статті 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

У відповідності до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову про стягнення з відповідача на користь позивача коштів мікрогранту у розмірі 97000 грн.

Щодо заявленого відповідачем клопотання про відстрочення виконання рішення суду строком на шість місяців, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 331 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (ч. 3, 4 ст. 331 ГПК України).

Отже, підставою для відстрочення виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк.

Відстрочення - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Відстрочення виконання рішення спрямоване на забезпечення повного виконання рішення суду та є допоміжним процесуальним актом реагування суду на перешкоди, які унеможливлюють або ускладнюють виконання його рішення.

При цьому, вирішуючи питання про відстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Таким чином, законодавець у будь-якому випадку пов`язує відстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Як на підставу для відстрочення виконання рішення суду в даній справі відповідач посилається на те, що на даний момент його фінансове становище є ускладненим з об`єктивних причин, зокрема у зв`язку з загальною економічною ситуацією в країні, наслідками воєнного стану, відсутністю стабільного доходу та необхідністю відновлення фінансової спроможності. У зв`язку з цим одноразове негайне виконання рішення суду на даний момент є для мене ускладненим та об`єктивно неможливим.

Однак, відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження наявного у нього ускладненого фінансового становища, та існування виключних обставин, що можуть бути підставою для відстрочення виконання рішення суду.

Наведені відповідачем обставини мають загальний характер, та не можуть бути достатньою підставою, що ускладнює виконання рішення або робить його неможливим. При цьому, заявником не надано доказів того, що саме через шість місяців відповідач отримає грошові кошти в обсязі, достатньому для виконання рішення суду.

Отже, відповідачем не подано суду жодних належних доказів, у розумінні приписів статті 76 ГПК України, на підтвердження наявності виняткових обставин для надання відстрочки.

Враховуючи вищенаведене, а також враховуючи баланс інтересів сторін та право на справедливий судовий розгляд, ефективний судовий захист та очікування належного виконання судового рішення, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для відстрочення виконання рішення суду.

Судові витрати.

Склад та порядок розподілу судових витрат визначено Главою 8 Розділу I ГПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Згідно ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Позивач звернувся суду з даним позовом в електронній формі, однак, сплатив судовий збір без врахування коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, в розмірі 3028 грн.

Враховуючи наведене, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача розмір судового збору, що підлягав сплаті при поданні до суду позову в електронній формі, з застосуванням коефіцієнту 0,8.

Керуючись ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, 233, 236, 237, 238, 241, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

позов Івано-Франківського обласного центру зайнятості до фізичної особи-підприємця Григорук Павла Богдановича про стягнення 97000 грн - задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Григорук Павла Богдановича, АДРЕСА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Івано-Франківського обласного центру зайнятості, вул. Деповська, буд. 89А, м.Івано-Франківськ, 76002 (ідентифікаційний код 03491062) 97000 (дев`яносто сім тисяч) грн боргу (отримувач АТ „Ощадбанк", код отримувача: 00032129 Рахунок отримувача: UA 2000001; Призначення платежу: повернення суми гранту (ПІП отримувача, код ЄДРПОУ), 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) 40 коп. судового збору (UA0706348, ДКСУ м. Київ, код одержувача 03491062).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

У відстроченні виконання рішення - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 02.02.2026.

Суддя Неверовська Л. М.