номер провадження справи 26/56/24
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

20.01.2026 Справа № 908/1634/24(908/3371/24)

м.Запоріжжя Запорізької області

Суддя Юлдашев Олексій Олексійович, розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю МЕНЕЛАЙ, (69118 Україна, м. Запоріжжя, проспект Героїв Національної гвардії України (проспект 40-річчя Перемоги), буд. 63, прим. 1)

до відповідача: ФО ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 )

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: розпорядник майна, арбітражний керуючий Венська Оксана Олександрівна (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 174 від 24.04.2013; адреса: 49000, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 62, а/с 162)

про стягнення 1 144 845, 55 грн

в межах справи № 908/1634/24

про банкрутство - Товариства з обмеженою відповідальністю МЕНЕЛАЙ, (69118 Україна, м. Запоріжжя, проспект Героїв Національної гвардії України (проспект 40-річчя Перемоги), буд. 63, прим. 1)

кредитор ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 )

розпорядник майна арбітражний керуючий Венська Оксана Олександрівна (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 174 від 24.04.2013; адреса: 49000, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 62, а/с 162)

Представники сторін:

від позивача не з`явився

від відповідача Бєлкін Л.М.

третя особа не з`явилась

УСТАНОВИВ:

До Господарського суду Запорізької області 25.12.2024 надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю МЕНЕЛАЙ до ОСОБА_1 , про стягнення 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 1 144 845, 55 грн., для розгляду в межах справи № 908/1634/24 про банкрутство позивача.

26.12.2024 автоматизованою системою документообігу Господарського суду Запорізької області здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, справу № 908/3371/24 розподілено судді Юлдашеву О.О.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 20.01.2025 прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю МЕНЕЛАЙ, для розгляду в межах справи № 908/1634/24 про банкрутство позивача, відкрито провадження з розгляду позовної заяви; ухвалено розглядати позовну заяву за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, визначених Кодексом України з процедур банкрутства; судове засідання призначено на 18.02.2025р. о 12-15, залучено до участі у справі третю особу ОСОБА_3 .

Ухвалами суду судові засідання відкладались.

Позивач не направив свого представника у судове засідання 20.01.2026.

До суду 18.01.2026 надійшло клопотання Відповідача про зупинення провадження у справі № 908/1634/24(908/3371/24) до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 754/511/23 (провадження № 14-63цс25).

Розглянувши заяву Відповідача про зупинення провадження у справі № 908/1634/24(908/3371/24) до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 754/511/23 (провадження № 14-63цс25), суд зазначає про таке.

В провадженні Господарського суду Запорізької області перебуває справа № 908/1634/24(908/3371/24) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕНЕЛАЙ» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: розпорядник майна, арбітражний керуючий Венська Оксана Олександрівна про стягнення 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 1 144 845,55 грн.

Так в ухвалі від 30.04.2025 року по справі №754/511/23 Верховний Суд зазначив наступне: «З огляду на вищенаведене колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає за можливе передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду цю справу, оскільки вважає за необхідне відступити від правових висновків, викладених в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 22 серпня 2024 року у справі № 916/735/23 де касаційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з боржника сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, у зв`язку з тим, що можливість примусового стягнення кредитором вказаної заборгованості вичерпана. Колегія суддів вважає, що оскільки кредитор вже скористався судовим захистом та рішенням суду з боржника стягнуто суму основного боргу, то таке зобов`язання вже не є натуральним, а кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України. Таке прострочення є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання, підтвердженого судовим рішенням, до моменту його повного виконання і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.». Даною ухвалою було передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 754/511/23.

25.06.2025 року Велика Палата Верховного Суду прийняла до розгляду справу № 754/511/23 та призначила справу до розгляду Великою Палатою Верховного Суду на 24 вересня 2025 року в приміщенні Верховного Суду (зазначена ухвала в ЄДРСР була зареєстрована: 16.07.2025, забезпечено надання загального доступу: 17.07.2025). На теперішній час дана справа не розглянута.

У відзиві Відповідач просив врахувати правові позиції, висловлені у Постановах Верховного Суду від 22 січня 2025 року у справі № 602/140/23, від 06 березня 2019 року у справі № 757/44680/15-ц, від 17 листопада 2020 року у справі № 904/6892/17 щодо відсутності права на нарахування 3 % річних та інфляційних втрат, оскільки вимога в такому зобов`язанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, в зв`язку із чим просив відмовити у задоволенні позову.

Отже у провадженні Великої Палати Верховного Суду перебуває справа № 754/511/23 (провадження № 14-63цс25) щодо вирішення питання про стягнення сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, за обставин наявності судового рішення, яке не може бути звернене до виконання, як і у справі№ 369/20932/24.

Елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити ризик свавілля.

Відповідно до частини четвертої статті 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII єдність системи судоустрою забезпечується, зокрема, єдністю судової практики (пункт 4).

У відповідності до частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VII та частини четвертої статті 263 ЦПК України висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Згідно зі ст.36 Закону "Про судоустрій і статус суддів" Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права (ч.6 ст.13 Закону "Про судоустрій і статус суддів").

Складовими принципу верховенства права є, зокрема, правова передбачуваність та правова визначеність, які необхідні для того, щоб учасники відповідних правовідносин мали можливість завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано (абз.3 п.4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України (далі - КСУ) від 11.10.2005 №8-рп/2005 та абз.1 пп.2.1 п.2 мотивувальної частини Рішення КСУ від 31.03.2015 №1-рп/2015).

Юридична визначеність дає можливість учасникам суспільних відносин передбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх легітимних очікуваннях, зокрема, у тому, що набуте ними на підставі чинного законодавства право буде реалізоване (Рішення КСУ від 05.06.2019 №3-р(І)/2019).

Принцип правової визначеності вимагає, щоб при остаточному вирішенні справи судами їхні рішення не викликали сумнівів (п.61 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "Брумареску проти Румунії" (Brumаrescu v. Romania), заява №28342/95). Якщо конфліктна практика розвивається в межах одного з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (п.123 рішення ЄСПЛ у справі "Парафія греко-католицької церкви в м. Люпені та інші проти Румунії" (Lupeni Greek Catholic Parish and Others v. Romania), заява №76943/11).

З огляду на те, що правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у справі №754/511/23 матиме суттєве значення для правильного вирішення спірного питання у цій справі, а також те, що постанова Великої Палати Верховного Суду виступає джерелом формування судової практики, колегія суддів вважає за доцільне зупинити провадження в цій справі, відповідно до пункту п.7 ч. 1 ст. 228 ГПК.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 228 Господарського процесуального кодексу України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках: перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 229 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі зупиняється, зокрема, у випадку передбаченому пунктом 7 частини першої статті 228 цього Кодексу - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

З огляду на вищевикладене, оскільки правовий висновок об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суд у справі №754/511/23 (провадження № 14-63цс25) має суттєве значення для вирішення питань у даній справі та для єдності судової практики і зроблені правові висновки виступають джерелом формування судової практики, існує обґрунтована необхідність у зупиненні провадження у справі 908/1634/24(908/3371/24) до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 754/511/23 (провадження № 14-63цс25).

Суд зазначає, що зупинення провадження у справі, на відміну від відкладення розгляду справи, здійснюється без зазначення строку, до усунення обставин (до вирішення іншої справи; до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі), які зумовили зупинення провадження, тому провадження у справі потрібно зупиняти лише за наявності беззаперечних підстав для цього. (Аналогічну правову позицію виклав Верховний Суд, зокрема, у постановах від 15.05.2019 у справі № 904/3935/18 і від 17.12.2019 у справі №917/131/19).

Керуючись ст.ст. 3, 12, 20, 228, 229, 232 235 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання Відповідача про зупинення провадження у справі задовольнити.

Зупинити провадження у справі №908/1634/24(908/3371/24) до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 754/511/23 (провадження № 14-63цс25).

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена.

Повний текст ухвали складено та підписано-29.01.26.

Суддя О.О. Юлдашев