РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.02.2026Справа № 910/14160/25
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу

за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Корн Агро Інвест"

про стягнення 558 766,96 грн

Представники сторін: не викликалися

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2025 року Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (далі - Комунальне підприємство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Корн Агро Інвест" (далі - Товариство) 558 766,96 грн, з яких:

1) 476 905,91 грн - основна заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період з квітня 2023 року по липень 2025 року, а також 61 113,68 грн - інфляційні втрати, 16 858,16 грн - 3% річних та 2 403,75 грн - пеня;

2) 1 486,18 грн - заборгованість плати за абонентське обслуговування послуги з постачання теплової енергії за період з квітня 2023 року по липень 2025 року.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань щодо своєчасної та повної оплати вартості спожитих комунальних послуг.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/14160/25 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). Встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи.

Відповідач правом, наданим статтею 165 ГПК України, на подання відзиву на позов не скористався, хоча про розгляд даної справи був повідомлений належним чином. Будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не направляв.

При цьому, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (частина 9 статті 165, частина 2 статті 178 ГПК України).

Приймаючи до уваги те, що Товариство належним чином було повідомлене про розгляд даної справи, а також враховуючи наявність у матеріалах справи достатньої кількості документів для розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про її розгляд за наявними матеріалами.

Відповідно до статті 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Водночас, суд враховує, що відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

З огляду на зазначені вище обставини, для визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, а також виконання завдання розгляду справи по суті, розгляд справи здійснено за межами строків, встановлених ГПК України, проте в розумні строки.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги Комунального підприємства частково обґрунтованими.

1. 20.12.2021 між Солом`янською районною в місті Києві державною адміністрацією (за текстом договору - Орендодавець), Товариством (за текстом договору - Орендар) та Комунальним підприємством "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва" (за текстом договору - Балансоутримувач) було укладено Договір оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва №1431.

За положеннями пункту 4.1. розділу І Договору об`єктом оренди виступає нежитлове приміщення загальною площею 329,80 кв.м, у т.ч. І поверх - 228,80 кв.м, підвал - 101,0 кв.м, розташоване за адресою: місто Київ, вулиця Генерала Тупікова, 3/1.

Відповідно до пункту 3.1. розділу ІІ Договору до складу орендної плати не входять витрати на утримання орендованого майна (комунальних послуг, послуг з управління об`єктом нерухомості, витрат на утримання прибудинкової території та місць загального користування, вартість послуг з ремонту і технічного обслуговування інженерного обладнання та внутрішньо-будинкових мереж, ремонту будівлі, у тому числі: покрівлі, фасаду, вивіз сміття тощо), а також компенсація витрат Балансоутримувача за користування земельною ділянкою. Орендар несе ці виграти на основі окремих договорів, укладених із Балансоутримувачем та безпосередньо з постачальниками комунальних послуг в порядку, визначеному пунктом 6.5 цього договору.

За положеннями пункту 6.5. розділу ІІ Договору вартість фактично спожитих комунальних послуг Орендар зобов`язаний самостійно сплачувати постачальникам таких послуг, які надаються за окремими договорами, укладеними орендарем з цими організаціями (водопостачання, каналізація, газ, електрична та теплова енергія, вивіз сміття тощо), за тарифами, які у встановленому законодавством порядку відшкодовують повну вартість їх надання. Вартість витрат на утримання орендованого майна Орендар зобов`язаний сплачувати самостійно та/або на підставі окремих договорів, укладених із Балансоутримувачем. Компенсацію витрат Балансоутримувача за користування земельною ділянкою Орендар зобов`язаний сплачувати на підставі виставлених Балансоутримувачем рахунків.

2. Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27.12.2017 №1693 "Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією "Київенерго", Комунальне підприємство визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ "Київенерго". За розпорядження Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 №591 Комунальному підприємству видано ліцензію на право провадження господарського діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам.

Таким чином, з 01.05.2018 постачання теплової енергії здійснює Комунальне підприємство.

01.05.2021 набрав чинності Закон України №1060-IX від 03.12.2020 "Про внесення змін деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово-комунальних послуг", внесене зміни до організації моделі договірних відноси з виконавцем послуг, а саме запроваджено укладання публічного договору шляхом приєднання.

Вказаним законом внесено зміни до частини 5 статті 13 Закону України "Про житлово комунальні послуги", відповідно до якої у разі, якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

У силу вимог абзацу 2 частини 5 статті 13 Закону України "Про житлово комунальні послуги" такий договір вважається укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

30.09.2021 Комунальним підприємством на своєму вебсайті (https://kte.kmda.gov.ua/) було опубліковано текст Договору про надання послуги з постачання теплової енергії за формою, встановленими Правилами затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830, з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 №1022.

Оскільки відповідач не прийняв рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклав з Комунальним підприємством відповідний індивідуальний договір про надання комунальної послуги, вважається, що з відповідачем було укладено публічний договір приєднання про надання послуги з постачання теплової енергії.

Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення

споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послуги, факт отримання послуги (пункт 4 договору).

Відповідно до пункту 5 договору Виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.

Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", та складається з:

обсягу теплової енергії на опалення приміщення споживача безпосередньо;

частини обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку;

та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення.

Обсяг теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення.

За умовами пункту 11 договору обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 №315 (далі - Методика розподілу).

Якщо будинок оснащено двома та більше вузлами комерційного обліку теплової енергії відповідно до вимог Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", обсяг спожитої послуги у будинку визначається як сума показань таких вузлів обліку. За рішенням співвласників багатоквартирного будинку розподіл обсягу спожитої теплової енергії здійснюється для кожної окремої частини будинку, обладнаної вузлом комерційного обліку послуги.

Одиницею вимірювання обсягу спожитої послуги є гігакалорія (Гкал).

У разі коли будинок на дату укладення цього договору не обладнаний вузлом (вузлами) комерційного обліку теплової енергії, до встановлення такого вузла (вузлів) обліку обсяг споживання послуги у будинку визначається відповідно до Методики розподілу (пункт 12 договору).

Пунктом 20 договору визначено у разі відсутності інформації про показання вузла (вузлів) комерційного обліку та/або недопущення споживачем виконавця до вузла (вузлів) комерційного обліку для зняття показань для визначення обсягу теплової енергії, спожитої в будинку, визначається середній обсяг споживання теплової енергії в будинку протягом попереднього опалювального періоду, а у разі відсутності такої інформації - за фактичний час споживання протягом поточного опалювального періоду, але не менше 30 днів. Після відновлення надання показань вузлів комерційного обліку виконавець зобов`язаний провести перерозподіл обсягу спожитої послуги у будинку та перерахунок із споживачем. Перерозподіл обсягу спожитої послуги у будинку та перерахунок із споживачем проводиться у тому розрахунковому періоді, у якому було отримано в установленому порядку інформацію про невідповідність обсягу, але не більш як за 12 розрахункових періодів.

Розподіл обсягу теплової енергії, спожитої в будинку, згідно з вимогами Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" здійснює виконавець (пункт 22 договору).

Відповідно до пункту 23 договору Зняття показань засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) розподільного обліку теплової енергії (приладів-розподілювачів теплової енергії) здійснюється щомісяця споживачем, крім випадків, коли зняття таких показань здійснюється виконавцем за допомогою систем дистанційного зняття показань.

Виконавець періодично, не менш як один раз на рік, проводить контрольне зняття показань засобів вимірювальної техніки вузлів розподільного обліку/приладіврозподілювачів теплової енергії у присутності споживача або його представника. Результати контрольного зняття показань засобів вимірювальної техніки вузлів розподільного обліку/приладів-розподілювачів теплової енергії є підставою для здійснення перерозподілу обсягу спожитої послуги та проведення перерахунку із споживачем.

За умовами пункту 24 договору зняття виконавцем показань вузлів обліку/приладів-розподілювачів теплової енергії за допомогою систем дистанційного зняття показань може здійснюватися без присутності споживача або його представника.

Згідно з пунктом 25 договору у разі ненадання споживачем виконавцю у визначений сторонами строк показань вузла (вузлів) розподільного обліку/приладів-розподілювачів теплової енергії, якщо такі показання зобов`язаний знімати споживач, для цілей визначення обсягу теплової енергії, спожитої споживачем, протягом трьох місяців визначається середній обсяг споживання споживачем теплової енергії у попередньому опалювальному періоді, а за відсутності такої інформації - за фактичний час споживання протягом поточного опалювального періоду, але не менше 30 днів.

Пунктом 30 договору встановлено, що споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з:

плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830 (Офіційний вісник України, 2019, №71, ст. 2507), - в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 р. № 1022, та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання;

плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця https://kte.kmda.gov.ua/wp-content/uploads/2021/09/Zminy-do-Nakazu-360.pdf.

У разі застосування двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії плата за послугу з постачання теплової енергії визначається як сума плати, розрахованої виходячи з умовно-змінної частини тарифу (протягом опалювального періоду), а також умовно-постійної частини тарифу (протягом року).

У відповідності до пункту 31 договору вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.

Розмір тарифу зазначається на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця: https://kte.kmda.gov.ua/wp-content/uploads/2021/10/Taryfy-dlyaKP-KYYIVTEPLOENERGO-vstanovleni-rozporyadzhennyam-KMDA-vid-19-zhovtnya-2021- roku-2176-.pdf?x56614.

У разі зміни зазначеного тарифу протягом строку дії цього договору новий розмір тарифу застосовується з моменту його введення в дію без внесення сторонами додаткових змін до цього договору. Виконавець зобов`язаний забезпечити їх оприлюднення на своєму офіційному веб-сайті.

У разі прийняття уповноваженим органом рішення про зміну ціни/тарифу на послугу виконавець у строк, що не перевищує 15 днів з дати введення їх у дію, повідомляє про це споживачу з посиланням на рішення відповідного органу.

За умовами положень пункту 32 договору розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць.

Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. У разі застосування двоставкових тарифів умовно-постійна частина тарифу нараховується щомісяця.

Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно.

Згідно з пунктом 34 договору споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

У відповідності до пункту 36 Договору під час здійснення оплати споживач зобов`язаний зазначити розрахунковий період, за який вона здійснюється, та призначення платежу (плата виконавцю, сплата пені, штрафів). У разі коли споживачем не визначено розрахунковий період або коли за зазначений споживачем період виникла переплата, виконавець має право зарахувати такий платіж (його частину в розмірі переплати) в рахунок заборгованості споживача за минулі розрахункові періоди у разі її наявності (за винятком погашення пені та штрафів, нарахованих споживачеві), а у разі відсутності такої заборгованості - в рахунок майбутніх платежів споживача, починаючи з найближчих періодів від дати здійснення платежу.

У разі коли споживач вніс плату виконавцю за розрахунковий період не в повному обсязі або більшому, ніж зазначено в рахунку, обсязі, виконавець здійснює зарахування коштів згідно з призначенням платежу. За відсутності призначення платежу - у такому порядку: в першу чергу - в рахунок плати за послугу; в другу чергу - в рахунок плати за абонентське обслуговування (пункт 37 договору).

Відповідно до пункту 45 Договору у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, що настає за останнім днем граничного строку внесення плати за послугу. Пеня не нараховується за умови наявності заборгованості держави за надані населенню пільги та житлові субсидії та/або наявності у споживача заборгованості з оплати праці, підтвердженої належним чином.

Як встановлено пунктами 51, 52 договору цей правочин набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності. Якщо за один місяць до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк.

Постачання теплової енергії у період з квітня 2023 року по липень 2025 року до об`єкта нерухомого майна, користувачем якого було Товариство, підтверджується:

корінцями нарядів: (відключення) від 24.03.2025 №961, (включення) №811 від 30.10.2024, (відключення) №545 від 28.09.2024, (включення) №389 від 16.10.2023, (відключення) №643 від 08.04.2023, (включення) №1272 від 20.10.2022, (включення) №389 від 27.10.2021;

актами про готовність комерційного обліку споживача до роботи: №13412 від 20.05.2024, №230900 від 09.10.2023, №13671 від 01.11.2022, №1287 від 14.05.2020, №8608 від 25.09.2019, №509 від 01.06.2018;

актом прийняття теплового вузла обліку №1229 від 30.11.2015;

відомостями спожитої теплової енергії;

актом перевірки стану вузла комерційного обліку теплової енергії споживача №2/2-3/11-293 від 22.11.2023;

звітами за періоди: з 27.10.2018 по 18.04.2019, з 22.10.2019 по 10.04.2020, з 12.10.2020 по 22.04.2021, 20.10.2021 по 20.11.2021, 21.01.2022 по 02.04.2022;

актами наданих послуг з постачання теплової енергії.

Належним чином засвідчені копії вказаних документів містяться в матеріалах даної справи.

Надання послуг з абонентського обслуговування за послугу з постачання теплової енергії у період з квітня 2023 року по липень 2025 року підтверджується відповідними актами, копії яких також наявні у матеріалах справи.

Про належне виконання позивачем своїх зобов`язань за договорами на постачання теплової енергії (про надання послуг з постачання теплової енергії) також свідчить відсутність з боку Відповідача претензій та повідомлень про порушення постачальником умов даної угоди.

Судом встановлено, що заборгованість Товариства перед Комунальним підприємством за надані послуги з постачання теплової енергії за вказаними договорами у період з квітня 2023 року по липень 2025 року становить 476 905,91? грн, а заборгованість плати за абонентське обслуговування за послугу з постачання теплової енергії за такий самий період - 1 486,18 грн.

Водночас жодних доказів погашення вказаних розмірів заборгованостей Підприємцем не було надано.

У зв`язку з несплатою Товариством вартості наданих житлово-комунальних послуг Комунальне підприємство звернулося з даним позовом до суду.

Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За приписами статей 509, 526 ЦК України, статей 173, 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За змістом статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Постачання теплової енергії (теплопостачання) - це господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору (пункт 13 частини 1 статті 1 Закону України "Про теплопостачання").

Відповідно до частин 1, 2 статті 12 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).

Одним з основних обов`язків споживача теплової енергії є своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії (абзац 1 частини 3 статті 24 Закону України "Про теплопостачання").

Згідно з частинами 1-3 статті 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається. Предметом договору енергопостачання є окремі види енергії з найменуванням, передбаченим нормативно-правовим актом.

Як було раніше встановлено судом, у спірний період Товариством, як орендарем, нежитлового приміщення, загальною площею 329,80 кв.м, у т.ч. І поверх - 228,80 кв.м, підвал - 101,0 кв.м, яке розташоване за адресою: місто Київ, вулиця Генерала Тупікова, 3/1, споживалися послуги з постачання теплової енергії (користування житлово-комунальними послугами).

Однак всупереч положенням пунктів 2.3. договорів оренди та вищезазначених приписів законодавства, Товариство, як споживач та як наймач (орендар) у спірний період, не підписувало договорів на постачання теплової енергії.

Разом із цим, у відповідності до сталої практики Великої Палати Верховного Суду, викладеній зокрема у пункті 51 постанови від 21.08.2019 у справі №922/4239/16, відсутність договору про постачання теплової енергії при підтвердженні факту її постачання обставинами справи не звільняє осіб, які використовують теплову енергію без укладення договору на теплопостачання, від обов`язку оплати за фактично спожиту теплову енергію.

Отже, у період з квітня 2023 року по липень 2025 року між сторонами існували фактичні договірні відносини, а тому відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

У той же час, з огляду на набрання чинності Закону України від 03.12.2020 року №1060 "Про внесення змін деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово-комунальних послуг" та фактичне споживання послуг теплопостачання, вважається, що відповідач приєднався до положень умов публічного договору про надання послуг з постачання теплової енергії, розміщеного 30.09.2021 Комунальним підприємством на своєму вебсайті (https://kte.kmda.gov.ua/).

Також, відповідно до частини 1 статті 17 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" комерційний облік комунальних послуг з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання здійснюється вузлами обліку відповідних комунальних послуг, що забезпечують загальний облік їх споживання в будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки. Розподіл обсягів спожитих у будівлі послуг з постачання теплової енергії, гарячої та холодної води між споживачами здійснюється відповідно до законодавства. Витрати, пов`язані з обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води та теплової енергії, відшкодовуються: шляхом сплати споживачами комунальних послуг виконавцю комунальної послуги плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України, - у разі укладення індивідуальних договорів або індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем; за рахунок співвласників багатоквартирного будинку - у разі укладення колективного договору про надання комунальних послуг, договорів про надання комунальних послуг з колективним споживачем або у разі прийняття співвласниками відповідного рішення про обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку. Порядок та умови обслуговування та заміни вузла комерційного обліку визначаються правилами і типовими договорами про надання відповідних комунальних послуг.

За положеннями пункту 11 частини 1 статті 1, частини 5 статті 13 Закону України Закону України "Про житлово-комунальні послуги", постанови Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 №1182 "Про затвердження Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води" та постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830 "Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії" споживачем щомісяця однією сумою вноситься виконавцю комунальної послуги плата за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України, і яка є платежем, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг у багатоквартирному будинку для відшкодування витрат, пов`язаних з укладенням договору, здійснення розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води (у разі їх наявності у будівлі споживача), а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонента за індивідуальним договором (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання та постачання гарячої води).

Плата за абонентське обслуговування розраховується Комунальним підприємством на одного абонента (один особовий рахунок) на місяць з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №808 "Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам за індивідуальними договорами про надання комунальних послуг або за індивідуальними договорами з обслуговуванням внутрішньо-будинкових систем про надання комунальних послуг".

Умовою виконання зобов`язання є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання.

Частиною 6 статті 19 Закону України "Про теплопостачання" встановлено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Отже, у зв`язку з неналежним виконанням Відповідачем своїх обов`язків щодо оплати спожитих послуг з постачання теплової енергії у період з квітня 2023 року по липень 2025 року, строк оплати яких настав, суд дійшов висновку про наявність у Товариства основної заборгованості у розмірі 476 905,91 грн, а також основної заборгованості за надання послуг з абонентського обслуговування для послуги з постачання теплової енергії у розмірі 1 486,18 грн за такий самий період.

Також, у зв`язку із несвоєчасною сплатою Товариством вартості житлово-комунальних послуг Комунальним підприємством нараховано до стягнення 16 858,16 грн 3% річних та 61113,68 грн інфляційних втрат за загальний період з 01.04.2024 по 31.03.2025, з яких:

1) 689,55? грн 3% річних та 870,48? грн інфляційних втрат, нарахованих за період з 01.02.2024 по 29.02.2024 на суму боргу у розмірі 290 160,24 грн (попередня заборгованість + за лютий 2024 року);

2) 793,03 грн 3% річних та 1 560,56? грн інфляційних втрат, нарахованих за період з 01.03.2024 по 31.03.2024 на суму боргу у розмірі 312 111,55 грн (попередня заборгованість + березень 2024 року);

3) 813,90 грн 3% річних та 661,90 грн інфляційних втрат, нарахованих за період з 01.04.2024 по 30.04.2024 на суму боргу у розмірі 330 948,02 грн (попередня заборгованість + квітень 2024 року);

4) 5 805,82 грн 3% річних та 21 785,28 грн інфляційних втрат, нарахованих за період з 01.05.2024 по 30.11.2024 на суму боргу у розмірі 330 079,92 грн (попередня заборгованість + травень 2024 року-листопад 2024 року);

5) 895,85 грн 3% річних та 4 922,33 грн інфляційних втрат, нарахованих за період з 01.12.2024 по 31.12.2024 на суму боргу у розмірі 351 595,21 грн (попередня заборгованість + грудень 2024 року);

6) 975,63 грн 3% річних та 4 594,89? грн інфляційних втрат, нарахованих за період з 01.01.2025 по 31.01.2025 на суму боргу у розмірі 382 907,45 грн (попередня заборгованість + січень 2025 року);

7) 958,41 грн 3% річних та 3 331,60? грн інфляційних втрат, нарахованих за період з 01.02.2025 по 28.02.2025 на суму боргу у розмірі 416 450,20 грн (попередня заборгованість +

8) 1 143,89 грн 3% річних та 6 734,20? грн інфляційних втрат, нарахованих за період з 01.03.2025 по 31.03.2025 на суму боргу у розмірі 448 946,82 грн (попередня заборгованість + березень 2025 року);

9) 2 391,06 грн 3% річних та 9 538,12? грн інфляційних втрат, нарахованих за період з 01.04.2025 по 31.05.2025 на суму боргу у розмірі 476 906,40 грн (попередня заборгованість + квітень 2025 року-травень 2025 року);

10) 2 391,06 грн 3% річних та 3 815,25? грн інфляційних втрат, нарахованих за період з 01.06.2025 по 31.07.2025 на суму боргу у розмірі 476 905,91 грн (попередня заборгованість - 0,49 грн);

Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) статтею 610 ЦК України кваліфікується як порушення зобов`язання.

Правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов`язань передбачені, зокрема, приписами статей 549-552, 611, 625 ЦК України.

За умовами частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Грошовим, за змістом статей 524, 533-535, 625 ЦК України, є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов`язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Грошовим слід вважати будь-яке зобов`язання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 у справі №758/1303/15-ц, від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц, від 10.04.2018 у справі №910/10156/17.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Як було раніше зазначено судом, за умовами положень пункту 32 Договору розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно.

Згідно з пунктом 34 Договору споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

Крім цього, судом враховано, що за приписами абзацу 1 частин 3 та частини 5 статті 254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

При цьому, суд зазначає, виходячи з положень статті 14 та частини 2 статті 237 ГПК України, суд не може виходити за межі позовних вимог, зокрема в частині визначення присічного терміну нарахування.

Таким чином, останнім днем оплати за лютий 2024 року було 01.04.2024, а першим днем прострочення - 02.04.2024;

останнім днем оплати за березень 2024 року було 30.04.2024, а першим днем прострочення - 01.05.2024;

останнім днем оплати за квітень 2024 року було 31.05.2024, а першим днем прострочення - 01.06.2024;

останнім днем оплати за травень 2024 року було 01.07.2024, а першим днем прострочення - 02.07.2024;

останнім днем оплати за листопад 2024 року було 31.12.2024, а першим днем прострочення - 01.01.2025;

останнім днем оплати за грудень 2024 року було 31.01.2025, а першим днем прострочення - 01.02.2025;

останнім днем оплати за січень 2025 року було 28.02.2025, а першим днем прострочення - 01.03.2025;

останнім днем оплати за лютий 2025 року було 31.03.2025, а першим днем прострочення - 01.04.2025;

останнім днем оплати за березень 2025 року було 30.04.2025, а першим днем прострочення - 01.05.2025;

останнім днем оплати за квітень 2025 року було 02.06.2025, а першим днем прострочення - 03.06.2025;

останнім днем оплати за травень 2025 року було 30.06.2025, а першим днем прострочення - 01.07.2025;

останнім днем оплати за червень 2025 року було 31.07.2025, а першим днем прострочення - 01.08.2025;

останнім днем оплати за липень 2025 року було 01.09.2025, а першим днем прострочення - 02.09.2025.

Дослідивши розрахунок компенсаційних виплат, беручи до уваги вказані положення договору та чинного законодавства, суд дійшов висновку про його часткову необґрунтованість, оскільки Позивачем неправильно визначені періоди прострочення.

З урахуванням зазначеного, нараховані компенсаційні виплати на заборгованості з лютого 2024 року по квітень 2024 року, а також з грудня 2024 року по березень 2025 року не підтягаються задоволенню.

За розрахунком суду обґрунтований розмір 3% становить 6 425,14 грн, а інфляційних втрат - 22 400,98? грн, з яких:

4 112,47 грн 3% річних та 19 547,18 грн інфляційних втрат, нарахованих за період з 02.07.2024 по 30.11.2024 на суму боргу у розмірі 330 079,92 грн (попередня заборгованість + травень 2024 року-листопад 2024 року);

2 312,67 грн 3% річних та 2 853,80 грн інфляційних втрат, нарахованих за період з 03.06.2025 по 31.07.2025 на суму боргу у розмірі 476 905,91 грн (попередня заборгованість + квітень 2025 року-липень 2025 року);

Крім цього, Комунальним підприємством заявлено до стягнення пеню у загальному розмірі 2 403,75 грн:

1) 391,58 грн, нарахованих за період з 01.12.2024 по 31.05.2025 на суму боргу у розмірі 21 515,29 грн (за листопад 2024 року);

2) 566,75 грн, нарахованих за період з 01.01.2025 по 30.06.2025 на суму боргу у розмірі 31 312,24 грн (за грудень 2024 року);

3) 607,12 грн, нарахованих за період з 01.02.2025 по 31.07.2025 на суму боргу у розмірі 33 542,75 грн (за січень 2025 року);

4) 497,19 грн, нарахованих за період з 01.03.2025 по 31.07.2025 на суму боргу у розмірі 32 496,62 грн (за лютий 2025 року);

5) 341,11 грн, нарахованих за період з 01.04.2025 по 31.07.2025 на суму боргу у розмірі 27 959,58 грн (за березень 2025 року).

Стаття 549 ЦК України визначає неустойку (штраф, пеню) як грошову суму або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення ним зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 230 ГК України визначено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, які учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі неналежного виконання господарського зобов`язання. Цією ж статтею визначено види штрафних санкцій - неустойка, штраф, пеня.

Відповідно до частини 4 статті 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Із системного аналізу вищенаведених положень чинного законодавства вбачається, що вказані штрафні санкції можуть бути стягнуті лише у тому випадку (якщо не встановлено законом), коли основне зобов`язання прямо забезпечено неустойкою (пеня, штраф) у чинному договорі, а також ним встановлено її розмір (встановлено за згодою сторін).

Згідно з частиною 1 статті 26 закону України "Про житлово-комунальні послуги" у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу.

Пунктом 45 Договору у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожний день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, що настає за останнім днем граничного строку внесення плати за послугу.

У силу статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню у розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Статтею 3 вказаного Закону визначено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Також, у відповідності до частини 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Дослідивши розрахунок пені, суд вважає його необґрунтованим, оскільки Комунальним підприємством неправильно визначено періоди прострочення.

За розрахунком суду, обґрунтований розмір пені становить 1 961,44 грн, з яких:

1) 324,88 грн, нарахованих за період з 01.01.2025 по 31.05.2025 на суму боргу у розмірі 21515,29 грн (за листопад 2024 року);

2) 469,68 грн, нарахованих за період з 01.02.2025 по 30.06.2025 на суму боргу у розмірі 31312,24 грн (за грудень 2024 року);

3) 513,20 грн, нарахованих за період з 01.03.2025 по 31.07.2025 на суму боргу у розмірі 33542,75 грн (за січень 2025 року);

4) 396,45 грн, нарахованих за період з 01.04.2025 по 31.07.2025 на суму боргу у розмірі 32496,13 грн (за лютий 2025 року);

5) 257,23 грн, нарахованих за період з 01.05.2025 по 31.07.2025 на суму боргу у розмірі 27959,58 грн (за березень 2025 року).

Доводи Відповідача щодо необґрунтованості вимог Позивача про стягнення компенсаційних виплат та штрафної санкції у зв`язку з неотриманням рахунків не спростовують порушення Приватним підприємством зобов`язань щодо своєчасного здійснення оплати за отримані послуги, про що було зазначено раніше у мотивувальній частині рішення.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1-3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина 1 статті 86 ГПК України).

Отже, позов Комунального підприємства підлягає частковому задоволенню.

Судовий збір згідно статті 129 ГПК України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 123, 129, 231, 236-238, 240, 241, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Корн Агро Інвест" (03067, місто Київ, вулиця Мельника Андрія, будинок 3/1, ідентифікаційний код 41281535) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (01001, місто Київ, площа Івана Франка, будинок 5; ідентифікаційний код 40538421) 476 905 (чотириста сімдесят шість тисяч дев`ятсот п`ять) грн 91 коп. основної заборгованості за послуги з постачання теплової енергії, 1 486 (одну тисячу чотириста вісімдесят шість) грн 18 коп. основної заборгованості за плату за абонентське обслуговування послуги з постачання теплової енергії, 6 425 (шість тисяч чотириста двадцять п`ять) грн 14 коп. 3% річних, 22 400 (двадцять дві тисячі чотириста) грн 98? коп. інфляційних втрат, 1 961 (одну тисячу дев`ятсот шістдесят одну) грн 44 коп. пені та 7 637 (сім тисяч шістсот тридцять сім) грн 69 коп. судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частин 1, 2 статті 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяСергій МУДРИЙ