РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.02.2026Справа № 910/14653/25
Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін матеріали господарської справи

за позовом Приватного підприємства «Лідер»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Даргрант»

про стягнення 430 053,56 грн.,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство «Лідер» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Даргрант» про стягнення 430 053,56 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором суборенди від 11.03.2024 № 11/03/2.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.12.2025 позовну заяву залишено без руху, встановлено строк на усунення недоліків позовної заяви п`ять днів з дня вручення цієї ухвали, встановлено спосіб усунення недоліків.

Позивачем 01.12.2025 сформовано у системі «Електронний суд» заяву про усунення недоліків позовної заяви, з якої вбачається, що позовну заяву приведено у відповідність до статей 162, 164, 172 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.12.2025 відкрито провадження у справі; визнано справу малозначною та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін; визначено сторонам строки для подачі своїх заяв по суті спору.

Ухвалу про відкриття провадження у даній справі направлено відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення за місцезнаходженням відповідно до інформації Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Виходячи зі змісту статей 120, 242 Господарського процесуального кодексу України, пунктів 11, 17, 101-104 Правил надання послуг поштового зв`язку, суд дійшов висновку, що відповідач повідомлений про судовий розгляд спору належним чином. Крім того, відповідач мав можливість ознайомитись з ухвалою суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Відповідачем відзив суду не надано та позовні вимоги не заперечено. Відповідно до частини дев`ятої статті 165 Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

Сторонами у справі 11.03.2024 укладено договір суборенди № 11/03/2, за умовами пункту 1.1 якого позивач передав, а відповідач прийняв у строкове оплатне користування рухомий склад - вантажні залізничні напіввагони (надалі РС або вагон/вагони).

Відповідно до пунктів 1.2-1.4 договору номери залізничних вагонів, їх кількість, дата їх передачі, які розуміються під терміном «рухомий склад», вказуються в актах приймання-передачі рухомого складу. Рухомий склад передається для здійснення відповідачем господарської діяльності. Позивач передав відповідачу рухомий склад в суборенду з правом виходу на шляхи загального користування і курсування по залізницях України, країн Балтії, а також країн дальнього зарубіжжя (колії 1435мм), окрім тимчасово окупованих територій України та країн СНД.

Згідно з пунктами 2.1-2.3 та 2.5 договору відповідач вступає у строкове користування рухомим складом з моменту підписання акту прийому-передачі рухомого складу. Рухомий склад є переданим в суборенду з моменту прибуття на станцію прийому-передачі, що вказується відповідачем в листі-заявці, та/або підписання сторонами акту прийому-передачі рухомого складу. Підтвердженням прибуття рухомого складу на станцію є дата, вказана в календарному штемпелі в залізничній накладній. Передача рухомого складу в суборенду оформляється актом приймання-передачі на станції прийому-передачі та не передбачає передачу права власності на рухомий склад.

День підписання акту та/або прибуття рухомого складу на станцію є першим днем суборенди. Датою повернення є дата прибуття рухомого складу з суборенди на станцію приписки або іншу залізничну станцію на території України, вказану позивачем, що визначається календарним штампом у залізничній накладній. Позивач зобов`язався надати відповідачу реквізити для повернення (відправлення) рухомого складу за умови отримання відповідного звернення від відповідача. День підписання акту є останнім днем суборенди. Рухомий склад вважається поверненим позивачу з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі.

Умовами пунктів 3.1-3.2 договору встановлено, що суборендна плата нараховується за кожну добу суборенди рухомого складу. Сума договору в цілому складається з суборендної плати за всі одиниці рухомого складу, які були передані в суборенду відповідно до договору. Протягом 3-х робочих днів з початку місяця, що слідує за звітним місяцем, позивач надає відповідачу акт приймання-передачі наданих послуг, рахунок, розрахунок обсягу наданих послуг. 3 метою оперативної перевірки і узгодження обсягів наданих послуг, копії всіх перерахованих документів можуть бути направлені позивачем відповідачу за допомогою засобів електронного зв`язку за адресами, вказаними в реквізитах договору. Суборендна плата узгоджується сторонами у розмірі 750,00 грн. за один переданий залізничний вагон в суборенду на добу. Вартість суборенди однієї одиниці рухомого складу може зазначатися в додаткових угодах та/або актах прийому-передачі. Загальна сума щомісячної суборендної плати корегується залежно від часу, за який суборендна плата не нараховується.

Договір набуває чинності з моменту підписання його уповноваженими представниками сторін і діє до 31.12.2024 включно, а в частині розрахунків - до повного їх виконання (пункт 8.1 договору).

Відповідно до пункту 8.3 договір може бути змінений або доповнений тільки за письмовою згодою сторін. Всі зміни і доповнення за договором повинні бути оформлені і підписані уповноваженими на те представниками обох сторін.

Сторонами укладено 4 додаткові угоди, зокрема, 09.05.2024, 01.07.2024, 01.08.2024 та 01.10.2024, якими змінено вартість суборенди та продовжено строк дії договору до 31.12.2025.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

Згідно з статтею 774 Цивільного кодексу України передання наймачем речі у володіння та користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом. Строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму. До договору піднайму застосовуються положення про договір найму.

Відповідно до актів приймання-передачі рухомого складу від 01.07.2024, 13.08.2024, 19.08.2024, 22.08.2024, 06.10.2024, 09.10.2024, 01.11.2024, 05.12.2024, 08.01.2025 позивачем передано відповідачу у суборенду наступні вантажні залізничні вагони-напіввагони: № № 64623929, 60996303, 64549926, 64549918, 60996287, 64623366, 64875230, 64549918, 60996287, 60996303, 64549926, 64875230, 64623929, 64623366.

Часта перша статті 762 Цивільного кодексу України встановлює, що за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до пункту 3.3 договору (з урахуванням додаткових угод), суборендна плата з 11.03.2024 узгоджується сторонами у розмірі 750,00 грн. за один переданий залізничний вагон в суборенду на добу; з 01.07.2024 - у розмірі 880,08 грн.; з 01.08.2024 - у розмірі 600,00 грн. та з 01.10.2024 - у розмірі 450,00 грн.

Позивачем нараховано відповідачу за період дії договору суборендну плату у загальному розмірі 406 635,18 грн. на підставі актів надання послуг від 31.07.2024 № 522 на суму 27 28248 грн., від 31.08.2024 № 566 на суму 55 200,00 грн., від 30.09.2024 № 608 на суму 90 000,00 грн., від 31.10.2024 № 667 на суму 91 800,00 грн., від 30.11.2024 № 741 на суму 42 300,00 грн., від 31.12.2024 № 790 на суму 30 150,00 грн., від 08.01.2025 № 3 на суму 7 200,00 грн., від 31.03.2024 № 337 на суму 11 250,00 грн. та від 30.04.2024 № 381 на суму 23 551,20 грн.

Зазначені акти з боку відповідача скріплені підписом та печаткою без жодних зауважень та заперечень.

Таким чином, акти на загальну суму 406 635,18 грн. є прийнятими.

За умовами статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Згідно з пунктом 3.5 договору відповідач здійснює оплату вартості послуг позивача за поточний календарний місяць до 10-го числа поточного місяця, на підставі рахунку позивача.

Судом враховано, що матеріали справи не місять рахунків на оплату та доказів їх направлення відповідачу.

Разом із тим, рахунок (рахунок-фактура) за своїм призначенням не відповідає ознакам первинного документа, оскільки ним не фіксується будь-яка господарська операція, розпорядження або дозвіл на проведення господарської операції, а носить лише інформаційний характер.

Слід звернути увагу на те, що рахунок-фактура є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати кошти; ненадання рахунку-фактури не є невідкладною умовою у розумінні статті 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора в розумінні статті 613 Цивільного кодексу України; тому наявність або відсутність рахунку-фактури не звільняє відповідача від обов`язку сплатити надані послуги.

Враховуючи, що відповідач підписав акти наданих послуг, тобто підтвердив обсяг та вартість суборенди, а також, з огляду на узгоджену умову договору щодо дати здійснення оплати (до 10-го числа поточного місяця), строк здійснення відповідачем суборендної плати за спірний період є таким, що настав.

Відповідачем здійснено часткову оплату за суборенду у загальному розмірі 212 782,40 грн. Заборгованість у розмірі 193 852,70 грн. відповідачем не погашено, доказів на спростування не подано. Протилежного суду не доведено.

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Приймаючи до уваги встановлені судом факти та обставини, що були наведені, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості у загальному розмірі 193 852,70 грн. є правомірною, документально доведеною і підлягає задоволенню.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені у розмірі 141 063,61 грн. за період часу з 01.07.2024 по 30.06.2025 та штраф у розмірі 19 385,27 грн.

Відповідно до пункту 6.2 договору за несвоєчасне перерахування коштів (повністю або частково), відповідач сплачує позивачу пеню за кожний день прострочки, шляхом перерахування коштів в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу. Нарахування пені здійснюється за весь період затримки платежів і до дня остаточного розрахунку. У разі несвоєчасного перерахування коштів (повністю або частково) понад 15 календарних днів, відповідач додатково зобов?язаний сплатити позивачу штраф у розмірі десяти відсотків від суми заборгованості, що виникла до пред`явлення відповідачу письмової претензії.

Здійснивши перерахунок пені та штрафу, з урахуванням умов договору, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені та штрафу підлягають повному задоволенню.

Крім того, позивач, за прострочення грошового зобов`язання з оплати суборендних платежів просить стягнути з відповідача за період часу з 01.08.2024 по 24.11.2025 інфляційні втрати у розмірі 61 516,98 грн. та 3% річних у розмірі 14 235,00 грн.

Згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, Господарський суд міста Києва встановив, що він є арифметично вірним, а тому вимоги підлягають задоволенню у заявленому позивачем розмірі.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, статтею 123, статтею 129, статтями 232-233, статтями 237- 238, статтею 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Даргрант» (04071, місто Київ, вулиця Щекавицька, будинок 37/48, квартира 1; ідентифікаційний номер 39020789) на користь Приватного підприємства «Лідер» (01133, місто Київ, бульвар Лесі України, будинок 34, офіс 310; ідентифікаційний номер 31563452) 193 852,70 грн. основного боргу, 141 063,61 грн. пені, 19 385,27 грн. штрафу, 61 516,98 грн. інфляційних втрат, 14 235,00 грн. 3 % річних та 5 160,65 грн. витрат зі сплати судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя Т.Ю. Кирилюк