УХВАЛА

м. Київ

02.02.2026Справа № 910/12968/25

Суддя Господарського суду міста Києва Нечай О.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Державної установи "Збаразька виправна колонія (№63)"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергум"

про визнання недійсною додаткової угоди та стягнення 11 147,58 грн

ВСТАНОВИВ:

Державна установа "Збаразька виправна колонія (№63)" (далі - позивач) звернулась до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергум" (далі - відповідач), в який просить суд:

- визнати недійсною Додаткову угоду №3 від 14.09.2022 до Договору про постачання електричної енергії № К-11 від 31.12 2021, укладену між позивачем та відповідачем;

- стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в сумі 11 147,58 грн, як такі, що були безпідставно одержані відповідачем.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.10.2025 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) та серед іншого встановлено сторонам строки для подання ними відповідних заяв по суті справи, а також залучено Західне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача.

05.11.2025 відповідачем сформовано в системі "Електронний суд" клопотання про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, яке 05.11.2025 зареєстровано в автоматизованій системі "Діловодство спеціалізованого суду".

Частиною 1 статті 12 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження та позовного провадження (загального або спрощеного).

Відповідно до частини 3 статті 12 Господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Частиною 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

При цьому, частиною 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України визначено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частинами 2, 3 статті 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції господарського суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті; при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Предметом позову в даній справі є визнання недійсною додаткової угоди та стягнення з відповідача 11 147,58 грн, відтак ціна позову не перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у зв`язку з чим справа може розглядатися у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Враховуючи характер спірних правовідносин та предмет доказування у цій справі, справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами.

Згідно з частинами 1, 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

У поданій до суду заяві про здійснення розгляду справи в загальному позовному провадженні відповідач не навів суду обґрунтувань в чому полягають особливості предмету доказування у справі та необхідності призначення судом підготовчого засідання для виконання завдання господарського судочинства.

Водночас суд звертає увагу, що сторони не позбавлені права та можливості викладати свої доводи та заперечення проти позову у відповідних заявах по суті справи в порядку спрощеного позовного провадження.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання відповідача про здійснення розгляду справи в загальному позовному провадженні.

06.11.2025 відповідачем сформовано в системі "Електронний суд" клопотання про зупинення провадження, яке 06.11.2025 зареєстровано в автоматизованій системі "Діловодство спеціалізованого суду".

Відповідач просив суд зупинити провадження у справі №910/6607/25 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 920/19/24.

Судом встановлено, що постановою Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2025 у справі № 920/19/24 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетичне партнерство" залишено без задоволення, постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.10.2024 та рішення Господарського суду Сумської області від 26.06.2024 у справі № 920/19/24 - без змін.

Зважаючи на викладене, суд не вбачає підстав для зупинення провадження у цій справі.

Окрім того, у клопотанні від 06.11.2025 відповідач просив суд продовжити йому строк на подання відзиву на позовну заяву.

Згідно з ч. 8 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

У відповідності до ст. 113 Господарського процесуального кодексу України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Положеннями статті 114 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Ухвалою від 24.10.2025 встановлено відповідачу строк на подання відзиву - протягом 15-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Зі змісту вказаних норм вбачається, що процесуальним законодавством передбачено можливість поновлення виключно встановлених законом процесуальних строків. В свою чергу строки, встановлені судом, можуть бути лише продовжені.

Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду продовжити пропущений строк з певним колом обставин, що унеможливлюють вчинення дій у встановлений строк. Отже, в кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин оцінює доводи, що наведені в обґрунтування клопотання про продовження строку, та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності обставин, що унеможливлюють своєчасне вчинення процесуальних дій.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Подання особою клопотання про продовження процесуального строку не має наслідком автоматичне продовження судом такого строку, оскільки клопотання про продовження процесуального строку, у даному випадку для подання відзиву, повинно містити обґрунтування неможливості вчинення процесуальних дій у встановлений судом строк, поважність якої визначається судом.

Зважаючи на викладене, суд зазначає, що продовження пропущеного процесуального строку є правом суду, яким він користується, виходячи із поважності обставин.

Причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, якій встановлено строк; 3) ця причина виникла протягом встановленого строку; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими доказами.

Відповідач не надав жодного доказу на підтвердження поважності обставин, що зумовили необхідність продовження процесуального строку на подання відзиву. Не свідчать про необхідність продовження процесуального строку й доводи відповідача про розгляд Великою Палатою Верховного Суду справи № 920/19/24, предмет спору в якій є подібним предмету спору в справі № 910/12968/25, а саме - визнання недійсними додаткових угод до договору про закупівлю товару та стягнення безпідставно стягнутих коштів.

Відповідач не пояснює, яким саме чином розгляд справи Великою Палатою Верховного Суду унеможливлює подання ним відзиву на позовну заяву, в якому мають бути зазначені, зокрема, обставини, які визнаються відповідачем, а також правова оцінка обставин, наданих позивачем, з якою відповідач погоджується, та заперечення (за наявності) щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права.

Суд зауважує, що незалежно від правових висновків, викладених Великою Палатою Верховного Суду, фактичні обставини у справі № 910/12968/25 залишаються незмінними, а відтак об`єктивно мають бути викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву у встановлений судом строк.

При цьому, відповідач не позбавлений права подати додаткові пояснення щодо правових підстав позову з урахуванням відповідних висновків Великої Палати Верховного Суду.

Суд також зазначає, що відповідач, звертаючись до суду з клопотанням про продовження процесуального строку, не зазначив на який саме період він просить продовжити процесуальний строк.

З огляду на викладене, суд вважає клопотання відповідача про продовження строку на подання відзиву необґрунтованим та безпідставним, а тому відмовляє у його задоволенні.

Відповідно до ч. 7 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Керуючись статтями 12, 113, 119, 165, 232 - 235, 247, 250 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергум" про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження відмовити.

2. У задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергум" про зупинення провадження у справі відмовити.

3. У задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергум" про продовження строку на подання відзиву на позовну заяву відмовити.

4. Згідно з ч. 1 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно після її підписання.

5. Дана ухвала в частині відмови у продовженні процесуального строку може бути оскаржена в порядку та строк, передбачені статтями 254 - 256 Господарського процесуального кодексу України. В іншій частині ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, відповідно до приписів статті 255 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Нечай