ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"30" січня 2026 р. м. Київ Справа № 911/248/26

Господарський суд Київської області у складі судді Черногуза Андрія Федоровича, розглянувши заяву Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" б/н від 28.01.2026 про забезпечення позову,

що подана разом з позовом Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1д, )

до фізичної особи-підприємця Аветчина Дмитра Володимировича ( АДРЕСА_1 код НОМЕР_1 )

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_2 )

про стягнення боргу за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява б/н від 28.01.2026 Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до фізичної особи-підприємця Аветчина Дмитра Володимировича та ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором №-КД-2 від 21.06.2023 та договором поруки №-ДП-2/2 від 15.12.2023. Позовна заява зареєстрована канцелярією суду 29.01.2026 за вх. №8782.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем 1 не виконуються взяті на себе зобов`язання за кредитним договором. Станом на момент розгляду заяви про забезпечення означеного позову питання про прийняття позовної заяви до розгляду судом не вирішувалось.

Разом з позовною заявою позивачем було подано заяву про забезпечення позову.

В огрунтування поданої заяви заявник зазначає, що відповідач не повернув кошти за кредитним договором, що свідчить про його недобросовісність та вказує на факт умисного ухилення від виконання своїх зобов`язань.

З цих підстав, заявник просить суд накласти арешт на нерухоме майно боржникка та поручителя в межах ціни позову в розмірі 425967,91 грн.

Відповідно до ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

У рішенні ЄСПЛ Волошин проти України зазначено - ключовим для концепції справедливого розгляду справи як у цивільному, так і кримінальному провадженні є те, щоб скаржник не був позбавлений можливості ефективно представляти свою справу в суді та мав змогу нарівні з протилежною стороною користуватися правами, передбаченими принципом рівності сторін (див. рішення у справі Стіл та Морріс проти Сполученого Королівства (Steel and Morris v. the United Kingdom), заява № 68416/01, п. 59, ECHR 2005). Принцип рівності сторін вимагає справедливого балансу між сторонами, і кожній стороні має бути надано відповідну можливість для представлення своєї справи в умовах, що не ставлять її у суттєво невигідне становище порівняно з її опонентом (див. рішення від 26 травня 2009 року у справі Бацаніна проти Росіїосії (Batsanina v. Russia), заява № 3932/02, § 22).

Суд звертає увагу на те, що заявником не доведено факту того, що фізична особа-підприємець Аветчин Дмитро Володимирович ( АДРЕСА_1 код НОМЕР_1 ) та поручитель ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_2 ) мають намір ухилитися від виконання рішення суду, у випадку задоволення позову, не доведено вчинення останніми дій направлених на відчуження їх майна або виведення коштів з рахунків тощо, з чого можна було б зробити висновок про намір відповідачів ухилитися від виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Суд наголошує, що заявником не обґрунтовано яким чином невжиття обраних ним заходів забезпечення позову може ускладнити або унеможливити виконання рішення суду, у випадку задоволення позову, водночас, самі лише посилання на потенційну можливість ухилення відповідача в майбутньому від виконання рішення суду, які не підтверджені фактичними обставинами та доказами, не можуть бути підставою для задоволення заяви про забезпечення позову, позаяк означені припущення заявника без надання опосередкованих доказів їх ймовірності не можуть бути покладені судом в основу відповідного судового рішення.

Відтак, суд констатує, що, за означених обставин, задоволення поданої заявником заяви про забезпечення позову з означеними у ній обгрунтуваннями, порушуватиме принцип "справедливого балансу між сторонами", позаяк наведені заявником доводи є необгрунтованими припущеннями.

З огляду на викладене, суд вважає подану заяву безпідставною, необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

З урахуванням наведеного, керуючись ст.ст. 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні заяви Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" б/н від 28.01.2026 про забезпечення позову.

Ухвала господарського суду набирає законної сили негайно після її оголошення в порядку статті 235 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала господарського суду оскаржується в порядку та строки, визначені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України.Ухвалу складено та підписано 30.01.2026.

Суддя А.Ф. Черногуз