ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"03" лютого 2026 р.м. Одеса Справа № 916/4789/25

Господарський суд Одеської області у складі судді Погребна К.Ф. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали справи №916/4789/25

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП ЛІЗИНГ" (01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 43, )

до відповідача: Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "НИВА" (74041, Херсонська обл., Бериславський р-н, с. Ольгине, вул. Південна, буд. 19, )

про стягнення 753 295,26 грн

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП ЛІЗИНГ" звернулось до Господарського суду Одеської області із позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "НИВА" про стягнення 753 295,26грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 03.12.2025р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №916/4789/25. Справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження.

Вказаною ухвалою суду було запропоновано сторонам надати у відповідні строки заяви по суті спору, а також роз`яснено сторонам про можливість звернення до суду з клопотанням про призначення проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у строки, визначені ч.7 ст. 252 ГПК України.

Згідно ч.5 ст. 6 Господарського процесуального кодексу України, суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Пунктом 5.8 розділу І Положення про ЄСІТС передбачено, що офіційна електронна адреса - це сервіс Електронного кабінету ЄСІТС, адреса електронної пошти, вказана користувачем в Електронному кабінеті ЄСІТС, або адреса електронної пошти, вказана в одному з державних реєстрів.

Таким чином, у розумінні Положення офіційною електронною адресою є адреса електронної пошти, вказана користувачем в Електронному кабінеті ЄСІТС, або адреса електронної пошти, вказана в одному з державних реєстрів. Подібна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 28.06.2022 у справі №761/21436/20.

У пункті 5.6. Положення про ЄСІТС визначено, що користувач ЄСІТС - особа, що пройшла процедуру реєстрації в підсистемі "Електронний кабінет" (Електронний кабінет ЄСІТС), пройшла автентифікацію та якій надано доступ до підсистем ЄСІТС відповідно до її повноважень.

Особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою (пункт 17 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС).

Згідно з п. 37 наведеного розділу підсистема "Електронний суд" забезпечує можливість автоматичного надсилання матеріалів справ в електронному вигляді до електронних кабінетів учасників справи та їхніх повірених. До електронних кабінетів користувачів надсилаються у передбачених законодавством випадках документи у справах, які внесені до автоматизованої системи діловодства судів (АСДС) та до автоматизованих систем діловодства, що функціонують в інших органах та установах у системі правосуддя. Документи у справах надсилаються до електронних кабінетів користувачів у випадку, коли вони внесені до відповідних автоматизованих систем у вигляді електронного документа, підписаного кваліфікованим підписом підписувача (підписувачів), чи у вигляді електронної копії паперового документа, засвідченої кваліфікованим електронним підписом відповідального працівника суду, іншого органу чи установи правосуддя.

Таким чином, особи, які зареєстровані в ЄСІТС, мають змогу знайомитися з матеріалами справи в електронному вигляді, оскільки всі внесені до автоматизованої системи діловодства судів документи та повідомлення по справі надсилаються до Електронних кабінетів користувачів в автоматичному порядку.

Відповідно до відомостей, наявних у матеріалах справи, відповідач Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "НИВА" є користувачем ЄСІТС, зареєстрований в Електронному суді та має власний кабінет в Електронному суді.

Так, згідно Довідки суду про доставку електронного документа вих. № 916/4789/25/55022/25 від 25.09.2025 Документ в електронному вигляді "Ст.176 Ухвала про відкриття провадження у справі (спрощене)" від 03.12.2025 по справі № 916/4789/25 (суддя Погребна К.Ф.) було надіслано одержувачу - Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю "НИВА" в його електронний кабінет, та документ доставлено до електронного кабінету 04.12.25р о 17:34.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи.

Таким чином, Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "НИВА" повідомлено про відкриття провадження у справі та прийняття позовної заяви до розгляду.

Згідно з ч.ч.5, 7 ст. 252 ГПК України ст.252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учассуд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від учасників справи до суду не надходило.

Водночас суд зауважує, що відповідно до пунктів 3 та 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Зі змісту ст. 165 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що свої заперечення проти позову відповідач може викласти у відзиві на позовну заяву. При цьому, згідно ч. 4 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

10.12.2025р. за вх. №39430/25 до суду від представника відповідача надійшла заява про вступ у справу як представника, відповідно до якої останній просить суд залучити його у справу в якості представника відповідач та надати доступ до електронної справи №916/4789/25 в підсистемі «Електронний суд». Судом відповідна заява була задоволена, шляхом надання доступ до електронної справи №916/4789/25 в підсистемі "Електронний суд" представнику відповідача.

Поряд з цим, відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву не скористався, жодних заперечень проти позову не надав, з огляду на що суд вважає за можливе відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Згідно положень ст. 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У відповідності до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи суд встановив.

28.09.2021р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" (лізингодавець) та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "НИВА" (лізингоодержувач) було укладено договір фінансового лізингу №11238-SME-FL, відповідно до п.1.1 якого лізингодавець на підставі договору купівлі-продажу зобов`язується набути у власність лізингодавця і передати на умовах фінансового лізингу у тимчасове володіння та користування майно, що відповідає критеріям основних засобів відповідно до законодавства (об`єкт лізингу), наведене у специфікації (додаток №1 до договору), а лізингоодержувач зобов`язується прийняти об`єкт лізингу та сплачувати лізингові платежі та інші платежі згідно з умовами цього договору.

За умовами п.1.2 договору, строк користування лізингоодержувачем об`єктом лізингу (строк лізингу) складається з періодів (місяців) лізингу згідно з графіком сплати лізингових платежів (додаток №2 до договору) та починається з дати підписання сторонами акту приймання-передачі об`єкта лізингу за формою, встановленою лізингодавцем, та закінчується не раніше 1 (одного) року від дати підписання сторонами акту приймання-передачі предмету лізингу.

Згідно з пунктом 2.1. Договору фінансового лізингу, приймання лізингоодержувачем об`єкту лізингу в лізинг оформляється шляхом складання акту приймання-передачі, що підтверджує якість, комплектність, справність, належний стан об`єкта лізингу і відповідність об`єкта лізингу техніко-економічним показникам, встановленим лізингоодержувачем умовам і специфікаціям, та умовам Договору. Акт приймання- передачі підписується повноважними представниками Сторін і скріплюється печатками Сторін згідно з вимогами законодавства України

Положеннями п.5.1 договору передбачено, що лізингоодержувач сплачує лізингодавцю лізингові платежі відповідно до договору, а також вартість послуг за організацію фінансування, яка зазначається в додатку №2 до договору, який є його невід`ємною частиною.

Відповідно до п.5.2 договору, лізингові платежі складаються з авансового лізингового платежу, який включає суму, яка відшкодовує (компенсує) частину вартості предмета лізингу, а також періодичних лізингових платежів, кожен з яких включає: суму, яка відшкодовує (компенсує) частину вартості об`єкта лізингу (5.2.1); винагороду лізингодавця у зв`язку з передачею у лізинг об`єкт лізингу (п.5.2.2 договору).

Пунктом 5.3 договору визначено, що складові лізингових платежів (крім першого лізингового платежу), їх суми та дати платежів визначені в графіку згідно з додатком №2 до договору, який є його невід`ємною частиною.

В пункті 5.4 договору наведено склад лізингових платежів: Перший лізинговий платіж. Перший лізинговий платіж складається із: а) авансу вартості об`єкта лізингу, що відшкодовує частину вартості об`єкта лізингу (5.4.1); Періодичні лізингові платежі, кожен з яких складається з: а) відшкодування вартості об`єкта лізингу; б) винагороди лізингодавця (5.4.2).

За умовами п.5.5 договору, кожний періодичний лізинговий платіж лізингоодержувач зобов`язаний сплачувати не пізніше дати вказаної в додатку №2 до договору.

Відповідно до пункту 6.1. договору фінансового лізингу кожна з наступних подій вважається істотним порушенням умов договору лізингоодержувачем (Подія Невиконання Зобов`язання).

Згідно з підпунктом 6.1.1. пункту 6.1. Договору фінансового лізингу подією невиконання зобов`язання є, зокрема, випадок, коли Лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж або інші платежі (частково або повному обсязі) за Договором з дня настання строку платежу згідно з Договором.

У специфікації, яка є додатком №1 до договору фінансового лізингу №11238-SME-FL від 28.09.2021р., сторони погодили об`єкт лізингу - Трактор колісний Massey Ferguson 6713, новий, 1(одна) одиниця.

Позивач вказує, що свої зобов`язання за договором виконав належним чином, зокрема, придбав та передав лізингоодержувачу в платне володіння та користування Об`єкт лізингу, а саме Трактор колісний Massey Ferguson 6713, новий, 2021 року виготовлення, серійний № TABMC200TM5151015, що підтверджується Актом приймання-передачі від 08.10.2021р. до договору фінансового лізингу №11238-SME-FL від 28.09.2021р.

В додатку №2 до договору фінансового лізингу №11238-SME-FL від 28.09.2021р. сторони погодили графік сплати лізингових платежів.

До договору фінансового лізингу №11238-SME-FL від 28.09.2021р. між сторонами укладено додаткову угоду №1 від 08.10.2021р відповідно до умов якої сторони погодили новий графік сплати лізингових платежів.

Поряд з цим як вказує позивач, відповідач припинив виконувати зобов`язання з оплати лізингових платежів починаючи з березня 2022 року, внаслідок чого за період з 25 березня 2022 року утворилася заборгованість в розмірі 753 295,26грн. що підтверджується розрахунком заборгованості за Договором фінансового лізингу та банківською випискою.

Як зазначає позивач, ним було надіслано відповідачу повідомлення №152/09/25-ю від 01.09.2025р. в якому він проінформував відповідача про наявність простроченої заборгованості за договором №11238-SME-FL від 28.09.2021р. в сумі 753 295,26грн, прострочення якої становить більше 60 календарних днів. Також в повідомленні позивач зазначив, що на підставі ч.4 статті 17 Закону України "Про фінансовий лізинг" та п.6.1-6.3 договору, укладений договір фінансового лізингу №11238-SME-FL від 28.09.2021р. вважається розірваним, якщо минуло шість робочих днів з дня наступного за днем надсилання відповідного повідомлення та вимагав протягом 10 (десяти) робочих днів з дня припинення (розірвання) цього договору повернути об`єкт лізингу. Проте відповідне повідомлення було залишено відповідачем без відповіді та реагування.

Невиконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором фінансового лізингу №11238-SME-FL від 28.09.2021р. стало підставою для звернення Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП ЛІЗИНГ" до суду з відповідним позовом для захисту свого порушеного права.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно зі ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Так, як встановлено судом 28.09.2021р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" (лізингодавець) та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "НИВА" (лізингоодержувач) було укладено договір фінансового лізингу №11238-SME-FL, відповідно до п.1.1 якого лізингодавець на підставі договору купівлі-продажу зобов`язується набути у власність лізингодавця і передати на умовах фінансового лізингу у тимчасове володіння та користування майно, що відповідає критеріям основних засобів відповідно до законодавства (об`єкт лізингу), наведене у специфікації (додаток №1 до договору), а лізингоодержувач зобов`язується прийняти об`єкт лізингу та сплачувати лізингові платежі та інші платежі згідно з умовами цього договору.

Правовідносини, що виникли між сторонами у справі, є правовідносинами фінансового лізингу, що врегульовані положенням параграфу 6 "Лізинг" глави 58 Цивільного кодексу України та положеннями спеціального Закону України "Про фінансовий лізинг".

Відповідно до ст.806 ЦК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у володіння та користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" (чинний на дату укладання договору) фінансовий лізинг (далі - лізинг) - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Відносини, що виникають у зв`язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

Частиною 2 ст.21 Закону України "Про фінансовий лізинг" визначено, що лізингоодержувач зобов`язаний, зокрема, своєчасно сплачувати передбачені договором фінансового лізингу лізингові та інші платежі.

Відповідно до статті 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" лізингові платежі, належні до сплати за договором фінансового лізингу, здійснюються в порядку, встановленому договором фінансового лізингу. До складу лізингових платежів включаються: сума, що відшкодовує частину вартості об`єкта фінансового лізингу; винагорода лізингодавцю за отриманий у фінансовий лізинг об`єкт фінансового лізингу; інші складові, зокрема платежі та/або витрати, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору фінансового лізингу та передбачені таким договором.

Як встановлено судом, на виконання умов договору фінансового лізингу 08.10.2021р. сторони оформили акт прийому-передачі об`єкту лізингу до договору, у якому засвідчили факт прийому-передачі від Лізингодавця Лізингоодержувачу Об`єкт лізингу, а саме Трактора колісний Massey Ferguson 6713, новий, 2021 року виготовлення, серійний № TABMC200TM5151015При цьому, пунктом 9.3 договору визначено порядок сплати лізингових платежів в гривні згідно з графіком внесення лізингових платежів.

Графік внесення лізингових платежів погоджено сторонами в Додатку 2 до договору фінансового лізингу №11238-SME-FL від 28.09.2021р. в редакції Додатку 1 до додаткової угоди №1 від 08.10.2021р.

Частиною 1 ст.530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст.525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Водночас, судом встановлено, що відповідач в порушення умов договору фінансового лізингу та норм чинного законодавства належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати лізингових платежів згідно з затвердженим графіком, у зв`язку з чим в останнього виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 753 295,26 грн.

Враховуючи, що матеріали справи підтверджують факт передачі відповідачу в об`єкту лізингу, який є предметом договору, враховуючи ненадання, зокрема, відповідачем, згідно приписів ст. 74, 76-77 ГПК України, належних доказів, які б спростовували наявність заборгованості за сплати лізингових платежів у розмірі 753 295,26 грн., з огляду на те, що вказана заборгованість підтверджується матеріалами справи, суд вважає позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП ЛІЗИНГ" про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу №11238-SME-FL від 28.09.2021р. в сумі 126 493,24 грн обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідачем у встановленому законом порядку позовні вимоги позивача не спростовано.

Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП ЛІЗИНГ" є обґрунтованими, підтверджені належними доказами наявними в матеріалах справи, в зв`язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача згідно ст.129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП ЛІЗИНГ" (01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 43, ) до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "НИВА" (74041, Херсонська обл., Бериславський р-н, с. Ольгине, вул. Південна, буд. 19, ) задовольнити повністю.

2. Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "НИВА" (74041, Херсонська обл., Бериславський р-н, с. Ольгине, вул. Південна, буд. 19, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП ЛІЗИНГ" (01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 43, ) заборгованість за Договором фінансового лізингу № 11238-SME-FL від 28.09.2021р. в розмірі 753 295 (сімсот п`ятдесят три тисячі двісті дев`яносто п`ять)грн. 26коп. та судовий збір в розмірі 9 039 (дев`ять тисяч тридцять дев`ять)грн. 54коп.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 03 лютого 2026 р.

Суддя К.Ф. Погребна