ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" січня 2026 р. Справа№ 911/3425/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Шапрана В.В.

Андрієнка В.В.

без повідомлення учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль"

на рішення Господарського суду Київської області від 23.09.2025 р. (повний текст складено 20.10.2025 р.)

у справі № 911/3425/23 (суддя - Ярема В.А.)

за позовом Київського обласного центру зайнятості в особі Бориспільської філії Київського обласного центру зайнятості

до Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль"

про стягнення 97540,23 грн,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 року Київський обласний центр зайнятості в особі Бориспільської філії Київського обласного центру зайнятості звернувся до Господарського суду Київської області з позовом до Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" про стягнення 97540,23 грн неправомірно виплаченої допомоги по безробіттю ОСОБА_1 .

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що відповідач, в порушення вимог ч. 1 ст. 34 та ч. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" безпідставно сплачував ОСОБА_1 допомогу по безробіттю у розмірі 97540,23 грн за період з 11.07.2019 р. по 06.07.2020 р., оскільки останню було поновлено на роботі у Державному підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" з 03.06.2019 р.

Рішенням Господарського суду Київської області від 23.09.2025 р. у справі № 911/3425/23 позов Київського обласного центру зайнятості в особі Бориспільської філії Київського обласного центру зайнятості задоволено.

Не погодившись з рішенням, Державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" подало апеляційну скаргу (безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду), у якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

У поданій апеляційній скарзі відповідач зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази саме виплати (перерахування), як то передбачено приписами ч. 4 ст. 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 97540,23 грн. Крім цього позивачем не надано доказів того, що він є належним правонаступником Бориспільського міськрайонного центру зайнятості в частині виплачених ним коштів особам по безробіттю та має право завіряти і подавати документи Бориспільського міськрайонного центру зайнятості до суду.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 10.11.2025 р. апеляційну скаргу Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" у справі № 911/3425/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Шапран В.В., Андрієнко В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.11.2025 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль", вирішено здійснювати розгляд справи без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання) на підставі ч. 10 ст. 270 ГПК України та встановлено відповідачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу впродовж 15 днів з дня отримання копії ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

03.12.2025 р. від Київського обласного центру зайнятості в особі Бориспільської філії Київського обласного центру зайнятості надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить суд залишити без задоволення апеляційну скаргу відповідача, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ч. ч. 5, 7 ст. 6 ГПК України суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Згідно з ч. 3 ст. 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

За ч. 11 ст. 242 ГПК України, якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Копію ухвали від 13.11.2025 р. про відкриття провадження у справі у справі № 911/3425/25 учасникам справи було доставлено до електронних кабінетів 14.11.2025 р., доказом чого є довідки про доставку електронного документа від 18.11.2025 р., що містяться в матеріалах справи.

Також згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень ухвала від 13.11.2025 р. у справі № 911/3425/25 оприлюднена у реєстрі 15.11.2025 р.

Враховуючи наявність у матеріалах справи доказів повідомлення учасників справи про розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження, а також закінчення строків на подання всіх заяв та клопотань, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги по суті.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Наказом Державного підприємства "МА "Бориспіль" від 07.12.2015 р. призначено ОСОБА_1 з 07.12.2015 р. на посаду начальника відділу контролю якості підрозділів,

Наказом Державного підприємства "МА "Бориспіль" від 03.06.2019 р. звільнено ОСОБА_1 з роботи з 03.06.2019 р.

Наказом Державного підприємства "МА "Бориспіль" від 27.08.2020 р. поновлено ОСОБА_1 на роботі з 03.06.2019 р.

Вбачається, що ОСОБА_1 з 04.07.2019 р. по 06.07.2020 р. перебувала на обліку в Бориспільській міськрайонній філії Київського обласного центру зайнятості.

За період з 11.07.2019 р. по 06.07.2020 р. ОСОБА_1 було нараховано та виплачено загалом 97540,23 грн допомоги по безробіттю, що підтверджується заявами останньої про надання статусу безробітньої та про призначення виплати допомоги по безробіттю.

Водночас на підтвердження обставин проведеного нарахування допомоги по безробіттю за вказаний період в матеріалах справи містяться складені за підписом в.о. директора Бориспільської філії Київського обласного центру зайнятості ОСОБА_2 , зокрема: розрахунок середньої заробітної плати безробітного ОСОБА_1 ; додатки № № 3, 4 до персональної картки ОСОБА_1 ; копія довідки від 28.06.2023 р., а також Витяг з відомостями виплат ОСОБА_1 на 25 арк.

ОСОБА_1 протягом періоду перебування на обліку в Бориспільській міськрайонній філії Київського обласного центру зайнятості отримувала максимальний розмір допомоги по безробіттю, який тричі зростав:

- з 01.07.2019 р. - 8028, 00 грн;

- з 01.12.2019 р. - 8408,00 грн;

- з 01.07.2020 р. - 8788,00 грн.

Листом № 20.1.0.0.0/7-240718/37972 від 26.07.2024 р. АТ КБ "Приватбанк" повідомив про зарахування виплат Соціального фонду на рахунок ОСОБА_1 на загальну суму 97540,23 грн коштів, а саме: 24.07.2019 р - 210,32 грн; 06.08.2019 р. - 825,55 грн; 14.08.2019 р. - 5 956,26 грн; 23.08.2019 р. - 3366,58 грн; 04.09.2019 р. - 1812,77 грн; 13.09.2019 р. - 3435,64 грн; 25.09.2019 р. - 1070,40 грн; 16.10.2019 р. - 5593,70 грн; 23.10.2019 р. - 3625,55 грн; 05.11.2019 р. - 3366,58 грн; 13.11.2019 р. - 1864,57 грн; 25.11.2019 р. - 2140,80 грн; 13.12.2019 р. - 4824,05 грн; 10.01.2020 р. - 6 238,19 грн; 23.01.2020 р. - 5695,73 грн; 05.02.2020 р. - 3797,16 грн; 25.02.2020 р. - 4021,62 грн; 04.03.2020 р. - 4059,03 грн; 27.03.2020 р. - 5209,40 грн; 16.04.2020 р. - 4068,39 грн; 23.04.2020 р. - 2242,13 грн; 20.05.2020 р. - 7793,22 грн; 17.06.2020 р. - 7621,45 грн; 06.07.2020 р. - 3643,47 грн; 15.07.2020 р. - 5057,67 грн.

18.01.2021 р. ОСОБА_1 вдруге звернулась в службу зайнятості та надала копію рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20.08.2020 р. у справі № 359/4731/19 про поновлення її на роботі в Державному підприємстві "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" з 03.06.2019 р.

За наслідками отримання такої інформації та проведеного страхового розслідування встановлено, що в період перебування на обліку в Бориспільській міськрайонній філії Київського обласного центру зайнятості в статусі безробітної з 04.07.2019 р. по 06.07.2020 р. ОСОБА_1 фактично знаходилась у трудових відносинах з Державним підприємством "МА "Бориспіль".

01.06.2023 р. Бориспільська філія Київського обласного центру зайнятості направила на адресу Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» лист № 503/13.07/21.01-33 з вимогою відшкодувати незаконно виплачені кошти ОСОБА_1 у сумі 97540,23 грн.

У відповідь, 20.06.2023 р. Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» направило на адресу Бориспільської філії Київського обласного центру зайнятості лист № 35-22-128, в якому просило надати розрахунок з наведенням детальних обґрунтувань на підтвердження законності здійснення виплат ОСОБА_1 по кожному платежу окремо.

23.08.2023 р. Бориспільська філія Київського обласного центру зайнятості звернулась до Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» з претензію, в якій повторно просила повернути незаконно виплачені кошти ОСОБА_1 у сумі 97540,23 грн.

У відповідь, 06.09.2023 р. Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» направило на адресу Бориспільської філії Київського обласного центру зайнятості лист № 35-22-215, в якому повідомило про відсутність правових підстав для задоволення претензії.

На думку позивача спір у справі виник у зв`язку з тим, що відповідач, в порушення вимог ч. 1 ст. 34 та ч. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", безпідставно не повернув сплачені ОСОБА_1 виплати у розмірі 97540,23 грн.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 11 ЦК цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.

У відповідності до ч. 2 ст. 21 Закону України "Про зайнятість населення" центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, здійснює свої повноваження безпосередньо та через територіальні органи. Територіальні органи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах є юридичними особами публічного права. До сфери управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, можуть належати підприємства, установи та організації.

Згідно з ч. 2 ст. 22 Закону України "Про зайнятість населення" центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальні органи відповідно до покладених на них завдань, зокрема:

- здійснюють управління та оперативне розпорядження фінансовими ресурсами Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в межах затвердженого бюджету Фонду відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття";

- здійснюють контроль за використанням коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, застосовують в установленому законодавством порядку фінансові санкції та накладають адміністративні штрафи;

- забезпечують надання соціальних послуг та виплату матеріального забезпечення відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та цього Закону.

Як передбачено ч. ч. 1, 2 ст. 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (далі - Фонд) створюється для управління страхуванням на випадок безробіття, акумуляції страхових внесків, контролю за використанням коштів, виплати забезпечення та надання соціальних послуг, здійснення інших функцій згідно із цим Законом і статутом Фонду. Фонд є цільовим централізованим страховим фондом, некомерційною самоврядною організацією. Держава є гарантом забезпечення застрахованих осіб та надання їм відповідних соціальних послуг Фондом.

За ч. 6 ст. 10 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" функції виконавчої дирекції Фонду виконує центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, та його територіальні органи, що здійснюють свою діяльність відповідно до Закону України "Про зайнятість населення" та цього Закону. Керівник центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, входить до складу правління Фонду.

Згідно з ч. 1 ст. 34 та ч. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" Фонд має право, зокрема стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду. Із роботодавця утримуються, зокрема, сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Зі змісту вказаних вище норм слідує, що набуття Фондом права стягувати з роботодавця суму виплачених страхових коштів і вартість наданих безробітному соціальних послуг та покладення на роботодавця обов`язку відшкодувати зазначені витрати Фонду закон пов`язує з поновленням такої особи на роботі за рішенням суду, а тому моментом виникнення цих права/обов`язку сторін спірних правовідносин є набрання законної сили відповідним судовим рішенням.

Тобто обов`язковою передумовою застосування вказаних правових норм законодавець визначив поновлення особи, яка отримувала допомогу по безробіттю, на роботі за рішенням суду.

З матеріалів справи вбачаться, що Державне підприємство «Міжнародний аеропорт "Бориспіль" є роботодавцем ОСОБА_1 .

03.06.2019 р. ОСОБА_1 була звільнена Державним підприємством «Міжнародний аеропорт "Бориспіль".

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20.08.2020 р., залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 16.12.2020 р. та постановою Верховного Суду від 29.06.2021 р. у справі № 359/4731/19, скасовано наказ генерального директора ДП МА "Бориспіль" від 03.06.2019 р. №11-07/1-1104/п про звільнення начальника відділу контролю якості служби головного технолога ОСОБА_1 з роботи з 03.06.2019 р. у зв`язку зі скороченням штату працівників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України; поновлено ОСОБА_1 на роботі в ДП МА "Бориспіль" на посаді начальника відділу контролю якості служби головного технолога з 03.06.2019 р. та стягнуто з ДП МА "Бориспіль" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 03.06.2019 р. до 20.08.2020 р. в розмірі 456449,52 грн та моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн.

На виконання вказаного рішення, наказом Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» від 27.08.2020 р. ОСОБА_1 було поновлено на роботі з 03.06.2019 р.

Разом з цим, у період з 04.07.2019 р. по 06.07.2020 р. ОСОБА_1 перебувала на обліку в Бориспільській міськрайонній філії Київського обласного центру зайнятості як безробітна.

Таким чином поновлення ОСОБА_1 за рішенням суду на роботі в Державному підприємстві «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» передбачає для роботодавця вказаної особи, передбачений ч. 1 ст. 34 та ч. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" грошовий обов`язок по відшкодуванню/компенсації витрат, понесених Київським обласним центром зайнятості в особі Бориспільської філії Київського обласного центру зайнятості у сумі виплаченої ОСОБА_1 допомоги по безробіттю за період перебування її на обліку у відповідному статусі.

Стосовно розміру виплаченої ОСОБА_1 допомоги по безробіттю за період перебування її на обліку у відповідному статусі, колегія суддів зазначає наступне.

Вбачається, що за період з 04.07.2019 р. по 06.07.2020 р. ОСОБА_1 було виплачено 97540,23 грн допомоги по безробіттю, і вказані кошти зараховано на банківський рахунок 25-ма платежами, що підтверджується розрахунком середньої заробітної плати безробітного, складеного Бориспільською філією Київського обласного центру зайнятості, додатком до персональної картки, а також з Витягом з відомостями виплат та наданих банком виписки.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача 97540,23 грн неправомірно виплаченої допомоги по безробіттю ОСОБА_1 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Вбачається, що під час розгляду справи у суді першої інстанції відповідач заявив про пропуск позивачем строку позовної давності.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За ч. 2 ст. 268 ЦК України законом можуть бути встановлені також інші вимоги, на які не поширюється позовна давність.

Як передбачено ч. ч. 1, 4 ст. 38 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" роботодавець несе відповідальність, зокрема, за порушення порядку використання коштів Фонду, несвоєчасне або неповне їх повернення. Строк давності в разі стягнення штрафних санкцій, передбачених цим Законом та Законом України "Про зайнятість населення", адміністративних штрафів, а також інших видів заборгованості перед Фондом не застосовується.

Таким чином строк позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості роботодавця перед Київським обласним центром зайнятості в особі Бориспільської філії Київського обласного центру зайнятості не сплинув станом на час звернення позивача до суду із позовом у цій справі, а тому відповідна заява відповідача є необґрунтованаою.

Стосовно доводів скаржника про те, що позивачем не надано доказів того, що він є належним правонаступником Бориспільського міськрайонного центру зайнятості в частині виплачених ним коштів особам по безробіттю та має право завіряти і подавати документи Бориспільського міськрайонного центру зайнятості до суду, судова колегія зазначає наступне.

Наказами Державної служби зайнятості № 196 від 27.10.2016 р. та № 210 від 16.11.2016 р. було реорганізовано базові центри зайнятості, зокрема Бориспільський міськрайонний центр зайнятості шляхом приєднання до Київського обласного центру зайнятості, тому відповідно до затвердженого наказом Державної служби зайнятості № 130 від 20.09.2017 р. положення та виписки ЄДР Київський обласний центр зайнятості (ідентифікаційний код 03491085) є неприбутковою державною установою, юридичною особою публічного права, до основних завдань якої віднесено, зокрема:

- організація, координація, контроль та методичне забезпечення філій регіонального (базового) центрів зайнятості;

- здійснення контролю за використанням роботодавцями та безробітними коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття;

- надання соціальних послуг, нарахування та виплата матеріального забезпечення відповідно до законів України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та "Про зайнятість населення".

Згідно з наказом Київського обласного центру зайнятості № 363/01-29.01 від 19.12.2022 р. створено Бориспільську філію Київського обласного центру зайнятості.

Відповідно до затвердженого вказаним вище наказом положення та витягу з ЄДР Бориспільська філія Київського обласного центру зайнятості є відокремленим підрозділом Київського обласного центру зайнятості без статусу юридичної особи, управління яким здійснює директор філії - ОСОБА_2 (керівник вказаної філії), яка зокрема, представляє інтереси Київського обласного центру зайнятості у взаємовідносинах, зокрема, з підприємствами, установами, організаціями, у тому числі у судах.

На підставі зазначеного Бориспільська філія Київського обласного центру зайнятості звернулась до суду із позовом у цій справі в інтересах Київського обласного центру зайнятості.

Незалежно від реорганізацій філій та відокремлених підрозділів Київського обласного центру зайнятості, саме Бориспільська філія Київського обласного центру зайнятості у спірних правовідносинах є тією юридичною особою публічного права, перед якою у Державного підприємства «Міжнародний аеропорт "Бориспіль" є обов`язок по відшкодуванню витрат у розмірі суми виплаченої ОСОБА_1 допомоги по безробіттю за період перебування її на обліку у відповідному статусі.

Отже посилання скаржника на відсутність доказів на підтвердження обставин правонаступництва Київського обласного центру зайнятості є безпідставними.

Інші доводи апеляційної скарги наведеного не спростовують та відхиляються колегією суддів.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77, 78 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Статтею 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Здійснивши перевірку та оцінку всіх належних доказів, наявних у матеріалах справи, судова колегія дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду Київської області від 23.09.2025 р. у справі № 911/3425/23 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 129 ГПК України та, беручи до уваги фактичні обставини виникнення судового спору, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги необхідно покласти на скаржника.

Згідно з ч. 5 ст. 12 ГПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як передбачено ч. 3 ст. 287 ГПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 даної статті.

Вказана справа є малозначною та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених нормами чинного законодавства.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 23.09.2025 р. у справі № 911/3425/23 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль".

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Шапран

В.В. Андрієнко