ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"20" січня 2026 р. Cправа № 902/1298/25

Господарський суд Вінницької області у складі судді Матвійчука В.В., за участю секретаря судового засідання Ткача Д.В., за відсутності сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: громадянки ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "КНП-ПЛЮС" (вул. Михайла Грушевського, 5, м. Калинівка, Хмільницький район, Вінницька область, 22400)

до: Відділу надання адміністративних послуг Калинівської міської ради (вул. Нестерчука В., 19, м. Калинівка, Хмільницький район, Вінницька область, 22400)

про визнання трудових відносин припиненими та зобов`язання вчинити реєстраційні дії

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява № б/н від 18.09.2025 (вх. № 1382/25 від 18.09.2025) громадянки ОСОБА_1 з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "КНП-ПЛЮС" та Відділу надання адміністративних послуг Калинівської міської ради про:

визнання припиненими трудові відносини ОСОБА_1 із ТОВ "КНП-ПЛЮС" з 25.08.2025 у зв`язку із звільненням з посади директора за власним бажанням;

зобов`язання державного реєстратора Відділу надання адміністративних послуг Калинівської міської ради внести до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, відомості про обмеження керівника (директора, підписанта) - ОСОБА_1 щодо представництва - ТОВ "КНП-ПЛЮС" у зв`язку із звільненням з посади за власним бажанням з 25.08.2025.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.09.2025, вказану позовну заяву розподілено судді Матвійчуку В.В.

Суд за вказаним позовом відкрив провадження у справі № 902/1298/25 за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 21.10.2025, про що постановив відповідну ухвалу від 23.09.2025.

25.09.2025 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" від відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву № 01-12/1091 від 25.09.2025 (вх. № 01-34/10274/25 від 25.09.2025) у якому зазначено, що позовні вимоги, які заявлені до Відділу, визнаються. Окрім того, заявлено клопотання про розгляд справи за відсутності представника зазначеного відділу. Означений відзив на позовну заяву надійшов до суду 25.09.2025 також засобами поштового зв`язку.

У ході слухання справи 21.10.2025 представницею позивачки заявлено усне клопотання про відкладення судового засідання.

За результатами судового засідання 21.10.2025, з урахуванням усного клопотання представниці позивачки, судом відкладено підготовче засідання на 11.11.2025, про що постановлено відповідну ухвалу у протокольній формі.

10.11.2025 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" надійшло клопотання № 92 від 10.11.2025 (вх. № 01-34/12156/25 від 10.11.2025) представниці позивачки - адвоката Тихонюк Н.М., до якого долучено документи, що підтверджують здійснення громадянкою ОСОБА_1 діяльності на посаді директора ТОВ "КНП-ПЛЮС".

10.11.2025 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" надійшла заява № 93 від 10.11.2025 (документ сформований в системі "Електронний суд" 10.11.2025) (вх. № 01-34/12158/25 від 10.11.2025) представниці позивачки - адвоката Тихонюк Н.М. про зміну предмета позову. Відповідно до прохальної частини зазначеної заяви позивачка викладає позовні вимоги у такій редакції:

"Визнати припиненими трудові відносини ОСОБА_1 із ТОВ "КНП-ПЛЮС" з 25.08.2025 у зв`язку зі звільненням з посади директора за власним бажанням.

Зобов`язати державного реєстратора Відділу надання адміністративних послуг Калинівської міської ради внести до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомості про керівника (директора, підписанта) ТОВ "КНП-ПЛЮС" - "відомості відсутні" та у полі "Причина відсутності" вказати "у зв`язку із звільненням з посади за власним бажанням".

Дослідивши у судовому засіданні 11.11.2025 клопотання № 92 від 10.11.2025 (вх. № 01-34/12156/25 від 10.11.2025) та додані до нього документи, з метою забезпечення повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, суд з власної ініціативи поновив громадянці ОСОБА_1 процесуальний строк для подання відповідних документів та долучив подані документи до матеріалів справи.

Розглянувши заяву № 93 від 10.11.2025 (вх. № 01-34/12158/25 від 10.11.2025), подану представницею позивачки - адвокатом Тихонюк Н.М., суд встановив, що за своїм змістом зазначена заява фактично містить уточнення позовних вимог, заявлених до кожного з відповідачів.

З огляду на викладене та з урахуванням положень пункту 3 частини другої статті 182 Господарського процесуального кодексу України, суд прийняв зазначену заяву до розгляду як заяву про уточнення позовних вимог.

Виконавши завдання підготовчого провадження, судом закрито дану стадію господарського процесу та призначено справу до розгляду по суті на 09.12.2025, про що 11.11.2025 постановлено відповідну ухвалу.

17.11.2025 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" від відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву № 01-12/1300 від 17.11.2025 (вх. № 01-34/12378/25 від 17.11.2025) у якому зазначено, що позовні вимоги, які заявлені до Відділу, визнаються. Окрім того, заявлено клопотання про розгляд справи за відсутності представника зазначеного відділу.

У судовому засіданні 09.12.2025 суд заслухав вступне слово представниці позивачки та розпочав стадію безпосереднього дослідження доказів, у межах якої, керуючись положеннями Господарського процесуального кодексу України, відклав судове засідання з розгляду справи по суті на 20.01.2026.

На визначений час у судове засідання 20.01.2026 повідомлені належним чином сторони не з`явилися, у зв`язку з чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України визначено права та обов`язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.

Також суд зазначає, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 (Закон України від 17.07.1997 № 475/97 - ВР), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Суд нагадує, що роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України"). Роль національних судів - організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див. рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010). До того ж організація провадження таким чином, щоб воно було швидким та ефективним, є завданням саме національних судів (див. рішення Суду у справі Білий проти України, no. 14475/03, від 21.10.2010).

Враховуючи положення ст.ст. 13, 74 ГПК України, якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами.

Будь-яких письмових заяв і клопотань щодо відкладення розгляду справи на день розгляду справи від відповідача-1 до суду не надійшло.

Поряд з цим слід зазначити, що положеннями ст. 178 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами з огляду на приписи ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням неявки представників сторін суд зважає на положення ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

В порядку ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

У судовому засіданні 20.01.2026 прийнято судове рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 22.08.2012 здійснено державну реєстрацію юридичної особи - Товариства з обмеженою відповідальністю "КНП-ПЛЮС", про що внесено запис № 0000863 (а.с. 12).

27.02.2013 відбулися загальні збори Товариства з обмеженою відповідальністю "КНП-ПЛЮС", за результатами яких складено протокол № 27-02-13 (а.с. 13).

Порядком денним загальних зборів було передбачено питання щодо відкликання директора Товариства та обрання нового директора.

За першим питанням порядку денного ухвалено рішення про відкликання ОСОБА_2 з посади директора Товариства за власним бажанням з 28.02.2013.

За другим питанням порядку денного ухвалено рішення про обрання на посаду директора Товариства ОСОБА_1 відповідно до її особистої заяви з 01.03.2013.

У протоколі зазначено, що рішення з усіх питань порядку денного прийняті засновником (учасником) Товариства, який сукупно володіє 100 відсотками статутного капіталу (фонду) Товариства.

01.03.2013 директор Товариства з обмеженою відповідальністю "КНП-ПЛЮС" видав наказ № 18-к про вступ ОСОБА_1 на посаду директора Товариства з 01.03.2013, за сумісництвом на 0,5 ставки посадового окладу з оплатою праці згідно із штатним розписом (а.с. 14).

Рішенням загальних зборів учасників Товариства, оформленим протоколом № 03/06-1 від 03.06.2013, затверджено нову редакцію Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "КНП-ПЛЮС" (а.с. 15-29).

Відповідно до пункту 1.1 Статуту Товариство з обмеженою відповідальністю "КНП-ПЛЮС", є юридичною особою приватного права з моменту його державної реєстрації і діє відповідно до Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Законів України "Про господарські товариства", "Про зовнішньоекономічну діяльність" та іншого чинного в Україні законодавства, з метою одержання прибутку.

У пункті 1.3 Статуту визначено перелік учасників (засновників) Товариства, зокрема встановлено, що учасниками є:

ДАЛЕФОРД ЕССЕТС ЛТД. (DALEFORD ASSETS LTD.), юридична особа за законодавством Белізу, зареєстрована 13.01.2010 під № 90,090, місцезнаходження: Сьют 102, Граунд Флор, Блейк Білдінг, Корнер Ейр енд Хьюстон Стрітс, Беліз Сіті, Беліз;

БІКСЛІ ІНВЕСТМЕНТС ЛІМІТЕД (BEXLY INVESTMENTS LIMITED), юридична особа за законодавством Белізу, зареєстрована 31.08.2006 під № 54,599, місцезнаходження: 35 Баррак Роуд, Беліз Сіті, Беліз;

ЕЛІТ СІСТЕМЗ ЛТД. (ELITE SYSTEMS LTD.), юридична особа за законодавством Белізу, зареєстрована 04.10.2002 ПІД № 27,054, місцезнаходження: Мепп Стріт, 1 Беліз Сіті, Беліз, Центральна Америка;

ГІЛЗЕН ГРУП ЛТД. (GILZEN GROUP LTD.), юридична особа за законодавством Віргінських островів, Британських, зареєстрована 24.01.2013 під № 1757457, місцезнаходження: П.С. 3159, Роуд Таун, Тортола, Британські Віргінські Острови;

КЕРРІНГТОН ГРУП ЛТД. (KARRINGTON GROUP LTD.), юридична особа за законодавством Віргінських островів, Британських, зареєстрована 18.01.2013 під № 1756457, місцезнаходження: П.С. 3159, Роуд Таун, Тортола, Британські Віргінські Острови.

Товариство створено у формі товариства з обмеженою відповідальністю, є суб`єктом господарювання підприємством приватної форми власності у вигляді господарського товариства (п. 1.4 Статуту).

Пунктом 7.1 Статуту визначено, що вищим органом Товариства є Загальні збори Учасників Товариства. Загальні збори Учасників Товариства складаються з Учасників Товариства або призначених ними представників. Представники Учасників можуть бути постійними або призначеними на певний строк. Учасник вправі в будь-який час замінити свого представника на Загальних зборах Учасників, повідомивши про це інших Учасників. Учасник Товариства вправі передати свої повноваження на Загальних зборах Учасників Товариства іншому Учаснику або представникові іншого Учасника Товариства. Брати участь у Загальних Зборах Учасників з правом дорадчого голосу можуть Директор і Голова Товариства, які не є Учасниками Товариства.

Відповідно до пункту 7.3 Статуту Загальні збори Учасників Товариства приймають рішення на своїх засідання.

Згідно із пунктом 7.4 Статуту, зокрема підпунктом "в", до виключної компетенції Загальних зборів учасників належить обрання (призначення) і відкликання (звільнення) Директора Товариства, визначення форм контролю за діяльністю виконавчого органу, створення ревізійної комісії та визначення повноважень її членів.

Положеннями пункту 7.8 Статуту передбачено, що Загальні збори учасників Товариства скликаються Головою Товариства. Чергові Загальні збори учасників Товариства скликаються не рідше ніж двічі на рік. Позачергові збори учасників скликаються, якщо цього вимагають інтереси Товариства в цілому, в разі неплатоспроможності Товариства, а також якщо виникає загроза значного зменшення Статутного капіталу. Загальні Збори Учасників мають скликатися також за вимогою виконавчого органу. Учасники Товариства, що володіють в сукупності більш як 20 відсотками голосів, мають право вимагати скликання позачергових зборів Учасників у будь-який час і з будь-якого приводу, що стосується діяльності Товариства. Якщо протягом 25 днів Голова Товариства не виконав цю вимогу, вони мають право на самостійне скликання Загальних зборів Учасників.

Про проведення загальних зборів Товариства учасники повідомляються шляхом направлення кожному учаснику письмового повідомлення поштою, електронними засобами зв`язку (факс, електронна пошта) або особисто під розписку учасника (керівного органу учасника або повноважного представника учасника) із зазначенням часу і місця проведення, порядку денного Загальних зборів. Повідомлення повинно бути зроблено не менш як за 30 днів до скликання загальних зборів. Будь-хто з учасників Товариства вправі вимагати розгляду питання на загальних зборах учасників за умови, що воно було ним поставлено не пізніше як за 25 днів до початку загальних зборів. Не пізніше як за 7 днів до скликання загальних зборів учасникам Товариства повинна бути надана можливість ознайомитися з документами, внесеними до порядку денного Загальних зборів. З питань, не включених до порядку денного, рішення можуть прийматися тільки за згодою всіх учасників, присутніх на Загальних зборах.

Якщо всі сто відсотків учасників Товариства не заперечують проти проведення Загальних Зборів Учасників раніше ніж за 30 днів до дати скликання цих зборів, то такі збори можуть бути проведені раніше та будуть вважатись повноважними.

У пункті 8.2 Статуту визначено, що Директор обирається (признається) на посаду Загальними Зборами Учасників Товариства. Він може бути достроково відкликаний (звільнений) Загальними зборами Учасників з цієї посади.

Директор може бути усунений від виконання свої обов`язків за рішенням Голови Товариства або Загальних Зборів Учасників Товариства.

У разі усунення Директора Товариства від виконання обов`язків органу Товариства, що прийняв таке рішення, призначає тимчасово виконуючого обов`язки Директора Товариства, який діє до прийняття відповідного рішення Загальними Зборами Учасників Товариства. Тимчасово виконуючому обов`язки Директора Товариства надаються всі повноваження Директора, передбачені Статутом Товариства.

20.06.2025 до загальних позачергових зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "КНП-ПЛЮС" ОСОБА_1 подала заяву (а.с. 30), у якій просила звільнити її із займаної посади за власним бажанням з 25.08.2025.

28.06.2025 громадянка ОСОБА_1 направила на адреси учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "КНП-ПЛЮС" повідомлення про скликання загальних зборів учасників Товариства від 25.06.2025 за №№ 01/01 (а.с. 31), 01/02 (а.с. 32), 01/03 (а.с. 33), 01/04 (а.с. 34) та 01/05 (а.с. 35).

У зазначених повідомленнях зазначено, що загальні збори учасників Товариства відбудуться 25.08.2025 за адресою: АДРЕСА_2 ; реєстрація учасників для участі у зборах проводитиметься з 10:00 до 10:30 год, початок зборів - о 10:40 год. Порядком денним зборів передбачено питання щодо звільнення з посади директора Товариства ОСОБА_1 .

На підтвердження направлення учасникам Товариства з обмеженою відповідальністю "КНП-ПЛЮС" повідомлень про скликання загальних зборів учасників громадянкою ОСОБА_1 надано копії фіскальних чеків (а.с. 36-37).

Згідно із актом № 1, складеним 25.08.2025, за адресою: АДРЕСА_2 , учасники загальних зборів Товариства не з`явилися, незважаючи на те, що були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення загальних зборів (а.с. 38).

Зазначений акт підписано директором Товариства з обмеженою відповідальністю "КНП-ПЛЮС" ОСОБА_1 , адвокатом Тихонюк Н.М. та громадянином ОСОБА_3 .

Позивачка стверджує, що відповідачем не вчинено дій, спрямованих на вирішення питання щодо її звільнення з посади директора Товариства з обмеженою відповідальністю "КНП-ПЛЮС", у зв`язку з чим було порушено охоронювані законом права позивачки, що й стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

З огляду на встановлені обставини справи, суд враховує таке.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється.

Статтею 16 Цивільного кодексу України, положення якої кореспондуються з положеннями статті 20 Господарського кодексу України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Названими нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітко визначену та дієву можливість оскаржити подію, яка на її думку порушує її права й охоронювані законом інтереси.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.09.2023 у справі № 127/27466/20 зазначила, що позовні вимоги про визнання трудових правовідносин припиненими, або про звільнення, або про припинення трудових правовідносин та/або правовідносин представництва у такому спорі спрямовані насамперед на припинення правовідносин з управління, які існують між директором та товариством.

За загальним правилом створення (обрання) виконавчого органу товариства відбувається за рішенням загальних зборів учасників або в окремих випадках - наглядової ради товариства. Це рішення породжує між особами, яких воно стосується, корпоративні відносини, у яких обрана особа наділяється повноваженнями з управління.

Ці корпоративні відносини також є підставою для виникнення відносин представництва товариства перед третіми особами, а також трудових відносин, що регулюються законодавством про працю, та виникають у зв`язку з укладенням в установленому порядку з одноосібним виконавчим органом (членом колегіального виконавчого органу) трудового договору (контракту).

Водночас в обох випадках - коли особу обрано до складу виконавчого органу (між товариством та особою встановлені відносини управління товариством) та укладено трудовий договір (встановлені трудові відносини) і коли існують тільки відносини з управління товариством без укладення трудового договору - саме відносини з управління товариством, у яких директору надані відповідні повноваження, за здійснення яких він несе встановлену законом відповідальність, становлять основу відносин між товариством та цією особою.

Як убачається з матеріалів справи, рішенням загальних зборів ТОВ "КНП-ПЛЮС" від 27.02.2013, оформленим протоколом № 27-02-13, громадянку ОСОБА_1 обрано директором Товариства з 01.03.2013, що надалі оформлено наказом № 18-к від 01.03.2013.

При цьому матеріали справи не містять доказів укладення з громадянкою ОСОБА_1 трудового договору у формі контракту відповідно до вимог частини дванадцятої статті 39 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю".

При цьому суд враховує, що у позовній заяві позивачка посилається на існування трудових відносин, а ТОВ "КНП-ПЛЮС" такі твердження не спростовано.

Суд враховує, що у вирішенні цього спору не є визначальним питання укладання письмового договору з директором, а основним є дотримання директором процедури скликання загальних зборів товариства з метою припинення своїх повноважень та обрання нового директора.

За приписами частини першої статті 29 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" загальні збори учасників є вищим органом товариства.

Загальні збори учасників можуть вирішувати будь-які питання діяльності товариства, крім питань, віднесених до виключної компетенції інших органів товариства законом або статутом товариства.

До компетенції загальних зборів учасників належать, зокрема, обрання одноосібного виконавчого органу товариства або членів колегіального виконавчого органу (всіх чи окремо одного або декількох з них), встановлення розміру винагороди членам виконавчого органу товариства, прийняття інших рішень, віднесених законом до компетенції загальних зборів учасників (ч. 1, 2 ст. 30 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю").

Відповідно до статті 98 Цивільного кодексу України загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що належать до компетенції інших органів товариства, якщо інше не встановлено законом. Рішення загальних зборів приймаються простою більшістю від числа присутніх учасників, якщо інше не встановлено установчими документами або законом. Порядок скликання загальних зборів визначається в установчих документах товариства. Учасники товариства, що володіють не менш як десятьма відсотками голосів, можуть вимагати скликання загальних зборів. Якщо вимога учасників про скликання загальних зборів не виконана, ці учасники мають право самі скликати загальні збори.

Загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад. Виконавчий орган товариства може складатися з однієї або кількох осіб. Виконавчий орган, що складається з кількох осіб, приймає рішення у порядку, встановленому абзацом першим частини другої статті 98 цього Кодексу. Повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень (ч. 1-3 ст. 99 ЦК України).

Частиною 13 статті 39 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" визначено, що повноваження одноосібного виконавчого органу чи голови колегіального виконавчого органу можуть бути припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень лише шляхом обрання нового одноосібного виконавчого органу чи голови колегіального виконавчого органу або тимчасових виконувачів їхніх обов`язків. У разі припинення повноважень одноосібного виконавчого органу або члена колегіального виконавчого органу договір із цією особою вважається припиненим. Статутом товариства може бути передбачено вимогу про обрання нових членів чи тимчасових виконувачів обов`язків для всіх членів колегіального виконавчого органу.

Загальні збори учасників скликаються у випадках, передбачених цим Законом або статутом товариства, а також з ініціативи виконавчого органу товариства (п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю").

Порядок скликання загальних зборів учасників товариства визначено статтею 32 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", частина перша якої передбачає, що загальні збори учасників скликаються виконавчим органом товариства. Статутом товариства може бути визначений інший орган, уповноважений на скликання загальних зборів учасників.

Виконавчий орган товариства скликає загальні збори учасників шляхом надсилання повідомлення про це кожному учаснику товариства. Виконавчий орган товариства зобов`язаний повідомити учасників товариства не менше ніж за 30 днів до запланованої дати проведення загальних зборів учасників, якщо інший строк не встановлений статутом товариства. Повідомлення, передбачене частиною третьою цієї статті, надсилається поштовим відправленням з описом вкладення. Статутом товариства може бути встановлений інший спосіб повідомлення. У повідомленні про загальні збори учасників зазначаються дата, час, місце проведення, порядок денний. Якщо до порядку денного включено питання про внесення змін до статуту товариства, до повідомлення додається проект запропонованих змін. Виконавчий орган товариства зобов`язаний надати учасникам товариства можливість ознайомитися з документами та інформацією, необхідними для розгляду питань порядку денного на загальних зборах учасників. Виконавчий орган товариства забезпечує належні умови для ознайомлення з такими документами та інформацією за місцезнаходженням товариства у робочий час, якщо інший порядок не передбачений статутом товариства (ч. 2-5, 11 ст. 32 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю").

У постанові від 06.09.2023 у справі № 127/27466/20 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що директор для припинення своїх повноважень як одноосібного виконавчого органу за своєю ініціативою мав скликати загальні збори учасників товариства (пункт 1 частини першої, частина сьома статті 31 Закону № 2275-VIII) з включенням до порядку денного питання про припинення своїх повноважень шляхом обрання нового директора або тимчасового виконувача його обов`язків (частина тринадцята статті 39 Закону № 2275-VIII), оскільки вирішення цього питання належить до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства (частина перша статті 99 ЦК України, пункт 7 частини другої статті 30 Закону № 2275-VIII, підпункт "є" пункту 8.5 Статуту). При цьому директор мав дотриматись вимог статті 32 Закону № 2275-VIII та Статуту щодо порядку скликання загальних зборів учасників товариства, зокрема: не пізніше, ніж за 30 днів до початку зборів шляхом надсилання поштовим відправленням з описом вкладення повідомити кожного з учасників товариства про порядок денний, дату, час і місце їх проведення, а також надати учасникам можливість ознайомитися з документами та інформацією, необхідними для розгляду питань порядку денного, і забезпечити належні умови для ознайомлення з такими документами та інформацією за місцезнаходженням товариства в робочий час.

Пунктом 7.8 Статуту передбачено, що про проведення загальних зборів Товариства учасники повідомляються шляхом направлення кожному учаснику письмового повідомлення поштою, електронними засобами зв`язку (факс, електронна пошта) або особисто під розписку учасника (керівного органу учасника або повноважного представника учасника) із зазначенням часу і місця проведення, порядку денного Загальних зборів. Повідомлення повинно бути зроблено не менш як за 30 днів до скликання загальних зборів. Будь-хто з учасників Товариства вправі вимагати розгляду питання на загальних зборах учасників за умови, що воно було ним поставлено не пізніше як за 25 днів до початку загальних зборів. Не пізніше як за 7 днів до скликання загальних зборів учасникам Товариства повинна бути надана можливість ознайомитися з документами, внесеними до порядку денного Загальних зборів. З питань, не включених до порядку денного, рішення можуть прийматися тільки за згодою всіх учасників, присутніх на Загальних зборах.

Як встановлено судом, 28.06.2025 громадянка ОСОБА_1 направила на адреси учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "КНП-ПЛЮС" повідомлення від 25.06.2025 про скликання загальних позачергових зборів, що підтверджується копіями фіскальних чеків.

Порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку та відносини між ними врегульовані, зокрема, Законом України "Про поштовий зв`язок", Правилами надання послуг поштового зв`язку, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270 (далі - Правила).

Статтею 1 Закону України "Про поштовий зв`язок" визначено терміни, зокрема, розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), що підтверджує надання послуг поштового зв`язку.

Пунктом 62 Правил визначено, що підтвердженням оплати послуг поштового зв`язку з пересилання письмової кореспонденції є: поштові марки, наклеєні на письмову кореспонденцію або нанесені типографським способом на поштові конверти, поштові картки; електронні марки; відбитки державного знака, нанесені маркувальними машинами; відбитки про оплату письмової кореспонденції, нанесені друкарським чи іншим способом; розрахунковий документ про оплату послуги поштового зв`язку.

Відповідно до пункту 11 Правил поштові відправлення поділяються на внутрішні (пересилаються в межах України) та міжнародні (пересилаються за межі України, надходять до України, переміщуються через територію України транзитом).

Згідно із пунктом 8 Правил до міжнародних поштових відправлень належать: поштові картки - прості, рекомендовані; листи - прості, рекомендовані; поштові відправлення з оголошеною цінністю; відправлення для сліпих - прості, рекомендовані; дрібні пакети - рекомендовані; мішки "M" - рекомендовані; посилки - без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю; відправлення "EMS"; згруповані поштові відправлення "Консигнація".

Відповідно до пунктів 17, 47 Правил внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю можуть прийматися для пересилання з описом вкладення та/або з післяплатою, згідно з тарифами оператора поштового зв`язку. Внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю з описом вкладення подаються для пересилання відкритими для перевірки їх вкладення.

Згідно із пунктами 19, 56, 63, 64 Правил міжнародні поштові відправлення приймаються для пересилання до країн, з якими встановлено поштовий обмін. Реєстровані міжнародні поштові відправлення приймаються для пересилання лише до країн, перелік яких та умови приймання поштових відправлень визначені у Керівництві з приймання міжнародних поштових відправлень, що формується операторами поштового зв`язку на підставі відомостей Міжнародного бюро Всесвітнього поштового союзу. Для пересилання міжнародних поштових відправлень (дрібних пакетів, відправлень з оголошеною цінністю, посилок, відправлень "EMS") відправник у встановленому порядку заповнює митні декларації у кількості, що визначена країною призначення у Керівництві з приймання міжнародних поштових відправлень. На міжнародних поштових відправленнях можуть наноситися відмітки, які свідчать про те, що оплату проведено в повному обсязі ("Taxe percue"). Для оплати міжнародних поштових відправлень можуть використовуватися міжнародні купони для відповіді, що видаються Міжнародним бюро Всесвітнього поштового союзу.

З огляду на викладене, Правила надання послуг поштового зв`язку передбачають можливість надсилання листів із описом вкладення виключно для внутрішніх поштових відправлень. У випадку міжнародних відправлень така процедура не передбачена, що унеможливлює направлення позивачкою повідомлень із описом вкладення у передбаченому для внутрішніх відправлень порядку.

Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27.02.2019 у справі № 910/7308/16, від 10.09.2019 у справі № 925/410/19, від 30.10.2023 у справі № 920/368/17.

Таким чином, позивачкою вчинено всі необхідні, передбачені законодавством та Статутом Товариства дії, що залежали від неї, для належного ініціювання процедури звільнення з посади директора Товариства з обмеженою відповідальністю "КНП-ПЛЮС".

Відповідно до постанови Верховного Суду від 17.02.2020 по справі № 462/5997/17, особливістю звільнення директора товариства, на відміну від іншого працівника є те, що дана особа є керівною і звільняється не лише на підставі вимог КЗпП України, а й з урахуванням вимог Закону України "Про господарські товариства", відповідно до якого має право самостійно ініціювати скликання загальних зборів товариства.

Отже, директор товариства користується такими ж правами як і будь-який інший працівник.

Разом з тим, особливість звільнення директора із займаної посади полягає в тому, що воно відбувається за рішенням загальних зборів учасників Товариства.

Системний аналіз положень статті 38 Кодексу законів про працю України, статті 145 Цивільного кодексу України, статей 58, 60, 62 Закону України "Про господарські товариства" дає підстави для висновку, що праву директора товариства на звільнення за власним бажанням кореспондує обов`язок учасників товариства провести загальні збори та розглянути заяву директора про звільнення і створення виконавчого органу.

Відносини Керівника з управління Товариством становлять основу відносин між товариством та цією особою. Визнання трудових правовідносин припиненими, або звільнення Директора у таких відносинах спрямовано на припинення правовідносин з управління, які існують між Директором та Товариством.

За Директором, безумовно, зберігається право звільнитися з роботи за власним бажанням. Визначене ст. 38 КЗпП право звільнитися з роботи за власною ініціативою (бажанням) є похідним від основоположного права громадян України на працю, передбаченого ст. 43 Конституції України, що включає право заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Вільно обирає, значить і вільно може від неї відмовитися за власним бажанням, не пояснюючи мотиви такого власного рішення. Не можна особу примушувати до роботи, у тому числі й на посаді директора.

Але строки, що встановлені в ст. 38 КЗпП не регулюють порядку звільнення директора, про що зазначив і ВС. Обов`язок звільнити працівника за два тижні вказаною нормою закону лежить на Директорі, як адміністрації підприємства, як роботодавцеві. Самого Директора не можна звільнити за два тижні, як для загального правила звільнення найманого (Директором) працівника. Директор, що діє як керівник юридичної особи та як роботодавець не може звільнитися з посади за два тижні (14 днів). Для нього законодавчо та за статутом Товариства існує інший порядок, який імперативно встановлює особливий порядок звільнення керівника, що є виключенням із загального правила для звільнення працівників за власним бажанням за ст. 38 КЗпП.

Отже, суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах норми законів про працю, зокрема ст. 38 КЗпП про припинення/розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, з ініціативи працівника, - застосовується лише в тій частині, якою передбачено право на звільнення з роботи за власною ініціативою.

Для Директора, в силу його особливого правового статусу, встановлено особливий правовий режим трудових прав та обов`язків не залежно від того є у Директора письмовий трудовий договір (контракт) з Товариством чи немає, в будь-якому разі Директор є працівником Товариства, який пов`язаний з підприємством трудовими правами. Окрім того Директор є носієм адміністративної влади, похідної від права корпоративного управління (корпоративних прав), через що для нього існує особливий порядок звільнення за власним бажанням із застосуванням норм КЗпП, а також корпоративного законодавства і статуту Товариства. Очевидним є юридичний зв`язок між правами трудовими Директора та його управлінськими правами: трудові права є похідними від прав, які Директор отримує на підставі рішення загальних зборів Товариства про його призначення/звільнення з посади. Припинення зборами Директору права управління Товариством автоматично припиняє і трудові відносини Директора з Товариством.

Такий висновок суду відповідає зробленому у Рішенні Конституційного Суду України за № 1-рп/2010 від 12.01.2010 у справі № 1-2/2010, спір про неналежне виконання (реалізацію) учасниками товариства корпоративних прав, зокрема, неприйняття компетентним органом Товариства рішення про обрання (призначення), усунення Позивача як члена виконавчого органу є спором не трудовим, а корпоративним, предметом якого є прийняття/неприйняття загальними зборами Товариства рішення про припинення (позбавлення) Директора повноважень на управління Товариством.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.09.2023 у справі №127/27466/20 виснувала, що за відсутності рішення загальних зборів учасників товариства про звільнення керівника з метою захисту своїх прав він може звернутися до суду.

Суд зазначає, що кожна із сторін судового спору самостійно визначає докази, які, на її думку, належним чином підтверджують або спростовують заявлені позовні вимоги. Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів, з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування. Сторона судового спору, яка не погоджується з доводами опонента, має їх спростовувати шляхом подання відповідних доказів, наведення аргументів, надання пояснень тощо. Інакше принцип змагальності, задекларований у статті 13 ГПК України, втрачає сенс.

Під час розгляду справи встановлено, що позивачкою дотримано вимоги законодавства щодо порядку скликання загальних зборів учасників товариства, передбачені статтею 32 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" та Статутом Товариства, а також порядок звільнення з посади за власним бажанням, визначений статтею 38 Кодексу законів про працю України.

Водночас заява позивачки про звільнення станом на час розгляду справи загальними зборами учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "КНП-ПЛЮС" у встановленому порядку не розглянута, рішення щодо звільнення позивачки не прийнято.

У випадку відсутності рішення загальних зборів учасників товариства про звільнення керівника, керівнику із метою захисту своїх прав надано можливість звернутися до суду із вимогою про визнання трудових відносин припиненими.

Аналогічну позицію висловив Верховний Суд від 24.12.2019 у постанові по справі №758/1861/18.

На підставі викладеного, суд вважає, що обраний позивачкою спосіб захисту її порушеного права - визнання трудових відносин з відповідачем-1 припиненими є цілком правомірним, оскільки позивачкою вичерпано процедурні можливості реалізувати своє право на припинення трудових відносин з Товариством.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про визнання припиненими трудових відносин між громадянкою ОСОБА_1 та ТОВ "КНП-ПЛЮС" у зв`язку зі звільненням з посади директора Товариства за власним бажанням, на підставі статті 38 Кодексу законів про працю України, є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Водночас встановлення дати припинення трудових відносин із 25.08.2025 не підлягає задоволенню, оскільки констатація ретроспективно припинення трудових відносин певною датою у минулому по суті зводиться до встановлення факту припинення цих правовідносин з відповідної дати без прийняття загальними зборами товариства відповідного рішення.

Крім того, прийняття судового рішення з констатацією визнання керівника товариства звільненим ретроспективно з визначеної судом дати та зі значним перебігом часу до моменту виключення відомостей щодо нього з відповідного державного реєстру (коли повноваження директора припиняються для третіх осіб) породжуватиме юридичну невизначеність в частині моменту припинення здійснення керівником (директором) своїх повноважень.

Наведене викладене у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.09.2023 у справі № 127/27466/20.

Щодо вимоги позивачки про зобов`язання державного реєстратора Відділу надання адміністративних послуг Калинівської міської ради внести до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомості про керівника (директора, підписанта) ТОВ "КНП-ПЛЮС" - "відомості відсутні" та у полі "Причина відсутності" вказати "у зв`язку із звільненням з посади за власним бажанням", суд зазначає таке.

Частиною 1 ст. 25 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" визначено, що державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі документів, що подаються заявником для державної реєстрації, або судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, а також що надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України "Про виконавче провадження", щодо: визнання повністю або частково недійсними рішень засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу; визнання повністю або частково недійсними змін до установчих документів юридичної особи; заборони (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій; накладення/зняття арешту корпоративних прав; зобов`язання вчинення реєстраційних дій; скасування реєстраційної дії/запису в Єдиному державному реєстрі; виділу юридичної особи; провадження у справах про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, прийнятих відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"; припинення юридичної особи, що не пов`язано з банкрутством юридичної особи; відміни державної реєстрації припинення юридичної особи; припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, що не пов`язано з банкрутством юридичної особи; відміни державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця; відміни в порядку апеляційного/касаційного оскарження судового рішення, на підставі якого вчинено реєстраційну дію.

Тому відповідно до зазначених норм на підставі рішення суду, що набрало законної сили, можливо внести зміни до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі.

Окрім того Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові 04 березня 2025 року № 922/2226/24 виклав таку правову позицію:

"Частиною першою статті 25 Закон України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" визначено, що державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі документів, що подаються заявником для державної реєстрації та судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі.

Рішення суду про визнання трудових відносин припиненими і є підставою для внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 17.01.2024 у справі № 333/3177/22) ".

Таким чином, зважаючи на те, що рішення суду про припинення трудових відносин є належною правовою підставою для внесення відповідних відомостей до Єдиного державного реєстру, а тому заявлена позовна вимога задоволенню не підлягає.

Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Статтею 14 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч. 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п. 87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Отже, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є доказово обґрунтованими та нормативно підставними, а відтак суд вважає за можливе частково їх задовольнити з наведених вище мотивів.

З огляду на часткове задоволення позову та відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України, з Товариства з обмеженою відповідальністю "КНП-ПЛЮС" на користь громадянки ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору в сумі 3 028,00 грн, а решта судового збору покладається на позивачку.

Враховуючи вищенаведене та керуючись статтями 2, 4, 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати припиненими трудові відносини між громадянкою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) та Товариством з обмеженою відповідальністю "КНП-ПЛЮС" (вул. Михайла Грушевського, 5, м. Калинівка, Хмільницький район, Вінницька область, 22400; ) на підставі ст. 38 Кодексу законів про працю України з дати набрання судовим рішенням законної сили.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КНП-ПЛЮС" (вул. Михайла Грушевського, 5, м. Калинівка, Хмільницький район, Вінницька область, 22400; ) на користь громадянки ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) 3 028 грн 00 коп витрат на сплату судового збору.

В решті позову відмовити.

Примірник рішення надіслати сторонам до електронних кабінетів в ЄСІТС.

Рішення суду набирає законної сили у строки передбачені ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду, в порядку та строки визначені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне рішення складено 29 січня 2026 р.

Суддя Василь МАТВІЙЧУК

віддрук. прим.:

1 - до справи