ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2026 р. Справа №914/1174/25

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Галушко Н.А.

суддів Желіка М.Б.

Орищин Г.В.

секретар судового засідання - Стронська А.І.

за участю представників сторін:

від позивача - не з`явився

від відповідача - не з`явився

розглянувши апеляційну скаргу ТОВ "Дніпрофінансгруп" від 16.12.2025 (вх. №ЗАГС 01-05/3730/25 від 16.12.2025)

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 10.12.2025 (повний текст складено 12.12.2025, суддя Ростислав Матвіїв)

у справі № 914/1174/25

за позовом ТОВ "Дніпрофінансгруп"

до відповідача ОСОБА_1

про стягнення 13 947,30 дол. США.

ВСТАНОВИВ:

Короткий виклад позовних вимог та ухвали суду першої інстанції.

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Товариства з обмеженою відповідальність «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (далі - ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», позивач) до ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , відповідач) про стягнення 13 947,30 дол. США 3% річних, нарахованих за період з 01.07.2017 по 23.02.2022 за прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання зі сплати заборгованості за договором кредитної лінії №45/МБ-22 від 31.02.2008 в сумі 99 936,47 дол. США.

Відповідачем, серед іншого, подано Господарському суду Львівської області заяву про закриття провадження у цій справі ( вх. №11806/25 від 06.05.2025), мотивовану наявністю такого, що набрало законної сили, судового рішення у справі №914/741/24 між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 10.12.2025 вказану заяву ОСОБА_1 задоволено та закрито провадження у справі №914/1174/25.

Ухвала суду мотивована тим, що ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» вже зверталось до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 17 411, 57 дол. США 3 % річних за період з 01.07.2017 по 23.02.2022, нарахованих за прострочення виконання грошового зобов`язання (заборгованості по тілу кредиту та відсотках) в розмірі 124 759 дол. США, зокрема, з тих підстав, що відповідач не виконав рішення суду від 23.06.2011 у справі №5015/2060/11 у повному обсязі.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 30.09.2024 у справі №914/741/24 у задоволенні вказаного позову відмовлено, оскільки позивачем неправомірно здійснено конвертацію валюти зобов`язання (гривні на долар) та подальше нарахування 3 % річних на суму зобов`язання з урахуванням такої конвертації.

Оскільки звертаючись із позовом у цій справі, позивач вказав ті самі підстави, той самий предмет і ті самі періоди прострочення ( стягнення 3% річних, нарахованих на суму боргу, визначену рішенням суду від 23.06.2011 у справі № 5015/2060/11, яка була складовою позовних вимог у справі № 914/741/24) суд дійшов висновку про наявність визначених п.3 ч.1 ст. 231 ГПК України підстав для закриття провадження у цій справі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу.

ТОВ "ФК "Дніпрофінансгруп" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 10.12.2025 у справі №914/1174/25 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вимоги апелянта обгрунтовані неповним встановленням судом першої інстанції обставин, на підставі яких заявлено позов у цій справі, та порушенням норм процесуального права.

Зокрема, скаржник зазначає, що предметом позову ТОВ "ФК "Дніпрофінансгруп" у справі №914/741/24 було стягнення з ОСОБА_1 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, а саме рішення Господарського суду Львівської області від 23.06.2011 у справі № 5015/2060/11, яке становить 17411,57 дол. США.

Рішення Господарського суду Львівської області від 30.09.2024 у справі №914/741/24 відмовлено у задоволенні позову з тих підстав, що нарахування 3 % річних в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України повинно відбуватися саме у зв`язку із невиконанням кредитного договору, а не рішення суду.

З огляду на вказані висновки суду, ТОВ "ФК "Дніпрофінансгруп" подало позов у цій справі про стягнення з ОСОБА_1 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, а саме кредитного договору № 45/МБ-22 від 31.01.2008, яке становить 13947,30 дол. США

Отже, на переконання апелянта, позови у справах №914/741/24 та №914/1174/25 не є тотожними, а суд першої інстанції закрив провадження у цій справі безпідставно.

ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить ухвалу Господарського суду Львівської області від 10.12.2025 у справі №914/1174/25 залишити без змін з підстав її законності та обгрунтованості, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідач зазначає, що суб`єктний склад, предмет та підстави заявлених позовних вимог (як фактичні, так і правові) у справі №914/741/24 та в даній справі є однаковими, а тому суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про

закриття провадження у цій справі.

Процесуальні дії суду у справі та вирішення процесуальних питань.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.12.2025 справу №914/1174/25 розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді (судді - доповідача) Галушко Н.А., суддів Желіка М.Б. та Орищин Г.В.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 22.12.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» на ухвалу Господарського суду Львівської області від 10.12.2025 у справі №914/1174/25 та призначено розгляд справи на 20.01.2026.

Ухвалою від 20.01.2026 Західний апеляційний господарський суд за заявою позивача змінив його найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпрофінансгруп» ( далі - ТОВ «Дніпрофінансгруп»), розгляд справи відклав на 27.01.2026.

В судовому засіданні 27.01.2025 після судових дебатів суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та відклав ухвалення та проголошення такого на 03.02.2026.

У судовому засіданні 03.02.2026 судом ухвалено постанову.

Обставини справи, встановлені судом.

31.01.2008 між ФОП ОСОБА_1. та ВАТ КБ «Надра» укладено договір кредитної лінії № 45/МБ-22, на виконання якого банк надав ФОП ОСОБА_1. кредит (транш) на загальну суму 99 936,00 доларів США.

Вказані обставини встановлені рішенням Господарського суду Львівської області від 23.06.2011 у справі № 5015/2060/11, яким стягнуто з ФОП ОСОБА_1. на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за договором кредитної лінії № 45/МБ-22 від 31.02.2008 в сумі 792 965,91 грн (99 936,47 доларів США), 196 966,10 грн (24 823,38 доларів США) заборгованості по відсотках, 9 559,64 грн (1 204,79 доларів США) нараховані відсотки, 14 349,99 грн (1 808,51 доларів США) пені за несвоєчасне погашення кредиту, 4 095,45 грн (516,14 доларів США) штрафу, 10 179,37 грн держмита та 236,00 грн витрат на інформаційно технічне забезпечення судового процесу.

Вказане рішення набрало законної сили 04.07.2011 та на його примусове виконання Господарським судом Львівської області видано наказ від 25.07.2011.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 30.08.2023 у наказі Господарського суду Львівської області від 25.07.2011 у справі № 5015/2060/11 замінено стягувача - ПАТ «КБ «Надра» його правонаступником - ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп».

Відповідно до ухвали Господарського суду Львівської області від 29.02.2024 видано дублікат наказу від 25.07.2011 у справі № 5015/2060/11.

ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 17 411, 57 дол. США 3 % річних, нарахованих за період з 01.07.2017 по 23.02.2022 у зв`язку з невиконанням відповідачем судового рішення від 23.06.2011 у справі №5015/2060/11.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 30.09.2024 у справі №914/741/24 у задоволенні вказаного позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що оскільки позивач як на підставу позову посилається на рішення від 23.06.2011 у справі № 5015/2060/11, яким стягнуто з відповідача суму у гривнях, а не у доларах з вказанням гривневого еквіваленту, позивачем неправомірно здійснено конвертацію валюти зобов`язання (гривні на долар) та подальше нарахування 3 % річних на суму зобов`язання з урахуванням такої конвертації. Відтак, заявлення вимоги про стягнення на підставі вищевказаного рішення 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання у доларах США є безпідставним.

Окрім того, суд зазначив, що підставою виникнення грошового зобов`язання у спірних правовідносинах є договір кредитної лінії № 45/ МБ-22 від 31.01.2008. Рішення Господарського суду Львівської області від 23.06.2011 у справі № 5015/2060/11 не призвело до припинення зобов`язання, яке виникло на підставі кредитного договору, як і не стало підставою для виникнення нового грошового зобов`язання у спірних правовідносинах. Відтак, нарахування 3 % річних в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України повинно відбуватися саме у зв`язку із невиконанням кредитного договору, а не рішення суду.

Вказане рішення суду залишено без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 26.02.2025 у справі №914/741/24.

Так, суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції про те, що підставою виникнення грошового зобов`язання у спірних правовідносинах є договір кредитної лінії № 45/МБ-22 від 31.02.2008, а не рішення Господарського суду Львівської області від 23.06.2011 у справі № 5015/2060/11, а тому нарахування 3 % річних в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України повинно відбуватися саме у зв`язку із невиконанням кредитного договору, а не рішення суду.

Відтак, ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» звернулось до суду з позовом у цій справі про стягнення з ОСОБА_1. 13 947,30 дол. США 3% річних, нарахованих за період з 01.07.2017 по 23.02.2022 за прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання зі сплати заборгованості за договором кредитної лінії №45/МБ-22 від 31.02.2008 в сумі 99 936,47 дол. США.

Ухвалою від 10.12.2025 Господарський суд Львівської області закрив провадження у справі №914/1174/25 на підставі п.3 ч.1 ст.231 ГПК України.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Частиною 1 статті 4 ГПК України передбачено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 2, 4, 5 частини першої статті 175 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною другою статті 175 цього Кодексу.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами (пункт 2 частини 1 статті 175 ГПК України).

Ціллю застосування цих норм процесуального права є, зокрема, уникнення можливості формування різних висновків та тлумачень щодо наявних між сторонами обставин та правовідносин, як і уникнення застосування можливості подачі нового позову з тим же предметом, з тих же підстав та між тими ж сторонами, як засобу, направленого на спробу переглянути висновки судів за результатами розгляду попереднього позову, що не відповідатиме принципу юридичної визначеності.

Передумовою для застосування положень пункту 2 частини 1 статті 175 ГПК України, та, як наслідок, застосування пункту 3 частини 1 статті 231 ГПК України, є наявність двох справ з тотожним суб`єктним складом, предметом та підставами.

У постанові Верховного Суду від 04.09.2024 у справі № 170/499/23 зазначено, що позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яке опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога. Підставою позову може бути як один, так і декілька юридичних фактів матеріально-правового характеру ( постанова Верховного Суду від 04.06.2025 у справі № 917/1215/24).

Згідно із частиною 1 статті 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до пунктів 4, 5 частини 3 статті 162 ГПК України позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Отже, позивач у позовній заяві визначає предмет та підставу позову, які сприяють з`ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов`язку. Чинні процесуальні норми ГПК України не позбавляють заявника права на розгляд спору про той же предмет, у разі зазначення ним інших підстав позову (постанови Верховного Суду від 01.11.2022 у справі № 925/1152/21, від 28.06.2023 у справі № 910/1182/23, від 18.03.2021 у справі № 909/783/20, від 16.11.2021 у справі № 910/694/21).

Судом встановлено, що у справі № 914/741/24 предметом позову була вимога ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» про стягнення з ОСОБА_1 17 411,57 доларів США 3% річних, нарахованих за період з 01.07.2017 по 23.02.2022 на заборгованість в сумі 124 759 доларів США (99 936,47 доларів США заборгованості по тілу кредиту та 24 823,38 доларів США заборгованості по відсотках).

Підставою позову у вказаній справі позивачем зазначено невиконання відповідачем рішення Господарського суду Львівської області від 23.06.2011 у справі №5015/2060/11.

За результатами вирішення спору у справі №914/741/24 Господарський суд Львівської області рішенням від 30.09.2024, яке залишено без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 26.02.2025 та набрало законної сили, в позові відмовив повністю з тих підстав, що: позивачем неправомірно здійснено нарахування 3 % річних у доларах США, оскільки рішенням від 23.06.2011 у справі №5015/2060/11, на підставі якого заявлено вимоги, стягнуто з відповідача суму у гривнях, а не у доларах з вказанням гривневого еквіваленту; нарахування 3 % річних в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України повинно відбуватися саме у зв`язку із невиконанням кредитного договору, який є підставою виникнення грошового зобов`язання у спірних правовідносинах, а не рішення суду.

Зважаючи на вказані висновки суду, ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» заявлено позов у цій справі про стягнення з ОСОБА_1 13 947,30 дол. США 3% річних, нарахованих за період з 01.07.2017 по 23.02.2022 на заборгованість по тілу кредиту в сумі 99 936,47 дол. США.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач зазначає про наявність рішення Господарського суду Львівської області від 23.06.2011 у справі №5015/2060/11, однак підставою позову у цій справі позивачем визначено прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання зі сплати заборгованості за договором кредитної лінії №45/МБ-22 від 31.02.2008 .

Відтак, колегія суддів вважає, що підстави позовів у справах №914/1174/25 та №914/741/24 є відмінними, а тому висновок суду першої інстанції про закриття провадження у цій справі на підставі п. 3 ч. 1 ст.231 ГПК України є помилковим та спростовується вищевикладеним.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Частиною 3 ст. 271 ГПК України встановлено, що у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Відтак, апеляційна скарга ТОВ "Дніпрофінансгруп" підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду Львівської області від 10.12.2025 у цій справі - скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Зважаючи на наведене розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється, а має бути здійснено господарським судом першої інстанції за результатами розгляду справи згідно з загальними правилами статті 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 271, 275, 280, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ

1. Апеляційну скаргу ТОВ "Дніпрофінансгруп" від 16.12.2025 (вх. №ЗАГС 01-05/3730/25 від 16.12.2025) задоволити.

2. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 10.12.2025 у справі №914/1174/25 скасувати.

3. Справу № 914/1174/25 направити для продовження розгляду до Господарського суду Львівської області.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбаченні ст.ст. 287-288 ГПК України.

5. Матеріали справи повернути до Господарського суду Львівської області.

Головуючий суддя Галушко Н.А.

суддя Желік М.Б.

суддя Орищин Г.В.