УХВАЛА

м. Київ

29.01.2026Справа № 910/644/26

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., розглянувши матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ДС ексім»

до товариства з обмеженою відповідальністю «Стужень»

про визнання відсутнім права вимоги, стягнення 813000,00 грн,

Представники:

не викликались

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва звернулось з позовом товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «ДС ексім» до товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Стужень» про визнання відсутнім права вимоги щодо виконання зобов`язання з оплати вартості товару за договором поставки № 27-01-21 від 27.01.2021 у сумі 13433173,08 грн та стягнення 813000,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані такими обставинами.

16 жовтня 2024 року товариство з обмеженою відповідальністю «Стужень» звернулось до Господарського суду міста Києва із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю «ДС ексім». Товариство з обмеженою відповідальністю «Стужень» заявило кредиторські вимоги у розмірі 15734058,79 грн, зокрема 13433173,08 грн боргу за договором поставки № 27-01-21 від 27.01.2021.

Господарський суд міста Києва своєю ухвалою від 21.08.2025 у справі № 910/12716/24, залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.11.2025, відмовив товариству з обмеженою відповідальністю «Стужень» у відкритті провадження у справі про банкрутство ТОВ «ДС ексім».

Суди дійшли висновку, що заборгованість товариства з обмеженою відповідальністю «ДС ексім» перед товариством з обмеженою відповідальністю «Стужень» не є безумовною та доведеною, а між сторонами існує спір про право з огляду на невизнання ТОВ «ДС ексім» власної заборгованості, та наявності численної кількості дефектів у первинній документації, яка була надана ТОВ «Стужень» разом із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство.

За таких обставин товариство з обмеженою відповідальністю «ДС ексім» просить визнати відсутнім право вимоги щодо виконання зобов`язання з оплати вартості товару за договором поставки № 27-01-21 від 27.01.2021 у сумі 13433173,08 грн.

Водночас ТОВ «ДС ексім» безпідставно протягом 2021-2023 років перерахувало ТОВ «Стужень» 813000,00 грн.

ТОВ «Стужень» не задовольнив вимогу позивача про повернення 813000,00 грн, чим порушив права позивача.

Суд своєю ухвалою від 29.01.2026 відкрив провадження у справі, постановив розглядати справу у порядку загального позовного провадження.

Позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на кошти, які знаходяться на банківському рахунку товариства з обмеженою відповідальністю «Стужень» у сумі 813000,00 грн.

Обґрунтовуючи мотиви заяви заявник послався на те, що станом на дату подачі заяви про забезпечення позову існує реальна загроза утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду.

Так, ТОВ «Стужень» не є підприємством, яке проводить систематичну діяльність, спрямовану на досягнення певних фінансових результатів. У відкритих джерелах (на вебресурсі Opendatabot.ua) наявна інформація, що ТОВ «Стужень» не декларує жодних доходів у період з 2022 року по 2024 рік, що свідчить про перебування підприємства у фактичному простої.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Частиною 1 статті 137 ГПК України визначено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд може застосовувати кілька заходів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.03.2023 у справі № 905/448/22 сформований правовий висновок щодо стандарту доказування при вирішенні питання забезпечення позову щодо накладення арешту. Верховний Суд у цій постанові зазначив, що у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.

Враховуючи мотиви, викладені позивачем, пов`язаність предмету спору з заходами забезпечення позову, можливість утруднення або унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову та невжиття заходів забезпечення, суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяви товариства з обмеженою відповідальністю «ДС ексім».

На підставі викладеного, керуючись статтями 136, 137, 140, 234 ГПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити заяву товариства з обмеженою відповідальністю «ДС ексім».

Накласти арешт на кошти, які знаходяться на банківському рахунку товариства з обмеженою відповідальністю «Стужень» (код 42686374) НОМЕР_1 , відкритому в АТ «МІБ» (код банку 380582), а також на інших відкритих банківських рахунках у сумі 813000 (вісімсот тринадцять тисяч) грн.

Стягувач - товариство з обмеженою відповідальністю «ДС ексім» (вул. Котельникова Михайла, 87, м. Київ, 03179, код 42868720)

Боржник - товариство з обмеженою відповідальністю «Стужень» (вул. Сосніних Сім`ї, 3, приміщення 1, м. Київ, 03134, код 42686374)

Ухвала набрала законної сили 29.01.2026 та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження відповідно до ч. 1 ст. 114 ГПК України.

Ухвала може бути пред`явлення до виконання в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» протягом 3 (трьох) років з наступного дня після набрання ухвалою законної сили.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя С. А. Ковтун