ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

м. Хмельницький

"02" лютого 2026 р. Справа № 924/93/26

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Вибодовського О.Д., розглянувши матеріали заяви Приватного підприємства "Гранд Імпорт" м. Хмельницький (вх.№05-08/330/26 від 29.01.2026р.) про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії

ВСТАНОВИВ:

29.01.2026р. до канцелярії суду представником ПП "Гранд Імпорт" було подано заяву про забезпечення позову (вх.№05-08/330/26), у якій заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову до подання позовної заяви шляхом заборони Міському комунальному підприємству "Хмельницькводоканал" до набрання законної сили рішенням суду по даній справі вчиняти будь-які дії, спрямовані на обмеження або припинення надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення Приватному підприємству "Гранд Імпорт".

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.01.2026р., заяву про забезпечення позову передано для розгляду судді Вибодовському О.Д.

В обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову заявник зазначив, зокрема, що має на меті пред`явити до Господарського суду Хмельницької області позовом до Міського комунального підприємства "Хмельницькводоканал", за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-німецьке підприємство "2К" про:

1) визнання незаконними дій МКП "Хмельницькводоканал" щодо застосування методики розрахунку обсягу водовідведення, виходячи зі 100% обсягу води, спожитої за лічильником, встановленим на виробництві;

2) визнання незаконними та необґрунтованими дій МКП "Хмельницькводоканал" щодо нарахування плати за послуги водовідведення, надані за 2025 рік, виходячи зі 100% обсягу води, спожитої підприємством, у тому числі за виробничим лічильником;

3) визнання відсутнім обов`язку ПП "Гранд Імпорт" з оплати послуг водовідведення в частині обсягів води, використаних у виробничому процесі та не відведених до систем централізованого водовідведення;

4) визнання незаконними дій МКП "Хмельницькводоканал" щодо донарахування плати за послуги водовідведення за минулі періоди 2025 року за відсутності змін умов договору та за умови тривалої сталої практики розрахунків між сторонами;

5) зобов`язання МКП "Хмельницькводоканал" здійснити перерахунок плати за послуги водовідведення з урахуванням фактичного обсягу стічних вод, що відводяться підприємством.

Окрім цього, заявник зауважує, що з 2018 року ПП "Гранд Імпорт" користується послугами МКП "Хмельницькводоканал" з централізованого водопостачання та водовідведення, що підтверджується договорами №5955 від 05.03.2018р. та від 28.06.2022р.

При цьому, заявник повідомляє, що на території ПП "Гранд Імпорт" здійснюється виробництво засобів побутової хімії та косметичної продукції, безпосереднім виробником якої є ТОВ "Спільне українсько-німецьке підприємство "2К", власником та директором якого є та сама особа, що й власник та директор ПП "Гранд Імпорт" - ОСОБА_1 .

У свою чергу, до 2018 року ПП "Гранд Імпорт" здійснювало діяльність з імпорту засобів побутової хімії та косметики, однак у подальшому було створено ТОВ "СУНП "2К", з урахуванням зазначеного, приміщення, у яких здійснюється виробництво, а також значна частина виробничого обладнання, яка належать ПП "Гранд Імпорт", були передані в користування ТОВ "СУНП "2К" на підставі договорів оренди, так як ТОВ "СУНП "2К" фактично здійснює виробничу діяльність.

Водночас, заявник звертає увагу на те, що відповідно до укладених договорів саме ПП "Гранд Імпорт" є стороною договорів на надання комунальних послуг та, відповідно, юридичним споживачем таких послуг, при цьому фактичне споживання комунальних послуг, зокрема водопостачання та водовідведення, здійснюється ТОВ "СУНП "2К", яке здійснює виробничу діяльність у зазначених приміщеннях. Витрати, пов`язані зі споживанням комунальних послуг, у повному обсязі відшкодовуються Товариством з обмеженою відповідальністю "СУНП "2К" Приватному підприємству "Гранд Імпорт" на підставі договірних відносин між сторонами.

Також заявник зауважує, що фактичне водопостачання здійснюється через 2 лічильники - загальний і окремо встановлений на виробництві, так до грудня 2025 року, тобто протягом більш ніж 7 років, при нарахуванні плати за послуги водовідведення рахувався обсяг водовідведення лише за загальним лічильником, що є законним і було погоджено між сторонами як виробником та водоканалом, оскільки ПП "Гранд Імпорт" використовує воду при виготовленні продукції.

Окремо заявник у заяві зазначає, що між ПП "Гранд Імпорт" та МКП "Хмельницькводоканал" 02.06.2025р. було укладено окремий договір №177 про приймання понаднормативно забруднених стічних вод (копія договору додається), водночас, саме неправильний розрахунок обсягів загального водовідведення призвів до безпідставного та незаконного донарахування плати за послуги відповідно до зазначеного договору на суму 1129982,40грн.

Заявник зауважує, що в листопаді 2025 року - січні 2026 року водоканал почав наголошувати на тому, що зазначені обставини суперечать чинному законодавству у сфері централізованого водопостачання та водовідведення, а 27.01.2026р. ПП "Гранд Імпорт" отримало від МКП "Хмельницькводоканал" лист-попередження №160 від 20.01.2026р. про обмеження послуг, у якому вказано про те, що станом на 20.01.2026р. заборгованість ПП "Гранд Імпорт" складає 1275567,47грн і у разі її несплати водоканалом будуть виконані роботи по обмеженню надання послуг.

Також заявник наголошує на тому, що ТОВ "СУНП "2К" тричі визнавалось критично важливим для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період згідно розпоряджень Хмельницької обласної військової адміністрації №587/2023-р від 17.07.2023р., №377/2024-р від 13.05.2024р. та №104/2025-р від 07.02.2025р.

З урахуванням наведеного, заявник вважає, що обмеження або припинення послуг з централізованого водопостачання та водовідведення завдасть шкоди не лише ПП "Гранд Імпорт" на території якого здійснює виробництво ТОВ "СУНП "2К" та його працівникам, які забезпечують свої сім`ї, а й державному та місцевому бюджетам, адже відсутність водопостачання унеможливить функціонування підприємства, яке виробляє продукцію, що фактично на 90% складається з води.

Тому, враховуючи, що будь-які дії з обмеження або припинення надання послуг водопостачання та водовідведення будуть суперечити умовам договору та вимогам чинного законодавства України, а також з метою уникнення загрози незаконного обмеження або припинення надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення Приватному підприємству "Гранд Імпорт", заявник вважає за необхідне звернутись до суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви шляхом заборони відповідачу вчиняти певні дії, зокрема щодо обмеження або припинення надання послуг водопостачання та водовідведення підприємству.

Посилаючись на ст. 136, п. 2 ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, заявник вважає, що невжиття заходів у вигляді встановлення заборони вчиняти певні дії може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист.

Розглянувши заяву Приватного підприємства "Гранд Імпорт" м. Хмельницький (вх.№05-08/330/26 від 29.01.2026р.) про забезпечення позову суд зазначає наступне.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає стаття 136 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), згідно з приписами якої господарський суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених статтею 137 цього Кодексу, заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Частиною 1 ст. 137 ГПК України визначено, що позов забезпечується, зокрема забороною відповідачу вчиняти певні дії (пункт 2 означеної статті).

Судом береться до уваги, що у вирішенні питання про забезпечення позову необхідно здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, відповідності виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020р. у справі №381/4019/18, у постанові Верховного Суду від 10.11.2020р. у справі №910/1200/20 викладено позицію, відповідно до якої заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Крім зазначеного, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 4 ст. 137 ГПК України).

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати у результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020р. у справі № 381/4019/18).

Особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. Водночас важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази.

При цьому, під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позовних вимог не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті.

Отже, у розумінні зазначених положень обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. З урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 73 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Таку правову позицію наведено Верховним Судом у постанові від 14.06.2018р. по справі №910/361/18.

Так, відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 ГПК України).

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з вищенаведеного, достатньо обґрунтованим для забезпечення як позовних вимог майнового характеру, так і позовних вимог немайнового характеру є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Тобто сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою та з цією метою і з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, подати докази наявності відповідних обставин.

Як зазначає заявник, необхідність вжиття заходів забезпечення позову викликана тим, що на його думку, МКП "Хмельницькводоканал" має намір вчиняти дії спрямовані на обмеження або припинення послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, якими користується ПП "Гранд Імпорт" як юридичний споживач, а ТОВ "Спільне українсько-німецьке підприємство "2К" як товариство, яке здійснює фактичне споживання означених комунальних послуг, однак у зв`язку зі спірністю нарахованих сум, заявник вважає, що будь-які вище наведенні дії будуть суперечити умовам договору та вимогам чинного законодавства України.

При цьому, заявник посилається на те, що не вжиття таких заходів забезпечення позову як заборона відповідачу вчиняти певні дії, завдасть шкоди не лише ПП "Гранд Імпорт" та його працівникам, які забезпечують свої сім`ї, а й державному та місцевому бюджетам, так як відсутність водопостачання унеможливить функціонування підприємства, яке виробляє продукцію, що фактично на 90% складається з води та відповідно унеможливить сплату податків за вказану діяльність підприємства.

При вирішенні заяви суд виходить з того, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Відповідно до приписів ст. ст. 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не містить обґрунтованих мотивів з посиланням на докази, не містить доказів на підставі яких, суд міг би дійти висновку щодо необхідності забезпечення позову у спосіб визначений заявником.

Адже саме лише посилання заявника на занепокоєння щодо загрози настання обставин, що можуть ускладнити або унеможливити виконання рішення, а також унеможливити функціонування підприємства, зокрема такі обставини як завдана шкода ПП "Гранд Імпорт" та ТОВ "Спільне українсько-німецьке підприємство "2К", яке безпосередньо здійснює виробництво на території заявника, та їхнім сім`ям, а також державному й місцевому бюджетам не є тими достатніми підставами для вжиття заходів забезпечення позову в розумінні норм ст. 136 Господарського процесуального кодексу України.

Так, у заяві про забезпечення позову містяться лише загальні міркування та припущення заявника стосовно ймовірності дій, які ускладнять захист його прав по цій справі у разі задоволення позову.

При цьому судом звертається увага, що жодних інших обґрунтувань необхідності вжиття заходів забезпечення позову, крім описаних вище, які визнаються не обґрунтованими та не підтвердженими, позивачем не наведено. Наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування обраного заходу забезпечення позову, не підтверджено належними та допустимими доказами.

Враховуючи наведене, суд зауважує, що заявником - Приватним підприємством "Гранд Імпорт" не підтверджено зазначених ним підстав вжиття заходів забезпечення позову та не доведено, що невжиття обраних заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Отже, суд дійшов висновку про необґрунтованість поданої Приватним підприємством "Гранд Імпорт" м. Хмельницький заяви про забезпечення позову та відсутність підстав для її задоволення.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст. ст. 136, 137, 140, 232, 233-235, 255 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Приватного підприємства "Гранд Імпорт" м. Хмельницький (вх.№05-08/330/26 від 29.01.2026р.) про забезпечення позову відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 ГПК України ухвала набрала законної сили з моменту її підписання суддею 02.02.2026р. та може бути оскаржена в порядку ст. 257 ГПК України. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Суддя О.Д. Вибодовський

Виготовлено 2 примірники:

1 - до справи (в паперовому екз.);

2 - Приватному підприємству "Гранд Імпорт" (до електронного кабінету).