ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2026м. ДніпроСправа № 904/4812/25

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Рудь І.А., за участю секретаря судового засідання Цибульської К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

За позовом Дочірнього підприємства "Східтеплоенерго" Комунального підприємства "Дніпротеплоенерго" Дніпропетровської обласної ради", м. Дніпро

до Комунального підприємства "Агропроекттехбуд" Дніпропетровської обласної ради", м. Дніпро

про стягнення заборгованості у сумі 1 165 680 грн 00 коп.

Представники:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

СУТЬ СПОРУ:

Дочірнє підприємство "Східтеплоенерго" Комунального підприємства "Дніпротеплоенерго" Дніпропетровської обласної ради" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, в якому просить стягнути з Комунального підприємства "Агропроекттехбуд" Дніпропетровської обласної ради" заборгованість за договором на постачання теплової енергії № 301 від 15.11.2024 у розмірі 1 165 680 грн 00 коп., з яких: 265 816 грн 94 коп. - основний борг, 822 310 грн 35 коп. - пеня, 17 961 грн 24 коп. - 3% річних, 59 592 грн 09 коп. - інфляційні витрати.

Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за відповідачем обліковувалась заборгованість в розмірі 265 816 грн 94 коп. перед позивачем, яка виникла внаслідок неналежного виконання зобов`язань за договором на постачання теплової енергії №301 від 15.11.2024 щодо повної та своєчасної оплати прийнятої від останнього теплової енергії.

Ухвалою суду від 01.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено підготовче засідання на 23.09.2025.

16.09.2025 відповідачем до суду подано відзив на позову заяву, в якому останній заперечує проти позовних вимог з огляду на таке:

- позивачем до позовної заяви не надано жодних доказів фактичної фіксації показань комерційних приладів обліку за розрахункові періоди, що є первинним та основним джерелом інформації для визначення обсягу спожитої теплової енергії за наявності таких приладів у відповідача.

Крім того, позивач не надав доказів, що у вказаний період не було перерв або відхилень у постачанні теплової енергії, які могли вплинути на фактичний обсяг споживання.

Відповідач вважає, що вказані обставини є важливими, оскільки вони безпосередньо впливають на розмір заявленої заборгованості та штрафних санкцій, а також на правильність застосування умов договору.

- Відповідач зазначає про те, що позивач вже звертався до суду з аналогічним позовом та існує рішення суду по справі № 904/746/25, що набрало законної сили, ухвалене у справі між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Так, судом встановлено, що за період з листопада 2024 року по грудень 2024 року (включно) Позивачем було поставлено, а Відповідачем отримано теплову енергію в кількості 138,47 Гкал, а саме:

- листопад 2024 року - 48,635 Гкал на загальну суму 296 525,66 грн., що підтверджується рахунками та актами виконаних робіт № 301/1 І/В, № 301/11/Т, №301/11/П,

- грудень 2024 року - 89,839 Гкал на загальну суму 547 744,79 грн., що підтверджується рахунками та актами виконаних робіт № 301/12/В, №301/12/Т, №301/12/П.

Також, відповідач звертає увагу на те, що судом у даній справі встановлено та підтверджено, а позивачем підтверджено той факт, що всього за період з листопада 2024 року по грудень 2024 року (включно) відповідачем було спожито теплову енергію в кількості 138,47 Гкал на загальну суму 844 270,45 грн.

У зв`язку з цим, незрозуміло звідки взялась нова сума заборгованості у розмірі 265 816,94 грн., яка стала предметом нового позову від Дочірнього підприємства «Східтеплоенерго» Комунального підприємства «Дніпротеплоенерго» Дніпропетровської обласної ради, оскільки заборгованість за наданими позивачем рахунками та актами виконаних робіт № 301/12/В, №301/12/Т, №301/12/П за грудень 2024 року, та рахунками та актами виконаних робіт № № 301/1 І/В, № 301/11/Т, №301/11/П за листопад 2024 року було стягнута судом у справі у справі № 904/746/25 від 29.04.2025 року.

Також, сума заборгованості за теплову енергію в кількості 138,47 Гкал на загальну суму 844 270,45 грн. підтверджується і поданими розрахунками до позовної заяви у справі № 904/746/25 від 29.04.2025 року.

Таким чином відповідач вважає, що зазначені дії позивача свідчать про спробу подвійного стягнення за одні й ті самі зобов`язання, що суперечить принципам Конституції України та Господарського процесуального кодексу.

- Відповідач зауважує, що останній не є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону №686-ХІV, у зв`язку з чим нарахування пені є безпідставним, а пункт 8.3.7 договору не може бути застосований до спірних правовідносин.

Ухвалою суду від 23.09.2025 відкладено підготовче засідання на 21.10.2025.

20.10.2025 позивачем надано до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якій з доводами відповідача, викладеними у відзиві на позов, не погоджується та зазначає наступне.

29.04.2025 рішенням господарського суду Дніпропетровської області по справі № 904/746/25 було стягнуто з КП «Агропроекттехбуд» ДОР» по договору № 301 від 15.11.2024 саме вартість виробленої теплової енергії за період листопад, грудень 2024 року. Про це зазначалось в позовній заяві та розрахунках до позовної заяви. Вартість транспортування та постачання теплової енергії за період листопад 2024 року та грудень 2024 року при розгляді справи № 904/746/25 заявлені не були. Це вбачається, в тому числі, і з розрахунку основного боргу по справі № 904/746/25, наданого до відзиву відповідачем.

Отже, кількість виробленої теплової енергії для потреб відповідача за період листопад 2024 та грудень 2024 по договору № 301 від 15.11.2024, встановлена рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 29.04.2025 у справі № 904/746/25, та зі сторони відповідача не оскаржувалась.

Щодо нарахування пені, позивач зазначає про те, що сторони погодили конкретний розмір (відсотку) належної до стягнення пені.

21.10.2025 від відповідача до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та продовження строку проведення підготовчого провадження.

Ухвалою суду від 21.10.2025 відкладено підготовче засідання на 04.11.2025.

03.11.2025 від відповідача до суду через систему "Електронний суд" надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких останній вказує на те, що спроба позивача «розділити» один грошовий борг за одним обсягом 138,47 Гкал та періодом (листопад-грудень 2024 р.) на дві частини є зловживанням процесуальними правами та свідчить про тотожність позову за предметом та підставами в частині основного боргу. Задоволення поточного позову призведе до подвійного стягнення боргу з відповідача, що прямо заборонено.

Оскільки існує рішення суду у справі № 904/746/25, яке вже вирішило спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, відповідач вважає, що повторне звернення до суду є неприпустимим.

Крім того, відповідач звертає увагу суду на те, що оскільки вимоги щодо стягнення основного боргу є тотожними, похідні вимоги про стягнення 17 961 грн 24 коп. - 3% річних, 59 592 грн 09 коп. - інфляційні витрати є безпідставними, та такими, що не відповідають наслідкам порушення зобов`язання, а вимоги по стягненню пені - 822 310 грн 35 коп. не можуть бути взагалі застосовані до даних правовідносин.

03.11.2025 від позивача до суду через систему "Електронний суд" надійшли додаткові пояснення.

У підготовчому засіданні, що відбулося 04.11.2025 оголошувалась перерва до 18.11.2025.

У підготовчому засіданні 18.11.2025 судом було оглянуто справу № 904/746/25.

Представники сторін не заперечували щодо застосування розумних строків при розгляді даної справи.

Ухвалою суду від 18.11.2025 застосовані розумні строки при розгляді даної справи та оголошено перерву у підготовчому засіданні до 27.11.2025.

25.11.2025 від позивача до суду надійшли письмові пояснення у справі, в який останній вказує на те, що 29.04.2025 року рішенням Господарського суду Дніпропетровської області по справі № 904/746/25 було стягнуто з КП "Агропроекттехбуд" Дніпропетровської обласної ради" по договору № 301 від 15.11.2024 саме вартість виробленої теплової енергії за період листопад, грудень 2024 року.

Про це зазначалось в позовній заяві та розрахунках до позовної заяви. Вартість транспортування та постачання теплової енергії за період листопад 2024 року та грудень 2024 року при розгляді справи № 904/746/25 заявлені не були.

Кількість виробленої теплової енергії для потреб відповідача за період листопад 2024 року та грудень 2024 року по договору № 301 від 15.11.2024 встановлена рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 29.04.2025 у справі № 904/746/25 та зі сторони відповідача не оскаржувалась, і вартість цієї кількості саме за виробництво і була стягнута в подальшому в примусовому порядку 14.08.2025.

У підготовчому засіданні 27.11.2025 представники сторін не заперечували щодо закриття підготовчого провадження та призначення розгляду справи по суті.

Ухвалою суду від 01.12.2025 закрито підготовче провадження. Справу призначено до судового розгляду по суті в засіданні на 16.12.2025.

16.12.2025 у судовому засіданні було оголошено перерву до 15.01.2026.

15.01.2026 у судовому засіданні оголошувалася перерва до 22.01.2026 для оголошення судового рішення.

22.01.2026 судове засідання не відбулося, оскільки була відсутня технічна можливість проведення судового засідання.

Акт №3/26 долучений до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 23.01.2026 судове засідання відкладено на 29.01.2026.

29.01.2026 від позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника.

У судове засідання, що відбулося 29.01.2026 представники сторін не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, відповідач про причини неявки суду не повідомив.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд вважає, що в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

У матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами без участі представників сторін.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку із неявкою сторін, рішення прийнято без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є обставини, пов`язані з укладенням договору про постачання теплової енергії, строк дії договору, строк та порядок надання послуг, загальна вартість наданих за договором послуг, порядок оплати за надані послуги, наявність оплати, наявність/відсутність підстав для застосування відповідальності за порушення зобов`язань за договором.

15.11.2024 між Комунальним підприємство "Агропроекттехбуд" Дніпропетровської обласної ради" (далі - споживач, відповідач) та Дочірнім підприємством "Східтеплоенерго" Комунального підприємства "Дніпротеплоенерго" Дніпропетровської обласної ради" (далі - постачальник, позивач) було укладено договір про постачання теплової енергії № 301 (далі - договір).

За цим договором постачальник постачає споживачу теплову енергію (далі теплова енергія згідно коду ДК021:2015: 09320000-8 Пара, гаряча вода та пов`язана продукція (теплова енергія)) по об`єктах споживача у опалювальному сезоні 2024/2025 років, а Споживач приймає та зобов`язується оплатити теплову енергію на умовах даного договору (п. 1.1. договору).

Відповідно до п. 1.2. договору теплова енергія постачається споживачу в обсязі 735,816 1 Гкал.

Згідно п. 1.3. договору теплова енергія постачається споживачу на такі потреби: опалення та гаряче водопостачання в період опалювального сезону.

Пунктом 3.1. договору встановлено, що ціна цього договору становить 5 898 727,83 грн, в т. ч. ПДВ 983 121,31 грн.

У відповідності до пунктів 4.1, 4.2 договору розрахунки за теплову енергію, проводяться виключно в грошовій формі. Нарахування оплати за теплову енергію здійснює постачальник по тарифам, встановленим відповідно до чинного законодавства України.

На дату укладення договору діють наступні тарифи на теплову енергію: дата затвердження на номер рішення від 08.12.2023 № 333-18/VII. Загальна вартість 1Гкал теплової енергії (без урахування ПДВ) 6680,48грн, у тому числі: вартість 1Гкал на виробництво теплової енергії (без врахування ПДВ) 5080,80грн; вартість 1Гкал на транспортування теплової енергії (без врахування ПДВ) 1398,28грн; вартість 1Гкал постачання теплової енергії (без врахування ПДВ) 201,40грн.

Розрахунковим періодом є календарний місяць (п. 4.5 договору).

Пунктом 4.6 договору сторони визначили, що постачальник на протязі 5-ти днів з дня отримання від споживача документів, передбачених пунктами 5.3, 5.5 цього договору, виставляє споживачу рахунки на сплату з коригуванням фактично спожитої теплової енергії. Зазначені рахунки повинні бути сплачені споживачем не пізніше 15 числа місяця, що слідує за розрахунковим.

Постачальник передає/направляє Споживачу два примірники акта приймання - передачі

товарів. Споживач зобов`язаний не пізніше 15 числа місяця, що слідує за розрахунковим підписати вказаний акт приймання-передачі та передати/направити один примірник підписаною акта приймання-передачі Постачальнику. У випадку, якщо до 15 числа місяця, що слідує за розрахунковим Постачальник не отримає підписаний Споживачем примірник акта приймання-передачі, він (акт приймання-передачі) вважається підписаним, а зобов`язання Постачальника по Договору такими, що надані в повному обсязі та належним чином (п. 4.6. договору).

Обов`язок по отриманню рахунків покладається на споживача (п. 4.8 договору).

Сторони домовились, що при зарахуванні на рахунок постачальника кошів споживача в першу чергу йде погашення за теплову енергію, в другу чергу транспортування теплової енергії, третю чергу виробництво теплової енергії (п.4.9 договору).

Розрахунок за теплову енергію для потреб опалення та гарячого водопостачання проводиться за фактично поставлену теплову енергію (п. 4.10 договору).

Відповідно до пункту 5.1 договору строк поставки теплової енергії: з 01.11.2024 до 30.04.2025.

Місце поставки теплової енергії: вул. Філософська, буд. 39а, м. Дніпро, Дніпропетровська область, Україна, 49000 та вул. Щепкіна, буд. 35, м. Дніпро, Дніпропетровська область, Україна, 49000 (п. 5.2 договору).

Облік спожитої теплової енергії, проводиться за комерційними приладами обліку або розрахунковим способом (п.5.3 договору).

Відповідно до п. 6.1. договору споживач зобов`язаний зокрема: своєчасно та в повному обсязі сплачувати вартість теплової енергії (пп. 6.1.1.); приймати поставлену теплову енергію відповідно супроводжувальної документації, яка вимагається чинним законодавством України та цим Договором (пп.6.1.2.); встановити прилади обліку теплової енергії при наявності технічних умов (пп. 6.1.3.); дотримуватися вимог Правил охорони праці під час експлуатації обладнання, що працює під тиском, Правил технічної експлуатації тенловикористовуючих установок і теплових мереж, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведспня, Правил користування тепловою енергією та цього Договору (пп. 6.1.4.); забезпечувати належний стан обслуговування та безпечну експлуатацію власної системи тсплоспоживаїшя і тепловикористовуючих установок відповідно до проекту (пп. 6.1.5.); повідомити терміново письмово Постачальника про недоліки у роботі комерційних приладів обліку (пп. 6.1.6.); додержуватися затверджених договірних значень споживання теплової енергії за кожним параметром, в обсягах, які визначені в п. 1.2. Договору, не допускаючи їх перевищення (пп. 6.1.7.); виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені договором та Додатком 3 (пп. 6.1.8.); своєчасно отримувати рахунки, акти приймання-передачі товарів, передбачені п.4.6. Договору (пп. 6.1.9. договору).

Пунктом 8.1. договору визначено, що за невиконання або неналежне виконання сторонами зобов`язань за договором винна сторона відшкодовує іншій завдані збитки без зарахування неустойки. Відшкодування збитків не звільняє від виконання зобов`язань за цим договором.

Пунктом 8.3.7. договору передбачена пеня за несвоєчасну сплату за спожиту теплову енергію в розмірі 1% за кожний день прострочення платежу на підставі Закону України Про відповідальність суб`єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій № 686-Х1V.

Цей договір набирає чинності з моменту підписання сторонами та скріплення печатками. Сторони відповідно до ст. 180 ГКУ та ст. 631 ЦК України встановлюють, що умови договору застосовуються до відносин між ними, з 01.11.2024 і діє до 30.04.2025, а в частині виконання своїх зобов`язань, до повного їх виконання сторонами (п. 11.1 договору).

Матеріали справи не містять доказів припинення договору або визнання його недійсним у встановленому законом порядку.

Отже, даний договір є дійсним та обов`язковим для виконання сторонами.

Позивачем в період з листопада 2024 року по грудень 2024 року (включно) була вироблена, відтранспортована та поставлена теплова енергія для потреб відповідача за адресою вул. Філософська, 39а, м. Дніпро та за адресою вул. Щепкіна, 35, м. Дніпро.

За період з листопада 2024 року по грудень 2024 року (включно) Позивачем було поставлено, а відповідачем отримано теплову енергію в кількості 138,47Гкал, а саме:

- листопад 2024 - 48,635 Гкал на загальну суму 389 886 грн 21 коп., що підтверджується рахунками та актами виконаних робіт № 301/11/В на суму 296 525 грн 66 коп., №301/11/Т на суму 81 606 грн 43 коп., 301/11/ П на суму 11 754 грн 12 коп.;

- грудень 2024 - 89,839 Гкал на загальну суму 720 201 грн 18 коп., що підтверджується рахунками та актами виконаних робіт № 301/12/В на суму 547 744 грн 79 коп., №301/12/Т на суму 150 744 грн 09 коп., 301/12/ П на суму 21 712 грн 30 коп.

Всього за період з листопада 2024 року по грудень 2024 року (включно) Відповідачем було спожито теплову енергію в кількості 138,47 Гкал на загальну суму 1 110 087 грн 39 коп.

У зв`язку з наявною заборгованістю Дочірнє підприємство "Східтеплоенерго" Комунального підприємства "Дніпротеплоенерго" Дніпропетровської обласної ради" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Комунальним підприємство "Агропроекттехбуд" Дніпропетровської обласної ради" заборгованість за договором на постачання теплової енергії №301 від 15.11.2024 у загальному розмірі 1 107 185,01 грн., що складається з: основний борг у розмірі 844 270,45 грн., пеня у розмірі 260 777,04 грн., 3% річних у розмірі 2 137,52 грн.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області по справі № 904/746/25 від 29.04.2025, яке набрало законної сили 21.05.2025 позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

Стягнуто з Комунального підприємства "Агропроекттехбуд" Дніпропетровської обласної ради" на користь Дочірнього підприємства "Східтеплоенерго" Комунального підприємства "Дніпротеплоенерго" основний борг у розмірі у розмірі 844 270,45 грн., пеню у розмірі 260 777,04 грн., 3% річних у розмірі 2 137,52 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 13 286,22 грн.

В свою чергу, звертаючись з даним позовом, позивач вказує на те, що всього за період з листопада 2024 року по грудень 2024 року (включно) відповідачем було спожито теплову енергію в кількості 138,47 Гкал на загальну суму 1 110 087 грн 39 коп.

Зазначена заборгованість складається з вартості виробництва теплової енергії, транспортування теплової енергії та постачання теплової енергії. Стягнення заборгованості з виробництва теплової енергії в сумі 844 270,45 грн, а також пені та 3% річних за період з грудня 2024 року по 04.02.2025 року (включно) була предметом розгляду справи № 904/746/25.

Станом на 13.08.2025р заборгованість за транспортування та постачання теплової енергії за період з листопада 2024 року по грудень 2024 року (включно) по договору № 301 від 15.11.2024р складає 265 816 грн 94 коп.

Крім того, позивач вказує на те, що станом на 13 серпня 2025 року сума пені, за несвоєчасну сплату заборгованості за транспортування та постачання теплової енергії, за період з 16.12.2024 року по 13.08.2025 року (включно) становить 265 816,94 грн.

За несвоєчасну сплату заборгованості за виробництво теплової енергії, яка була стягнута за рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 29.04.2025р по справі № 904/746/25 за період з 05.02.2025. по 13.08.2025р, сума пені становить 556 493,41грн.

Також, за період з 16.12.2024 по 13.08.2025 (включно) позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача три відсотки річних за транспортування та постачання теплової енергії у сумі 4 812,77 грн; за період з 05.02.2025 по 13.08.2025 (включно) три відсотки річних за виробництво теплової енергії у сумі 13 148,47 грн та інфляційні втрати за теплову енергію (виробництво, транспортування та постачання) - 59 592,09грн.

Зазначену заборгованість відповідач не погасив, що і стало причиною виникнення спору у даній справі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

За змістом статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (стаття 626 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 193 Господарського Кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається (ч. 2 ст. 275 ГК України).

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ст. 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Частиною 6 статті 25 Закону України "Про теплопостачання" визначено, що в разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Відповідно до п. 4.7. Договору Відповідач повинен був сплатити вартість спожитої теплової енергії не пізніше 15 числа місяця, що слідує за розрахунковим.

Господарським судом встановлено, що відповідач не виконував зобов`язань, що стосуються оплати за спожиту теплову енергію, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість за листопад та грудень 2024 року у загальній сумі 1 110 087 грн 39 коп.

Так, рішенням Господарського суду Дніпропетровської області по справі № 904/746/25 від 29.04.2025, яке набрало законної сили 21.05.2025, стягнуто з Комунального підприємства "Агропроекттехбуд" Дніпропетровської обласної ради" на користь Дочірнього підприємства "Східтеплоенерго" Комунального підприємства "Дніпротеплоенерго" основний борг у розмірі у розмірі 844 270,45 грн.

Крім того, дослідивши матеріали справи № 904/746/25, господарським судом встановлено, що Дочірнім підприємством "Східтеплоенерго" Комунального підприємства "Дніпротеплоенерго" у своєму розрахунку основного боргу було зазначено, що за листопад 2024 вартість спожитої теплової енергії (виробництво, транспортування, постачання) разом з ПДВ складає 296 526 грн 66 коп.; за грудень 2024 вартість спожитої теплової енергії (виробництво, транспортування, постачання) разом з ПДВ складає 547 744 грн 79 коп.

Разом вартість спожитої теплової енергії складає 844 270 грн 45 коп.

Таким чином, судом встановлено, що за період з листопада 2024 року по грудень 2024 року (включно) позивачем було поставлено, а відповідачем отримано теплову енергію в кількості 138,47 Гкал, а саме:

- листопад 2024 - 48,635 Гкал на загальну суму 389 886 грн 21 коп., що підтверджується рахунками та актами виконаних робіт № 301/11/В на суму 296 525 грн 66 коп., №301/11/Т на суму 81 606 грн 43 коп., 301/11/ П на суму 11 754 грн 12 коп.;

- грудень 2024 - 89,839 Гкал на загальну суму 720 201 грн 18 коп., що підтверджується рахунками та актами виконаних робіт № 301/12/В на суму 547 744 грн 79 коп., №301/12/Т на суму 150 744 грн 09 коп., 301/12/ П на суму 21 712 грн 30 коп.

Всього за період з листопада 2024 року по грудень 2024 року (включно) Відповідачем було спожито теплову енергію в кількості 138,47 Гкал на загальну суму 1 110 087 грн 39 коп.

Сума заборгованості за листопад 2024 року у розмірі 296 526 грн 66 коп. та за грудень 2024 у розмірі 547 744 грн 79 коп. (загальний розмір 844 270 грн 45 коп.) була предметом спору під час розгляду справи № 904/746/25.

Спір стосовно заборгованості у сумі 265 816 грн 94 коп. (за листопад 2024 року залишок заборгованості становить 93 360 грн 55 коп., за грудень 2024 року залишок заборгованості становить 172 456 грн 39 коп.), судом при розгляді справи №904/746/25 судом не вирішувався.

Отже, суд дійшов висновку, що позивачем у справі № 904/4812/25 правомірно заявлено до стягнення суму основного боргу у розмірі 265 816 грн 94 коп.

Так, судом встановлено, що строк виконання вищенаведених зобов`язань, що випливають на підставі спірного Договору, є таким, що настав.

Позивач зазначає, що у спірний період сплата відповідачем не проводилася, доказів іншого матеріали справи не містять, відповідачем не надано.

Враховуючи викладене, залишок заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії за листопад та грудень 2024 року складає 265 816 грн 94 коп. (за листопад 2024 року залишок заборгованості становить 93 360 грн 55 коп., за грудень 2024 року залишок заборгованості становить 172 456 грн 39 коп.).

З урахуванням викладеного позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії за листопад та грудень 2024 року в розмірі 265 816 грн 94 коп. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно із частинами 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно; якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (частини 1, 2 статті 550 Цивільного кодексу України).

Пунктом 8.3.7. Договору передбачена пеня за несвоєчасну сплату за спожиту теплову енергію в розмірі 1% за кожний день прострочення платежу на підставі Закону України Про відповідальність суб`єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій № 686-Х1V.

Згідно із статтею 1 Закону України "Про відповідальність суб`єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій" установлено, що суб`єкти підприємницької діяльності, які використовують нежилі будинки і приміщення, належні їм на праві власності або орендовані ними на підставі договору, для провадження цієї діяльності: сплачують комунальні послуги за тарифами, які у встановленому законодавством порядку відшкодовують повну вартість їх надання та пропорційну частку витрат на утримання прибудинкової території; за несвоєчасні розрахунки за спожиті комунальні послуги сплачують пеню в розмірі одного відсотка від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, якщо інший розмір пені не встановлено угодою сторін, але не більше 100 відсотків загальної суми боргу.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

У зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати за спожиту теплову енергію, позивачем останньому нараховано та заявлено до стягнення пеню у розмірі 556 493 грн 41 коп. за загальний період 05.02.2025 по 13.08.2025.

Позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають, оскільки нарахування пені здійснювалися на заборгованість за період листопад-грудень 2024 року на загальну суму 844 270 грн 45 коп., що була предметом розгляду справи №904/746/25 та не є предметом розгляду даної справи.

Щодо нарахованої та заваленої до стягнення з відповідача пені у сумі 265 816 грн 94 коп. за період з 16.12.2024 по 16.07.2025 на суму боргу у загальному розмірі 265 816 грн 94 коп., господарський суд зазначає наступне.

Враховуючи те, що факт порушення зобов`язання підтверджений належними та достатніми доказами, а також враховуючи, що сторони у договорі передбачили стягнення пені у разі прострочення сплати поставленого товару, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення пені.

Суд перевіривши розрахунок пені на суму 265 816 грн 94 коп., зазначає що він є правильним. Тому, вимога щодо стягнення пені за договором підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Позивач нарахував та заявив вимогу про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 13 148 грн 47 коп. за період з 16.12.2024 по 13.08.2025.

Позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають, оскільки нарахування 3% здійснювалися на заборгованість за період листопад-грудень 2024 року на загальну суму 844 270 грн 45 коп., що була предметом розгляду справи №904/746/25 та не є предметом розгляду даної справи.

Крім того, позивач нарахував та заявив вимогу про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 4 812 грн 77 коп. за період з 16.12.2024 по 13.08.2025.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних у розмірі 4 812 грн 77 коп., на суму боргу у загальному розмірі 265 816 грн 94 коп., суд встановив, що він є арифметично вірним, а тому підлягає задоволенню.

Також, позивачем нараховано та заявлено до стягнення інфляційні втрати у сумі 59 592 грн 09 коп. за загальний період з січня 2025 року по червень 2025 року на загальну суму заборгованості 1 083 087 грн 39 коп., господарський суд зазначає про те, що, оскільки предметом розгляду даної справи є заборгованості у сумі 265 816 грн 94 коп., а саме: за листопад 2024 року залишок заборгованості становить 93 360 грн 55 коп., за грудень 2024 року залишок заборгованості становить 172 456 грн 39 коп., то і нарахування інфляційних втрат повинні бути здійсненні на основну заборгованість.

Після здійсненого судом перерахунку, до стягнення підлягають інфляційні втрати у сумі 14 446 грн 06 коп. за загальний період з січня 2025 року по червень 2025 року.

При цьому суд відзначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі № 909/636/16.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994, серія A, N303-A, пункт 29).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі № 910/13407/17.

Отже, з огляду на вищевикладене та встановлені фактичні обставини справи, суд надав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмета доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

При цьому, суд зазначає, що іншим доводам сторін оцінка судом не надається, адже, вони не спростовують встановлених судом обставин, та не впливають на результат вирішення спору.

Щодо розподілу витрат по сплаті судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України "Про судовий збір".

Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік", з урахуванням норм частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір", прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб становить 3 028,00грн.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду:

- позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3028,00грн) і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

- позовної заяви немайнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (ч.3 ст.4 Закону України "Про судовий збір").

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 916/228/22 зазначено про те, що особи, які після 04.10.2021 подають до суду документи в електронній формі з використанням системи "Електронний суд", мають правомірні очікування, що розмір судового збору, який підлягає сплаті ними, у такому разі буде розрахований із застосуванням понижуючого коефіцієнта, що прямо передбачено в Законі України "Про судовий збір" (п.8.23).

Ціна позову становить 1 165 680 грн 62 коп., отже, сума судового збору за подання даного позову через систему "Електронний суд" складала 13 988 грн 17 коп.

Разом з тим, при зверненні до господарського суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 14 008 грн 59 коп., що підтверджується платіжною інструкцією №1317 від 21.08.2025.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Таким чином, підлягає поверненню з державного бюджету сума 20 грн 42 коп., як надмірно сплачена позивачем при зверненні з позовом до суду.

Суд не вирішує питання повернення надмірно сплаченої суми судового збору під час прийняття рішення у справі, оскільки клопотання про повернення цієї суми з Державного бюджету не надходило.

Згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 73-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 247, 252, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "Агропроекттехбуд" Дніпропетровської обласної ради" (49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Старокозацька, буд. 52; ) на користь Дочірнього підприємства "Східтеплоенерго" Комунального підприємства "Дніпротеплоенерго" (49005, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Феодосіївська, буд. 7; ) основний борг у розмірі у розмірі 265 816 грн 94 коп., пеню у розмірі 265 816 грн 94 коп., 3% річних у розмірі 4 812 грн 77 коп., інфляційні втрати у розмірі 14 446 грн 06 коп., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 6 610 грн 71 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 29.01.2026.

Суддя І.А. Рудь