ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"02" лютого 2026 р. Cправа № 902/1623/25

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Виноградського О.Є., розглянувши без виклику сторін за наявними матеріалами в порядку спрощеного позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом: Вінницької обласної філармонії ім. М.Д. Леонтовича (місцезнаходження: вул. Хмельницьке шосе, буд. 7, м. Вінниця, Вінницький район, Вінницька область, 21036, ідентифікаційний код юридичної особи: 02224778)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю Армерія Ойл (місцезнаходження: вул. Привокзальна, буд. 3Б, м. Вінниця, Вінницький район, Вінницька область, 21001, ідентифікаційний код юридичної особи: 44618933)

про стягнення 48 916,04 грн

УСТАНОВИВ:

28.11.2025 Вінницька обласна філармонія ім. М.Д. Леонтовича звернулась до Господарського суду Вінницької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Армерія Ойл про стягнення заборгованості за Договором поставки № 246 від 05.01.2024 року в розмірі 48 916,04 грн, з яких: 41 000,00 грн основного боргу, 6 035,86 грн пені, 680,71 грн 3 % річних та 1 199,47 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором поставки № 246 від 05.01.2024 року в частині передачі позивачу Товару, а саме Дизпалива, відповідно до умов визначених Договором.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.11.2025 справу № 902/1623/25 розподілено судді Виноградському О. Є.

Ухвалою судді Господарського суду Вінницької області від 02.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу без повідомлення сторін за правилами спрощеного позовного провадження та встановлено сторонам строки на подання заяв по суті справи.

Відповідно до сформованої в КП "ДСС" довідки про доставку електронного листа, ухвала про відкриття провадження у справі доставлена як позивачу, так і відповідачу до Електронних кабінетів ЄСІТС 03.12.2025, про що в матеріалах справи містяться відповідні довідки.

У визначений судом строк відзиву на позовну заяву, а також доказів забезпечення товаром наданих позивачу на виконання Договору поставки № 246 від 05.01.2024 року, 41 талону (скретч-картки) на 820 літрів Дизпалива, вказаних в позовній заяві на загальну суму 41 000,00 грн, від відповідача до суду не надійшло.

За приписами частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічна норма міститься у частині 9 статті 165 ГПК України.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 ГПК України.

Розглядаючи дану справу, суд, з урахуванням ч. 2 ст. 11 ГПК України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" приймає до уваги припис ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою закріплене право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

05.01.2024 між Вінницькою обласною філармонією ім. М.Д. Леонтовича та (Покупець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Армерія Ойл" (Постачальник, відповідач) укладено Договір поставки № 246, відповідно до п. 1.1. якого Постачальник приймає на себе зобов`язання передати Покупцю у власність Товари, а Покупець зобов`язується сплатити і прийняти вказаний Товар.

Відповідно до п. 1.2. Договору найменування Товару: Бензин А-95, Бензин А-92, Бензин А-95 Energy, Дизпаливо, газ.

Одиниця вимірювання: літр, кількість: згідно накладних на товар (п.п. 1.3. та 1.4. Договору).

Згідно п. 1.5. Договору відпуск Товару з АЗС здійснюється за довірчими документами (скретч-картки) на отримання товару відповідно "Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами" затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1442 від 20.12.1997.

Товар вважається переданим Постачальником і прийнятим Покупцем по кількості і якості з моменту фактичного отримання Товару згідно умов Договору (п. 2.1. Договору).

Пунктами 3.1. та 3.2. Договору визначено, що ціна 1 літра Товару згідно накладних на товар, загальна сума Договору 99'999,00 грн, у тому числі ПДВ 16667,00 грн.

Оплата Товару здійснюється Покупцем в національній валюті України в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на рахунок Постачальника в день виписки рахунку-фактури та накладної на Товар. Ціна одного літру товару вказується у рахунку-фактурі та накладної і дійсна протягом дня їх виписки (п. 4.1. Договору).

Відповідно до п. 4.2. Договору оплата Товару здійснюється Покупцем в національній валюті України в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на вказані в рахунку-фактурі реквізити Постачальника. Постачальник звільняється від своїх обов`язків стосовно партії товару оплата якої здійснена на інші реквізити.

Згідно із п. 5.1. Договору строк поставки товарів - до закінчення терміну дії довірчого документу (скретч-картки).

Місце поставки (передачі) товарів (п. 5.2. Договору):

- передача Покупцю товару за цим Договором здійснюється на АЗС Постачальника шляхом заправки автомобілів Покупця при пред`явленні довіреними особами Покупця скретч-картки (п. 5.2.1. Договору);

- скретч-картка є підставою для видачі (заправки) з АЗС вказаного у карті об`єму і марки товару, після чого всі обов`язки сторін по погашених скетч-картках вважаються виконаними, при цьому Постачальник не може передати Покупцю товар іншої марки чи в кількості меншій, ніж зазначено в скретч-картці (п. 5.2.2. Договору).

Пунктом 5.3. Договору Сторони погодили умови постачання Товару - самовивезення. Покупець зобов`язується отримати Товар на АЗС до закінчення терміну дії довірчого документу, який зазначений на довірчому документі.

Відповідно до п.п. 6.1. та 6.3. Договору Покупець зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати кошти за поставлені товари, приймати товар згідно умов даного договору, а Постачальник забезпечити поставку товарів у строки, встановлені цим Договором, забезпечити поставку товарів, якість яких відповідає умовам, установленим розділом 2 цього Договору.

Розділом 7, а саме пунктами 7.1. та 7.2. Договору Сторони погодили, що у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену законодавством України та цим Договором. Види порушень та санкції за них, установлені Договором: за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за цим договором, сторони несуть відповідальність шляхом сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного стороною зобов`язання за кожний день прострочення.

Згідно із п. 10.1. Договору цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту підписання Сторонами та його скріплення печатками Сторін (за умови наявності печатки у сторони).

Даний Договір діє до 31.12.2024 року (п. 10.2 Договору).

На виконання умов Договору поставки № 246 від 05.01.2024 року Вінницька обласна філармонія ім. М.Д. Леонтовича отримала талони на пальне, а саме: Бензин А-92 200 літрів, Бензин А-95 200 літрів та Дизпаливо 900 літрів на загальну суму 65 800,00 грн, що підтверджується видатковою накладною № 0001/0000799 від 14.06.2024 та Специфікацією № 0001/0000799-С відпущених скретч-карток на нафтопродукти по купюрах до видаткової накладної № 0001/0000799 від 14.06.2024 року.

Вартість талонів позивачем сплачена в повному обсязі, що підтверджується платіжними інструкціями № 2333 від 13.06.2024 на суму 65 200,00 грн та № 2336 від 14.06.2025 на суму 600,00 грн.

Згідно даного Договору неотовареним залишився 41 талон (скретч-картка) номіналом 20 літрів на отримання Дизпалива в загальній кількості 820 літрів на суму 41 000,00 грн.

Матеріали справи містять Акти № 1 від 09.12.2024, № 2 від 20.12.2024 та № 3 від 08.01.2025 року про відсутність можливості заправлення пальним на автозаправних станціях.

Враховуючи припинення відвантаження Товариством з обмеженою відповідальністю "Армерія Ойл" обумовленого пального на автозаправних станціях та наявність у позивача оплачених ним, але не отоварених відповідачем талонів (скетч-карток) на отримання Дизпалива в загальній кількості 820 літрів, Вінницькою обласною філармонією ім. М.Д. Леонтовича засобами поштового зв`язку АТ "Укрпошта" на адресу відповідача було направлено Вимогу № 148 від 25.04.2025 року про повернення коштів в частині невиконаних договірних зобов`язань, а саме поставки 820 літрів Дизпалива, у розмірі 41 000,00 грн.

Однак, дану вимогу позивача, відповідно до трекінгу поштового відправлення № 260 АТ "Укрпошта", було повернуто відправнику 01.05.2025, у зв`язку з відсутністю одержувача за вказаною адресою.

Внаслідок невиконання відповідачем зобов`язання за Договором поставки № 246 від 05.01.2024 року в частині передачі позивачу Товару, а саме Дизпалива, відповідно до умов визначених Договором, Вінницька обласна філармонія ім. М.Д. Леонтовича звернулась з відповідним позовом до суду про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Армерія Ойл заборгованості в розмірі 48 916,04 грн, з яких: 41 000,00 грн основного боргу, 6 035,86 грн пені, 680,71 грн 3 % річних та 1 199,47 грн інфляційних втрат.

З огляду на встановлені обставини справи, суд враховує таке.

Згідно із частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно із ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За своєю правовою природою правовідносини між позивачем та відповідачем в межах даного спору врегульовано положеннями глави 54 Цивільного кодексу України, враховуючи укладений Договір поставки № 246 від 05.01.2024 року.

Згідно із ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Згідно із ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Статтею 663 Цивільного кодексу України визначено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що Вінницькою обласною філармонією ім. М.Д. Леонтовича на виконання умов Договору поставки № 246 від 05.01.2024 оплачено вартість Товару на загальну суму 65 800,00 грн, а відповідачем, згідно з видатковою накладною № 0001/0000799 від 14.06.2024 та Специфікацією № 0001/0000799-С відпущених скретч-карток на нафтопродукти по купюрах до видаткової накладної № 0001/0000799 від 14.06.2024 року, передано відповідні талони.

Згідно із ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В силу вимог ст. 610, ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Талон - спеціальний талон, придбаний за умовами та відпускною ціною обумовленого номіналу, що підтверджує право його власника на отримання на АЗС фіксованої кількості нафтопродукту певного найменування і марки, які позначені на ньому (пункт 3 Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємства і організаціях України, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики № 281/171/578/155 від 20.05.2008).

Отже, факт підписання Вінницькою обласною філармонією ім. М.Д. Леонтовича видаткової накладної № 0001/0000799 від 14.06.2024 та Специфікації № 0001/0000799-С відпущених скретч-карток на нафтопродукти по купюрах до видаткової накладної № 0001/0000799 від 14.06.2024 року не свідчить про факт передачі Товару позивачу, а лише підтверджує факт передачі талонів, які надають позивачу право на отримання відповідної кількості Товару у майбутньому.

Матеріали справи не містять доказів фактичної передачі позивачу Товару за Договором поставки № 246 від 05.01.2024 року на загальну суму 41 000,00 грн.

Ухвалою судді Господарського суду Вінницької області про відкриття провадження у справі від 02.12.2025 було зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю Армерія Ойл надати докази забезпечення товаром наданих позивачу на виконання Договору поставки № 246 від 05.01.2024 року, 41 талону (скретч-картки) на 820 літрів Дизпалива, вказаних в позовній заяві на загальну суму 41 000,00 грн.

Відповідач відповідних доказів суду не надав.

Відповідно до частини другої статті 74 ГПК України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Разом з тим, визначаючись відносно того, чи мали місце обставини непоставки позивачу товару за Договором, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.06.2023 у справі №903/666/22, за якими: "...За загальним правилом для отримання товару на АЗС покупець пред`являє оператору АЗС картку на пальне. Оператор АЗС здійснює відповідну ідентифікацію картки на пальне, здійснює фактичну передачу (видачу) товару відповідної марки та кількості, після чого картка на пальне залишається у оператора, що є підтвердженням факту отримання покупцем товару зі зберігання відповідного асортименту та кількості..."

Враховуючи сукупність доказів в матеріалах справи, зокрема наявна копія 41 невикористаного талона (скретч-картки), кожен з яких номіналом 20 літрів, на отримання Дизпалива в загальній кількості 820 літрів, ненадання відповідачем відповідних доказів про забезпечення товаром позивача на виконання умов Договору, суд, керуючись статтями 74 та 79 ГПК України, дійшов висновку, що обставина непоставки пального загальною вартістю 41 000,00 грн є доведеною.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як уже зазначалося, статтями 525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми (ч. 1 ст. 670 ЦК України).

Визначаючись із правовою природою здійснених позивачем платежів за Договором відповідно до платіжних інструкцій № 2333 від 13.06.2024 та № 2336 від 14.06.2025 на загальну суму 65 800,00 грн, суд враховує таке.

Згідно із ст. 570 Цивільного кодексу України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

За приписами ч. 1 ст. 571 Цивільного кодексу України якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості.

Ознакою завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, на забезпечення якого його видано, одночасно є способом платежу та способом забезпечення виконання зобов`язання.

На відміну від завдатку, аванс - це лише спосіб платежу. Він не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати, яка підлягає поверненню у випадку не виконання зобов`язання.

Такі ж висновки підтримав Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 01.10.2020 по справі № 361/8331/18.

Виходячи із системного аналізу вимог чинного законодавства аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося (висновок про застосування норм права, викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 910/12382/17 та підтриманий у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №918/631/19).

Враховуючи викладене, здійснені позивачем платежі відповідно до платіжних інструкцій № 2333 від 13.06.2024 та № 2336 від 14.06.2025 на загальну суму 65 800,00 грн слід вважати саме авансом, а не завдатком, позаяк такі платежі не є способом виконання зобов`язання, а лише є способом платежу.

Частиною 2 статті 693 Цивільного кодексу України встановлено, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. При цьому суд враховує позицію Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладену у постанові від 08.02.2019 у справі № 909/524/18, що ст. 693 ЦК України наділяє особу саме правом самостійно визначити спосіб захисту свого порушеного права.

Оскільки у Договорі строк поставки Товару визначений до закінчення терміну дії довірчого документу (скретч-картки), застосуванню підлягають приписи ч. 2 ст. 530 ЦК України, відповідно до яких боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відтак зобов`язання відповідача щодо повернення суми попередньої оплати виникло за спливом семиденного строку від дня пред`явлення Вимоги № 148 від 25.04.2025 року про повернення коштів в частині невиконаних договірних зобов`язань, а саме поставки 820 літрів Дизпалива, у розмірі 41 000,00 грн.

Зважаючи, що відповідач не надав доказів забезпечення товаром, наданих позивачу на виконання Договору поставки № 246 від 05.01.2024 року, 41 талону (скретч-картки) на 820 літрів Дизпалива, вказаних в позовній заяві на загальну суму 41 000,00 грн, а також не надав власного розрахунку суми грошових коштів, що підлягає компенсації, відтак перевіривши наданий позивачем розрахунок, суд погоджується із загальною вартістю товару, який фактично не може бути отриманий та підлягає сплаті позивачу, вважає його арифметично правильним.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем оплачено вартість товару, однак відповідач визначений Договором товар покупцю в повному обсязі не передав, доказів на спростування обставин, наведених у позові, не надав, тому вимога позивача в частині стягнення вартості непоставленого відповідачем палива на суму 41 000,00 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Окрім суми основного боргу, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 6035,86 грн пені, 680,71 грн 3 % річних та 1 199,47 грн інфляційних втрат.

Розглядаючи дані вимоги позивача, суд зважає на таке.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання.

Згідно із п. 3 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Положеннями частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За приписами ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

У відповідності до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Суд враховує, що відповідно до Закону України № 4196-IX від 09.01.2025 "Про особливості регулювання діяльності юридичних осіб окремих організаційно-правових форм у перехідний період та об`єднань юридичних осіб" Господарський кодекс України з 28.08.2025 втратив чинність. Водночас суд зазначає, що на момент виникнення спірних правовідносин Господарський кодекс України був чинним.

Отже, при розгляді позовних вимог у частині стягнення пені підлягають застосуванню положення Господарського кодексу України, чинного на момент виникнення відповідних правовідносин, з урахуванням того, що Господарський кодекс України втратив чинність з 28.08.2025.

За приписами ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Так, пунктами 7.1. та 7.2. Договору Сторони погодили, що у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену законодавством України та цим Договором. Види порушень та санкції за них, установлені Договором: за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за цим договором, сторони несуть відповідальність шляхом сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного стороною зобов`язання за кожний день прострочення.

Матеріалами позовної заяви, а саме Актом № 1 про відсутність можливості заправлення пальним на автозаправній станції від 09.12.2024 року зафіксовано факт відсутності пального на автозаправних станціях відповідача, неможливості здійснення відпуску товару та заправки транспортних засобів.

Відтак, враховуючи встановлений факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань за Договором щодо повної та своєчасної поставки пального з 09.12.2024, нарахування позивачем пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення, починаючи з зазначеної дати, відповідно до п. 7.2 Договору, є правомірним та обґрунтованим.

За результатами перевірки нарахування пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного стороною зобов`язання, а саме 41 000,00 грн, за період з 10.12.2024 по 09.06.2025, здійсненої із застосуванням калькулятора сертифікованої комп`ютерної програми інформаційно-правової системи "ЛІГА:ЗАКОН", судом встановлено, що вказана сума обрахована арифметично правильно, а отже, підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми Закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Виходячи із положень ст. 625 Цивільного кодексу України наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Зазначені інфляційні нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

При цьому розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Аналогічна правова позиція щодо застосування частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі № 916/190/18, постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05.07.2019 у справі № 905/600/18 та постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 905/587/18.

Згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 917/1421/18, оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць із моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

В обґрунтування позовних вимог в частині стягнення з відповідача 680,71 грн 3% річних та 1 199,47 грн інфляційних втрат позивач, окрім іншого, зазначає, що Вимога № 148 від 25.04.2025 року, яка надіслана на адресу Товариство з обмеженою відповідальністю Армерія Ойл, була повернута 01.05.2025 з відміткою адресат відсутній за вказаною адресою, а тому враховуючи вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України початок періоду щодо нарахування 3% річних та інфляційних розпочинається з 08.05.2025 року.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, встановив, що при здійсненні розрахунку позивачем було допущено помилку у визначенні періоду нарахування зазначених сум.

Як убачається з матеріалів справи, відповідно до трекінгу поштового відправлення № 260 АТ "Укрпошта", означену вимога позивача було повернуто відправнику 01.05.2025, з відповідною відміткою відділення поштового зв`язку: "одержувач відсутній за вказаною адресою".

Днем пред`явлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу, а в разі, якщо вимогу надіслано засобами поштового зв`язку і підприємством зв`язку здійснено повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, - днем пред`явлення вимоги є дата оформлення названим підприємством цього повідомлення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду в складі Касаційного цивільного суду від 13.06.2018 в справі № 522/799/16-ц.

Таким чином поштове відправлення за № 260 вважається отриманим відповідачем 01.05.2025, відповідно до дати складання повідомлення про неможливість вручення.

Оскільки Вимога про повернення коштів № 148 від 25.04.2025 року відповідно до дати складання повідомлення про неможливість вручення вважається отриманою відповідачем 01.05.2025, строк для добровільного виконання зобов`язання відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України становить сім днів.

Відповідно до ч. 1 ст. 253 Цивільного кодексу України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Таким чином, суд вважає обґрунтованим період нарахування 3% річних з 09.05.2025 по 25.11.2025, а інфляційних втрат з 09.05.2025 по 31.10.2025, виходячи з дати початку прострочення та кінцевої дати строку, визначеного позивачем у позові.

З огляду на викладене, суд здійснив перерахунок 3% річних за період з 09.05.2025 по 25.11.2025 та інфляційних втрат з 09.05.2025 по 31.10.2025 від суми невиконаного стороною зобов`язання, а саме 41 000,00 грн, із застосуванням калькулятора сертифікованої комп`ютерної програми інформаційно-правової системи "ЛІГА:ЗАКОН" та встановив, що правильна сума 3% річних, яка підлягає до стягнення з відповідача становить 677,34 грн.

Разом з тим, здійснивши перерахунок інфляційних втрат, судом встановлено, що сума, яка заявлена до стягнення з відповідача у розмірі 1 199,47 грн, обрахована арифметично правильно, а отже, підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується.

Статтею 14 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно із положеннями статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Судом кожній стороні була надана розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, в т.ч. подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, обґрунтувати перед судом переконливість поданих доказів та позицій по справі, скористатись іншими процесуальними правами.

За приписами ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши усі обставини та надавши оцінку наявним у справі доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають частковому задоволенню, з наведених вище мотивів.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з такого.

Відповідно до пункту 12 частини третьої статті 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно вимог статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини 2 статті 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір за ставкою 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. (підпункт 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір").

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" у 2025 році встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2025 року - 3028 грн.

При зверненні до суду з позовною заявою Вінницької обласної філармонії ім. М.Д. Леонтовича заявлено вимогу майнового характеру (про стягнення 48 916,04 грн), розмір судового збору з якої становить 3 028,00 грн.

Разом з тим, судом встановлено, що позовну заяву подано до суду через систему "Електронний суд" ЄСІТС, а відтак, відповідно до частини третьої статті 4 Закону України "Про судовий збір", застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи за подання позовної заяви до суду позивачем, згідно платіжної інструкції № 3292 від 28.11.2025 сплачено судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.

З огляду на часткове задоволення позову, відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422,23 грн, інша частина судового збору покладається на позивача.

Керуючись статтями 74, 76 80, 129, 233, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов Вінницької обласної філармонії ім. М.Д. Леонтовича до Товариства з обмеженою відповідальністю Армерія Ойл у справі № 902/1623/25 про стягнення заборгованості за Договором поставки № 246 від 05.01.2024 року в розмірі 48 916,04 грн, з яких: 41 000,00 грн основного боргу, 6 035,86 грн пені, 680,71 грн 3 % річних та 1 199,47 грн інфляційних втрат, задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Армерія Ойл (вул. Привокзальна, буд. 3Б, місто Вінниця, Вінницькій район, Вінницька область, 21001, ідентифікаційний код юридичної особи 44618933) на користь Вінницької обласної філармонії ім. М.Д. Леонтовича (місцезнаходження: вул. Хмельницьке шосе, буд. 7, м. Вінниця, Вінницький район, Вінницька область, 21036, ідентифікаційний код юридичної особи: 02224778) 41 000,00 грн основного боргу, 6 035,86 грн пені, 677,34 грн 3 % річних, 1 199,47 грн інфляційних втрат та 2 422,23 грн судових витрат зі сплати судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Згідно частини першої статті 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

7. Примірник рішення надіслати учасникам справи до електронних кабінетів у системі (модулі) ЄСІТС.

Повне рішення складено 02 лютого 2026 р.

Суддя Олег ВИНОГРАДСЬКИЙ

віддрук. прим.:

1 - до справи