АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 рокум. ОдесаСправа № 916/1197/25
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Аленіна О.Ю.

суддів: Богатиря К.В., Філінюка І.Г.

при секретарі судового засідання: Герасименко Ю.С.

За участю представників учасників справи:

від Управління освіти Херсонської міської ради Біль Н.Є. в порядку самопредставництва

від ТОВ «ЕСКО ЮА» - адвокат Єресько О.С.

Прокурор - Коваленко Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Управління освіти Херсонської міської ради

на рішення Господарського суду Одеської області від 15.09.2025 (повний текст складено та підписано 16.09.2025, суддя Рога Н.В.)

у справі №916/1197/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕСКО ЮА»

до Управління освіти Херсонської міської ради

за участю Херсонської окружної прокуратури

про стягнення 1 101 427,82 грн

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю ЕСКО ЮА звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Управління освіти Херсонської міської ради про стягнення заборгованості зі сплати наданих послуг енергосервісу у розмірі 190 297 грн 22 коп., пені у розмірі 185 697 грн 31 коп., 3% річних у розмірі 18 002 грн 64 коп., інфляційних втрат у розмірі 83 831 грн 63 коп. та несплаченої частини ціни договору внаслідок його розірвання у розмірі 623 599 грн 02 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за Енергосервісним договором.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 15.09.2025 по справі №916/1197/25 позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість зі сплати наданих послуг енергосервісу у розмірі 190 297 грн 22 коп., пені у розмірі 34 634 грн 09 коп., 3% річних у розмірі 18 002 грн 64 коп., інфляційних втрат у розмірі 83 831 грн 63 коп. та несплачену частину ціни договору внаслідок його розірвання у розмірі 623 599 грн 02 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 16 521 грн 42 коп., в задоволенні решти позову відмовлено.

В мотивах оскаржуваного рішення суд першої інстанції зазначив, що позивач, на виконання умов укладеного між сторонами договору, направив відповідачеві акт про виконання зобов`язання за грудень 2021р. та протокол розрахунку скорочення рівня споживання теплової енергії за грудень 2021 року на суму 190 297 грн 22 коп., однак, відповідачем у порушення взятих на себе зобов`язань Акт підписано не було, та заборгованість не сплачена.

Судом першої інстанції також визнано обґрунтованими заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат, однак, з огляду на законодавчі обмеження щодо періоду нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, судом здійснено власний розрахунок пені.

Крім того, як виснував місцевий господарський суд, з огляду на розірвання укладеного між сторонами Енергосервісного договору, № у відповідача виник обов`язок виплатити позивачеві несплачену частину ціни договору у розмірі 623 599 грн 02 коп.

Не погодившись із вказаними рішеннями до Південно-західного апеляційного господарського суду звернувся відповідач з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 15.09.2025 року по справі №916/1197/25 та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Еско ЮА" до управління освіти Херсонської міської ради відмовити в повному обсязі.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, судом не було в повній мірі встановлено обставини справи, які мають значення для справи, з огляду на наступне:

- позивачем не надано належних та допустимих доказів, зокрема описів вкладення, які б достеменно свідчили про направлення та отримання відповідачем акту про виконання зобов`язання та протоколу розрахунку скорочення рівня споживання теплової енергії за грудень 2021 року;

- судом першої інстанції при ухваленні рішення не було взято до уваги твердження відповідача про відсутність опису вкладення до листа наданого позивачем, адже наданий позивачем опис вкладення належить до іншого поштового відправлення;

- на переконання апелянта, наявність рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, може підтверджувати лише факт отримання поштового відправлення, але не може жодним чином підтвердити вміст цього поштового відправлення та факт того, що у ньому були саме акти про виконання зобов`язання та протоколи розрахунку скорочення рівня споживання теплової енергії за грудень 2021 року;

- надане позивачем рекомендоване повідомлення про вручення не містить жодної відмітки про особу одержувача та працівника поштового зв`язку, що унеможливлює встановлення одержувача такого поштового відправлення;

- на підставі вищенаведеного, позивач вважає, що лист позивачем не доведено факту отримання відповідачем Акту та протоколу за грудень 2021;

- відповідач вважає, оскільки, позивачем не було надано належних доказів надсилання та отримання відповідачем актів, що підтверджують виконання, то відповідно, у відповідача був відсутній обов`язок їх оплачувати. Таким чином, дострокове розірвання Договору позивачем відбулося незаконно та безпідставно.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.10.2025 відкрито апеляційне провадження у цій справи та призначено справу до розгляду на 03.12.2025.

До суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому Херсонська окружна прокуратура зазначає, що підтримує доводи та вимоги за апеляційною скаргою та просить її задовольнити.

Так, прокурор вважає, що позивачем не надано належних доказів направлення відповідачу, та отримання уповноваженою особою останнього, відповідних акту про виконання зобов`язань та протокол розрахунків скорочення рівня споживання теплової енергії, внаслідок чого відповідач не мав реальної можливості перевірити та підтвердити фактичне скорочення рівня споживання теплової енергії у грудня 2021 року, та взагалі не був проінформований про виниклу заборгованість за договором.

З огляду на таке, прокурор вважає, що у відповідача не виник обов`язок щодо оплати.

Судом апеляційної інстанції також 24.11.2025 отримано відзив на апеляційну скаргу від позивача, який надійшов до суду поза межами встановленого ухвалою суду строку (до 12.11.2025).

Право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ст. 118 ГПК України).

За змістом частини першої статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду (частина друга статті 119 Господарського процесуального кодексу України).

Зі змісту наведеної норми випливає, що за заявою учасника може бути продовжений тільки строк, який встановлений судом і який не сплив на час звернення учасника справи із заявою. Процесуальний строк може бути продовжений також з ініціативи суду. Разом з тим, на відміну від поновлення процесуального строку, вирішення судом питання про продовження процесуального строку не обумовлене вчиненням учасником процесуальної дії. Навпаки, процесуальний закон виходить з того, що процесуальний строк продовжується для вчинення процесуальної дії, яка ще не вчинена.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.12.2018 у справі №904/5995/16.

Суд зазначає, що строк на подання відзиву на апеляційну скаргу встановлюється судом та відповідно до вимог процесуального закону може бути продовжений за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, з метою вчинення відповідної процесуальної дії, а не поновлений.

У даному випадку, ухвалою суду про відкриття апеляційного провадження, встановлено строк для подання відзиву до 12.11.2025.

Дана ухвала була доставлена до електронного кабінету ТОВ «ЕСКО ЮА» 22.10.2025, про що свідчить відповідна довідка від 24.10.2025.

Таким чином, встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку (у даному випадку - до 12.11.2025 включно), чи з ініціативи суду, у той час як ТОВ «ЕСКО ЮА» звернулось з відзивом на апеляційну скаргу після закінчення цього строку та з заявою про продовження строку на подання відзиву на апеляційну скаргу до суду не зверталось.

Відтак, оскільки з заявою про продовження строків позивач до суду не звертався, Південно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про залишення відзиву ТОВ «ЕСКО ЮА», без розгляду.

Також, колегія суддів зазначає, що 20.01.2026 та 27.01.2026 до суду апеляційної інстанції надійшли додаткові пояснення Управління освіти Херсонської міської ради та ТОВ «ЕСКО ЮА».

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 266 ГПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження. У разі доповнення чи зміни апеляційної скарги особа, яка подала апеляційну скаргу, повинна подати докази надіслання копій відповідних доповнень чи змін до апеляційної скарги іншим учасникам справи; в іншому випадку суд не враховує такі доповнення чи зміни.

У свою чергу, доповнення скарги - це наведення нових аргументів та міркувань, наведення нових мотивів скарги, подання додаткових доказів з посиланням на них, уточнення норм матеріального чи процесуального права та ін. Зміна скарги - це заміна одних положень іншими.

Судова колегія звертає увагу, що ст. 266 ГПК України чітко вказує на строк подання доповнення до апеляційної скарги (протягом строку на апеляційне оскарження) і не передбачає можливості поновлення цього строку чи можливості застосувати до цієї процесуальної ситуації загальних положень щодо поновлення пропущеного строку, тому відповідні заяви, подані після визначеного законом строку, не можуть прийматися до розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 118 ГПК України заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 22.06.2021 року у справі №05-10-14-01-08/103, аналіз змісту ч. 1 ст. 266 ГПК України дозволяє зробити висновок про запровадження законодавцем процесуального імперативу стосовно залишення без розгляду судом доповнення чи зміни апеляційної скарги, за межами строку на апеляційне оскарження.

З огляду на те, що оскаржуване рішення Господарського суду Одеської області було складено та підписано 16.09.2025, останнім строком на її апеляційне оскарження є 06.10.2025. Відповідно, саме до цієї дати, апелянт мав право на подання доповнень до апеляційної скарги.

Однак, як вже було вказано вище, додаткові пояснення по справі, які за своїм змістом фактично є доповненням до апеляційної скарги, була подані скаржником 20.01.2026, тобто поза межами встановленого законом строку для внесення доповнень до апеляційної скарги.

За таких обставин, колегія суддів залишає без розгляду подані Управлінням освіти Херсонської міської ради додаткові пояснення по справі, а також додаткові пояснення ТОВ «ЕСКО ЮА», оскільки вони за змістом фактично є відповіддю на додаткові пояснення апелянта.

Під час судового засідання від 28.01.2026 представник апелянта та прокурор підтримали доводи та вимоги за апеляційною скаргою та наполягали на її задоволенні.

Представник позивача надав пояснення у відповідності до яких не погоджується із доводами та вимогами апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Також під час судового засідання представником ТОВ «ЕСКО ЮА» було висловлено заперечення з приводу участі прокурора Херсонської обласної прокуратури у цій справі.

Колегія суддів з цього приводу зазначає наступне.

За змістом положень частин третьої-п`ятої статті 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Відповідно до пункту 3 частини першої, частини другої статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначений законом. Організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом.

Під час здійснення представництва інтересів громадянина або держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом та законом, що регулює виконавче провадження, зокрема вступати у справу, порушену за позовом (заявою, поданням) іншої особи, на будь-якому етапі судового провадження; брати участь у розгляді справи (частина шоста статті 23 Закону України "Про прокуратуру").

Отже, аналіз положень статті 53 Господарського процесуального кодексу України та статті 23 Закону України "Про прокуратуру" свідчить про те, що законом передбачене право прокурора вступати у справу, порушену за позовом іншої особи, на будь-якому етапі судового провадження.

У даному випадку, Херсонська окружна прокуратура звернулась до суду першої інстанції з заявою про вступ у справу.

Протокольною ухвалою Господарського суду Одеської області від 22.05.2025 було задоволено заяву Херсонської окружної прокуратури про вступ у справу №916/1197/25.

Щодо участі під час апеляційного перегляду справи прокурора Херсонської обласної прокуратури, а не Херсонської окружної прокуратури, за участі якої здійснюється розгляд даної справи, слід зазначити таке.

Статтею 7 Закону України "Про прокуратуру" визначено, що систему прокуратури України становлять: Офіс Генерального прокурора, обласні прокуратури, окружні прокуратури, Спеціалізована антикорупційна прокуратура. Цією статтею також визначено, що Офіс Генерального прокурора є органом прокуратури вищого рівня щодо обласних та окружних прокуратур, обласна прокуратура є органом прокуратури вищого рівня щодо окружних прокуратур, розташованих у межах адміністративно-територіальної одиниці, що підпадає під територіальну юрисдикцію відповідної обласної прокуратури.

Єдність системи прокуратури України забезпечується: 1) єдиними засадами організації та діяльності прокуратури; 2) єдиним статусом прокурорів; 3) єдиним порядком організаційного забезпечення діяльності прокурорів; 4) фінансуванням прокуратури виключно з Державного бюджету України; 5) вирішенням питань внутрішньої діяльності прокуратури органами прокурорського самоврядування.

Відповідно до статті 15 Закону України "Про прокуратуру" прокурори в Україні мають єдиний статус незалежно від місця прокуратури в системі прокуратури України чи адміністративної посади, яку прокурор обіймає у прокуратурі.

Суть принципу єдності полягає в тому, що кожен орган прокуратури, її посадові особи діють в межах своєї компетенції, виступаючи як представники єдиної системи органів прокуратури (аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 у справі №800/485/17).

Відповідно до п.11.2 наказу Офісу Генерального прокурора "Про організацію діяльності прокурорів щодо представництва інтересів держави в суді" №389 від 21.08.2020 підрозділам представництва в суді та іншим підрозділам обласних прокуратур відповідно до їхньої компетенції делеговано забезпечувати участь у розгляді справ у місцевих господарських та адміністративних, апеляційних судах за їх місцезнаходженням, місцевих загальних судах у справах за власними позовами (заявами).

Генеральним прокурором шляхом прийняття наказу №389 від 21.08.2020р. закріплено принцип територіальності при виконанні прокурорами конституційної функції із представництва інтересів держави в суді, доручено виконання таких повноважень відповідним органом прокуратури за місцем розташування суду, а при розгляді справ господарськими судами - відповідним підрозділам обласних прокуратур за місцем розташування господарського суду.

На підставі вищевикладеного колегія суддів не вбачає порушення норм процесуального права (на чому наполягає представник позивача) у тому, що під час розгляду справи судом апеляційної інстанції інтереси Херсонської окружної прокуратури представляє прокурор Херсонської обласної прокуратури.

Відповідно до ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки господарським судом Одеської області та проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, 08.09.2020 року між ТОВ ЕСКО ЮА та Управлінням освіти Херсонської міської ради укладено Енергосервісний договір №1159 (далі - договір), предметом якого відповідно до п.1.1. є здійснення енергосервісу будівлі Херсонського навчально-виховного комплексу №11 Херсонської міської ради за адресою: м. Херсон, вул. Робоча, 205 (далі енергосервіс), оплата якого здійснюється за рахунок досягнутого в результаті здійснення енергосервісу скорочення замовником споживання теплової енергії порівняно із споживанням (витратами) за відсутності енергосервісу. Енергосервісом є комплекс технічних та організаційних енергозберігаючих (енергоефективних) та інших заходів енергосервісу, перелік яких наведено у Додатку 1. Договір розроблено відповідно до вимог Примірного енергосервісного договору, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015р. №845.

У відповідності до п. 2.1 Договору його ціна становить 1 088 870 грн 24 коп., у тому числі ПДВ 181 478 грн 37 коп.

У розділі 7 Договору сторони погодили порядок оплати енергосервісу за договором.

Зокрема, п. 7.1. Договору передбачено, що оплата за Договором здійснюється Замовником за рахунок скорочення споживання та/або витрат Замовника на оплату теплової енергії порівняно із споживанням та/або витратами на оплату теплової енергії за відсутності таких заходів (відповідно до ст. 5 Закону України Про запровадження нових інвестиційних можливостей, гарантування прав та законних інтересів суб`єктів підприємницької діяльності для проведення масштабної енергомодернізації) за відповідний період на підставі тарифів, що діяли у період, за який здійснюється оплата.

Сума скорочення витрат Замовника визначається як різниця між базовим рівнем споживання теплової енергії та фактичним рівнем споживання теплової енергії, скорегованим із врахуванням зміни факторів, що впливають на обсяг теплоспоживання помножена на тариф на оплату теплової енергії, що діяв на період, за який здійснюється оплата (п. 7.2. Договору).

Відповідно до п.7.3 Договору оплата за Договорим здійснюється щомісяця (розрахунковий період). Сторони можуть встановити будь-який інший розрахунковий період у разі необхідності.

Згідно з п.7.7 Договору фіксований відсоток суми скорочення витрат Замовника на оплату теплової енергії, що підлягає до сплати Виконавцю за Договором становить 80 відсотків.

Пунктом 7.8. Договору визначено, що оплата за договором здійснюється Замовником протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати підписання акту про виконання зобов`язань відповідно до пункту 8.6 Договору, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Виконавця.

Розділом 8 Договору сторони визначили порядок коригування визначення та розрахунку результату здійснення енергосервісу, порядок та методи вимірювання, перевірки фактичною скорочення рівня споживання та/або витрат теплової енергії.

Згідно з п. 8.3. Договору результат фактичного скорочення рівня споживання теплової енергії - це різниця між базовим рівнем споживання теплової енергії та фактичним рівнем споживання теплової енергії, скоригованим із врахуванням зміни факторів, що впливають на обсяг теплоспоживання в натуральних показниках.

Пункт 8.4 Договору передбачає такий механізм: Замовник, не пізніше 10:00 ранку 1-го числа нового місяця, що наступає за розрахунковим місяцем, надсилає Виконавцеві показник приладу обліку теплової енергії об`єкту енергосервісу станом на 24:00 годину останнього дня розрахункового місяця, зафіксованого за допомогою спеціальної автоматизованої системи.

В разі відсутності спеціальної автоматизованої системи фіксування показників обліку теплової енергії, Замовник, у термін визначений абзацом 1 пункту 8.3. Договору, надсилає Виконавцеві показник приладу обліку теплової енергії об`єкту енергосервісу станом на 09:00 годину першого числа місяця, що наступає за розрахунковим місяцем, з підтвердженням у вигляді цифрового фотознімку безпосередньо з дисплею приладу обліку теплової енергії. В даному випадку вказаний показник використовується для розрахунку, передбаченого розділом 7 Договору.

Показники приладу обліку теплової енергії об`єкту енергосервісу Замовник надсилає Виконавцеві па електронну адресу.

Виконавець має право без будь-яких перешкод зняти показники приладу обліку теплової енергії об`єкту енергосервісу самостійно.

У відповідності до п.8.5 Договору для перевірки та підтвердження фактичного скорочення рівня споживання теплової енергії та/або витрат в результаті впровадження енергосервісу за розрахунковий період Виконавець протягом п`яти робочих днів після закінчення розрахункового періоду (в разі самостійного зняття показників приладу обліку теплової енергії об`єкту енергосервісу), або протягом п`яти робочих днів після отримання від замовника показників приладу обліку теплової енергії відповідно до пункту 8.3 Договору, надсилає Замовникові акт про виконання зобов`язань та протокол розрахунків скорочення рівня споживання теплової енергії за формою згідно з Додатками 9, 10. Форма акту (Додаток 9) про виконання зобов`язань є індикативною та може бути змінена у випадку необхідності за умови не зміни суті викладеного.

Згідно з п.8.6 Договору Замовник розглядає і підписує акт про виконання зобов`язань протягом трьох робочих днів з дня його надходження.

Пунктом 8.7 Договору передбачено, що акт про виконання зобов`язань підписується сторонами та скріплюється печаткою (за наявності). Такий акт є підставою для здійснення платежів за Договором.

Умовами п. 8.8 Договору передбачено, що у випадку, якщо Замовник протягом 3 (трьох) робочих днів з дня надходження Акту про виконання зобов`язань, безпідставно, (без вказівки в письмовому вигляді причин, які не дозволяють фактично або юридично здійснити підписання Акту про виконання зобов`язань) не підпише Акт про виконання зобов`язань, то такий Акт про виконання зобов`язань вважається погодженим та підписаним Замовником, а платіж за відповідний розрахунковий період повинен бути сплачений Виконавцю протягом 5 (п`яти) робочих днів на підставі рахунку Виконавця.

Звертаючись із даним позовом до суду першої інстанції позивач зазначив, що на виконання умов укладеного між сторонами договору, надіслав на адресу відповідача Акт про виконання зобов`язань за грудень 2021 на загальну суму 190 297,22 грн, який останнім підписаний та оплачений не був.

31.01.2025 позивач направив на адресу відповідача повідомлення про розірвання Договору в односторонньому порядку та рахунок №4 від 31.01.2025 року про сплату частини Договору у разі дострокового його розірвання на загальну суму 813 896,24 грн.

Однак, як стверджує позивач, Управління освіти Херсонської міської ради отримавши таке повідомлення не надано жодної відповіді на нього та не сплатило існуючу заборгованість, що стало підставою для звернення із даним позовом до суду.

Приймаючи оскаржуване рішення місцевий господарський суд визнав заявлені позовні вимоги обґрунтованими та задовольнив їх частково, з огляду на законодавчі обмеження щодо періоду нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання.

Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду дослідивши наявні матеріали справи, доводи та вимоги учасників справи дійшла наступних висновків.

Згідно з ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

У відповідності до п.1 ст.12 Цивільного кодексу України, особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Як встановлено ст.67 Господарського кодексу України, відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ст.ст. 626, 627, 628 та 629 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 174 Господарського кодексу України передбачено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За змістом ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ст.903 Цивільного кодексу України).

За змістом пунктів 2-4 частини 1 статті 1 Закону України "Про запровадження нових інвестиційних можливостей, гарантування прав та законних інтересів суб`єктів підприємницької діяльності для проведення масштабної енергомодернізації" (тут і далі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин):

- енергосервіс - комплекс технічних та організаційних енергозберігаючих (енергоефективних) та інших заходів, спрямованих на скорочення замовником енергосервісу споживання та/або витрат на оплату паливно-енергетичних ресурсів та/або житлово-комунальних послуг порівняно із споживанням (витратами) за відсутності таких заходів;

- енергосервісний договір - договір, предметом якого є здійснення енергосервісу виконавцем енергосервісу, оплата якого здійснюється за рахунок досягнутого в результаті здійснення енергосервісу скорочення споживання та/або витрат на оплату паливно-енергетичних ресурсів та/або житлово-комунальних послуг порівняно із споживанням (витратами) за відсутності таких заходів;

- об`єкт енергосервісу - будинок, будівля, споруда, їх комплекс, об`єкт та/або елемент (частина) об`єкта благоустрою населених пунктів, група будівель (споруд), комплекс (будова), які перебувають у державній або комунальній власності та щодо яких центральним органом виконавчої влади, до сфери управління якого належить замовник енергосервісу (щодо об`єктів державної власності), виконавчим органом місцевої ради або місцевим органом виконавчої влади (щодо об`єктів комунальної власності) прийнято рішення про закупівлю енергосервісу;

- щорічні платежі виконавцю енергосервісу - платежі, визначені учасником процедури закупівлі у тендерній пропозиції, пропозиції на переговорах (у разі застосування переговорної процедури закупівлі), які замовник енергосервісу зобов`язаний щорічно сплачувати виконавцю відповідно до умов енергосервісного договору. Щорічний платіж визначається як сума платежів за розрахунковий (щомісячний) період.

Статтею 5 Закону України "Про запровадження нових інвестиційних можливостей, гарантування прав та законних інтересів суб`єктів підприємницької діяльності для проведення масштабної енергомодернізації" визначено, що енергосервісний договір укладається за ціною, що дорівнює сумі скорочення витрат замовника енергосервісу на оплату паливно-енергетичних ресурсів, житлово-комунальних послуг порівняно з витратами, що були б здійснені за відсутності енергосервісу, яка має бути забезпечена виконавцем енергосервісу за весь строк дії енергосервісного договору, з урахуванням фіксованого відсотка суми скорочення витрат замовника енергосервісу на оплату відповідних паливно-енергетичних ресурсів та/або житлово-комунальних послуг, що підлягає до сплати виконавцю енергосервісу.

У разі якщо енергосервісним договором передбачено скорочення рівня споживання паливно-енергетичних ресурсів, житлово-комунальних послуг, енергосервісний договір укладається за ціною, що дорівнює добутку обсягу скорочення споживання замовником енергосервісу відповідних паливно-енергетичних ресурсів та/або житлово-комунальних послуг, який має бути забезпечений виконавцем енергосервісу за весь строк дії енергосервісного договору, і відповідних цін (тарифів), що діяли на дату оголошення про проведення процедури закупівлі енергосервісу, з урахуванням фіксованого відсотка суми скорочення витрат замовника енергосервісу на оплату відповідних паливно-енергетичних ресурсів та/або житлово-комунальних послуг, що підлягає до сплати виконавцю енергосервісу.

Розрахунки за енергосервісним договором здійснюються за рахунок суми скорочення витрат замовника енергосервісу порівняно з витратами, які були б здійснені за відсутності енергосервісу, на оплату паливно-енергетичних ресурсів та/або житлово-комунальних послуг за відповідний період на підставі цін (тарифів), що діяли у період, за який здійснюється розрахунок. У разі якщо енергосервісним договором передбачено скорочення рівня споживання паливно-енергетичних ресурсів та/або житлово-комунальних послуг, сума скорочення витрат замовника енергосервісу визначається як різниця між базовим рівнем споживання паливно-енергетичних ресурсів та житлово-комунальних послуг і фактичним рівнем споживання паливно-енергетичних ресурсів та житлово-комунальних послуг, помножена на ціни (тарифи) на оплату паливно-енергетичних ресурсів та житлово-комунальних послуг, що діяли у період, за який здійснюється розрахунок. Фактичний рівень споживання паливно-енергетичних ресурсів та/або житлово-комунальних послуг визначається за показниками відповідних засобів обліку/засобів вимірювальної техніки та може бути скоригований з урахуванням змін кліматичних умов, температури зовнішнього повітря, призначення об`єкта енергосервісу, змін у конструкції або площі, порядку або режиму роботи об`єкта енергосервісу тощо.

Періодичність здійснення платежів виконавцю енергосервісу встановлюється в енергосервісному договорі. Оплата за енергосервісним договором здійснюється виключно у грошовій формі.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України законодавцем в імперативному порядку закріплено, що не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Статтею 525 Цивільного Кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного Кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вже було вказано вище, за умовами укладеного між сторонами договору замовник, не пізніше 10:00 ранку 1-го числа нового місяця, що наступає за розрахунковим місяцем, надсилає Виконавцеві показник приладу обліку теплової енергії об`єкту енергосервісу станом на 24:00 годину останнього дня розрахункового місяця, зафіксованого за допомогою спеціальної автоматизованої системи. Показники приладу обліку теплової енергії об`єкту енергосервісу Замовник надсилає Виконавцеві па електронну адресу.

Відтак, саме на відповідача покладено обов`язок щодо надання позивачеві показників приладу обліку теплової енергії об`єкту енергосервісу.

Як свідчать наявні матеріли справи, на виконання умов укладеного між сторонами договору ТОВ «ЕСКО ЮА» склало Акт про виконання зобов`язань за грудень 2021 на загальну суму 190 297,22 грн у відповідності до якого базовий рівень споживання теплової енергії становить 108,35 Гкал, фактичний рівень споживання склав 57,27 Гкал, фактичний рівень споживання, скоригований до фактичних кліматичних умов склав 46,96 Гкал, фактична економія становить 61,39 Гкал, скорочення витрат склало 237 871,52 грн (т.1, а.с. 142).

В свою чергу, Управління освіти Херсонської міської ради не заперечувало ані проти обсягів теплової енергії об`єкту енергосервісу, ані щодо суми заборгованості вказаної у Акті за грудень 2021.

Навпаки, під час судового засідання суду апеляційної інстанції, яке відбулось 28.01.2026 представник відповідача не заперечував факту подання позивачеві показників приладу обліку теплової енергії об`єкту енергосервісу в обсягах зафіксованих у Акті за грудень 2021, а також не заперечував щодо суми заборгованості визначеної у відповідному Акті.

За приписами п.9 ст. 5 Закону України "Про запровадження нових інвестиційних можливостей, гарантування прав та законних інтересів суб`єктів підприємницької діяльності для проведення масштабної енергомодернізації" у разі якщо фактичний щорічний рівень скорочення споживання та/або витрат на оплату відповідних паливно-енергетичних ресурсів та/або житлово-комунальних послуг у результаті енергосервісу не відповідає умовам енергосервісного договору з вини виконавця енергосервісу, виконавець енергосервісу зобов`язаний усунути недоліки та/або запровадити додаткові заходи енергосервісу для забезпечення дотримання умов енергосервісного договору або відшкодувати замовнику енергосервісу суму різниці між фактичним рівнем скорочення споживання та/або витрат на оплату відповідних паливно-енергетичних ресурсів та/або житлово-комунальних послуг і рівнем скорочення, розрахованим на підставі умов енергосервісного договору.

Колегія суддів зауважує, що відповідачем не надано, а наявні матеріли справи не містять доказів на підтвердження того, що відповідні послуги не надавались та/або надавались неякісно, несвоєчасно, не в повному обсязі тощо.

Пунктом 7.8. Договору визначено, що оплата за договором здійснюється Замовником протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати підписання акту про виконання зобов`язань відповідно до пункту 8.6 Договору, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Виконавця.

Згідно з п.8.6 Договору Замовник розглядає і підписує акт про виконання зобов`язань протягом трьох робочих днів з дня його надходження.

Пунктом 8.7 Договору передбачено, що акт про виконання зобов`язань підписується сторонами та скріплюється печаткою (за наявності). Такий акт є підставою для здійснення платежів за Договором.

Умовами п. 8.8 Договору передбачено, що у випадку, якщо Замовник протягом 3 (трьох) робочих днів з дня надходження Акту про виконання зобов`язань, безпідставно, (без вказівки в письмовому вигляді причин, які не дозволяють фактично або юридично здійснити підписання Акту про виконання зобов`язань) не підпише Акт про виконання зобов`язань, то такий Акт про виконання зобов`язань вважається погодженим та підписаним Замовником, а платіж за відповідний розрахунковий період повинен бути сплачений Виконавцю протягом 5 (п`яти) робочих днів на підставі рахунку Виконавця.

ТОВ «ЕСКО ЮА» на виконання умов договору склало Акт про виконання зобов`язань за грудень 2021 на загальну суму 190 297,22 грн (т.1, а.с. 142).

На підтвердження направлення даного Акту за грудень 2021 на адресу Управління освіти Херсонської міської ради, позивачем було надано до суду опис вкладення, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (т.1, а.с. 38), а також фіскальний чек та накладну (т.1, а.с. 144 зворотний бік).

У відповідності до наданого позивачем рекомендованого повідомлення, поштове відправлення 610 (закреслено 158) було вручено представнику Управління освіти Херсонської міської ради 21.01.2021 (т.1, а.с. 38).

Враховуючи строки передбачені п. 8.8 Договору, обов`язок Управління освіти Херсонської міської ради виконати свої зобов`язання за Договором щодо оплати за грудень 2021 настав 28.01.2022.

Однак, після отримання відповідного Акту за грудень 2021 відповідач не виконав свого обов`язку щодо його підписання та оплати у визначені договором строки.

За таких обставин, беручи до уваги факт отримання відповідачем послуг за Договором у грудні 2021, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про задоволення вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 190 297,22 грн.

Згідно з пунктом 10.1 Договору сторони несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань згідно з Договором.

За приписами ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши наданий позивачем до матеріалів справи розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, судом апеляційної інстанції встановлено, що він є вірним та не містить арифметичних помилок, а тому з відповідача на користь позивача правомірно стягнуто 3% річних у розмірі 18 002,64 грн та інфляційні втрати у розмірі 83 831,63 грн.

Відповідно до п. 10.4 Договору у разі несвоєчасного виконання Замовником зобов`язань щодо оплати за Договором Замовник сплачує на користь Виконавця пеню у розмірі 0,1 відсотка суми прострочення за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку, що діяла у період, за який нараховувалася пеня.

Статтею 611 Цивільного кодексу України визначено, що одним з наслідків порушення зобов`язання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобов`язаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Згідно із п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України (чинний на момент виникнення спірних правовідносин) штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України (чинний на момент виникнення спірних правовідносин) нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Господарський суд зазначає, що сторонами не погоджувався інший термін щодо нарахування пені, а тому до спірних правовідносин застосовуються обмеження визначені умови ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

Відповідно, розмір заявлено до стягнення пені розраховується за шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, та відповідно складає 34 634,09 грн.

Згідно з п. 11.3 Договору договір може бути розірвано в односторонньому порядку з ініціативи Виконавця у разі затримання платежів Виконавцю більш ніж на 30 (тридцять) робочих днів.

Пунктом 10 ст. 5 Закону України "Про запровадження нових інвестиційних можливостей, гарантування прав та законних інтересів суб`єктів підприємницької діяльності для проведення масштабної енергомодернізації" визначено, що після закінчення строку дії енергосервісного договору або у разі його розірвання держава (якщо об`єкт енергосервісу знаходиться у державній власності) або відповідна територіальна громада (якщо об`єкт енергосервісу знаходиться у комунальній власності) набуває права власності без додаткової плати на все майно, утворене (встановлене) за енергосервісним договором.

Згідно з п. 11.5 Енергосервісного договору за ініціативою Замовника та/або Виконавця, у випадках передбачених п.11.3, Замовник повинен виплатити протягом 30 (тридцять) робочих днів Виконавцю несплачену частину ціни Договору. Після виплати Виконавцю ціни Договору Херсонська міська рада набуває право власності без додаткової плати на все майно, утворене (встановлене) за Договором.

Так, листом №31.1-04 від 31.01.2025 позивач, посилаючись на п. 11.3. Договору, повідомив відповідача про його розірвання в односторонньому порядку з моменту отримання замовником цього листа, а також повторно повідомив про наявність заборгованості за Актом про виконання зобов`язання за грудень 2021 у розмірі 190 297,22 грн. Крім того, разом з вищезазначеним листом, позивач направив рахунок №4 від 31.01.2025 щодо сплати частини Договору у разі дострокового його розірвання на суму 813 896,24 грн (включивши в цю суму заборгованість по Акту про виконання зобов`язання за грудень 2021 у розмірі 190 297,22 грн) (т.1, а.с. 53-56).

Даний лист було направлено на адресу Управління освіти Херсонської міської ради поштовим повідомлення з описом вкладення 830 та отримано представником відповідача - 04.02.2025 (т.1, а.с. 57-58).

Однак, Управління освіти Херсонської міської ради після отримання такого листа від позивача не виконало вимог викладених у ньому, не сплатило існуючу заборгованість, а також не надано жодних пояснень, заперечень, відповіді тощо на вищевказаний лист позивача про розірвання договору та сплату заборгованості.

Відповідно, Енергосервісний договір №1159 від 08.09.2020 було розірвано 04.02.2025, у зв`язку з чим у відповідача виник обов`язок виплатити протягом 30 робочих днів позивачеві несплачену частину ціни договору у розмірі - 623 599,02 грн .

Однак, наявні матеріали справи не містять, а сторонами не надано доказів на підтвердження виплати Управлінням освіти Херсонської міської ради несплаченої частини ціни Договору.

А тому, судова колегія вважає обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача несплаченої частини ціни договору внаслідок його розірвання у розмірі 623 599,02 грн.

Щодо посилання апелянта на те, що позивачем не було надано належних доказів, які б достеменно свідчили про направлення та отримання відповідачем акту про виконання зобов`язання та протоколу розрахунку скорочення рівня споживання теплової енергії за грудень 2021 року, колегія суддів зазначає наступне.

Порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку визначають Правила надання послуг поштового зв`язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270 (далі - Правила).

Поштові відправлення поділяються на прості та реєстровані. Реєстровані поштові відправлення поділяються на відправлення без оголошеної цінності (рекомендовані) та відправлення з оголошеною цінністю (п.8 Правил, тут і далі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю можуть прийматися для пересилання з описом вкладення та/або з післяплатою, згідно з тарифами оператора поштового зв`язку. Послуга опису вкладення до поштового відправлення полягає в підтвердженні у визначеному оператором поштового зв`язку порядку відповідно до технологічного процесу здійснення такої операції вмісту вкладення до поштового відправлення із зазначенням індивідуальних ознак відповідного вкладення (конкретний вид, кількість тощо), що відрізняє його від інших речей (п.17 Правил).

Внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю з описом вкладення подаються для пересилання відправником відкритими для перевірки їх вкладення (п.47 Правил).

Загальні вимоги щодо приймання, обробки, перевезення, доставки та вручення відправлень "Укрпошта Документи" визначені у Порядку пересилання відправлень "Укрпошта Документи", затвердженого наказом АТ "Укрпошта" від 19.08.2021 №135 (далі - Порядок).

У відправленнях Документи можуть пересилатися лише договори, рахунки, акти прийому-передачі товарів / робіт / послуг, товарні і транспортні накладні, специфікації, первинні касові документи, бухгалтерські документи, будь-які інші документи управлінського та службового характеру, довіреності, особисті документи, рукописи, щоденники та інші вкладення на паперовому носії. Відправник відповідно до законодавства України несе відповідальність за вкладення до відправлень Документи заборонених до пересилання предметів (п.п. 3.1., 3.2. Порядку).

Згідно з п. 5.3. Порядку відправлення Документи можуть бути адресовані: фізичним особам за місцем проживання, роботи (до дверей), на адреси ВПЗ (до запитання або на а/с дозволяється вказати лише індекс об`єкта поштового зв`язку, П.І.Б. одержувача та його номер телефону (при адресуванні на а/с не обов`язково)); юридичним особам на фактичну адресу місцезнаходження (до дверей), на адреси ВПЗ (до запитання або на а/с дозволяється вказати лише індекс об`єкта поштового зв`язку, назву юридичної особи, номер телефону (при адресуванні на а/с не обов`язково) та П.І.Б. контактної особи (уповноваженої одержувачем)).

Пунктом 6.1. Порядку визначено, що відправлення Документи приймаються:

- у всіх ВПЗ (у неавтоматизованих ВПЗ відправлення Документи приймаються для пересилання, за умови, якщо супровідна адреса до нього, разом з списком ф.103 Документи (порядок оформлення списку ф.103 Документи зазначено у п. 6.6 до цього розділу), сформовані через Особистий кабінет/АРІ та роздруковані самостійно відправником, при цьому усі параметри на супровідній адресі та списку ф.103 Документи заповнені коректно та відповідають фактичним параметрам відправлення);

- у приміщенні відправника (при використанні сервісу «КД» або сервісу «МКЗ» за додаткову плату відповідно до тарифів, затверджених АТ «Укрпошта»).

Відправлення Документи з описом вкладення подаються для пересилання у ВПЗ у відкритому вигляді для перевірки їх вкладення (п. 6.2. Порядку).

При прийманні відправлень Документи з описом вкладення відправник заповнює бланк опису у двох примірниках. Працівник об`єкта поштового зв`язку перевіряє відповідність вкладення опису, розписується на обох його примірниках і проставляє відбиток календарного поштового штемпеля. Один примірник опису вкладається до відправлення Документи, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник об`єкта поштового зв`язку повинен зазначити номер відправлення Документи. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до відправлення Документи, вартість вкладення (предметів) може не зазначатися (п.6.8 Порядку).

Тому, при прийнятті внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення працівник об`єкта поштового зв`язку перш за все має перевірити вміст вкладення до поштового відправлення, а саме, опис із зазначенням індивідуальних ознак відповідного вкладення (конкретний вид, кількість тощо), що відрізняє його від інших речей, календарний штемпель з датою направлення, номер поштового відправлення, найменування поштамту, вузла зв`язку чи відділення зв`язку, ідентифікуючі ознаки працівника зв`язку, що перевірив вміст вкладення.

У даному випадку, як вже було вказано вище, позивачем на підтвердження направлення Акту про виконання зобов`язань за грудень 2021 на загальну суму 190 297,22 грн на адресу Управління освіти Херсонської міської ради було надано до суду опис вкладення, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (т.1, а.с. 38).

Наданий позивачем опис вкладення містить індивідуальні ознаки відповідного вкладення, а саме: найменування вкладення (у тому числі вказано Акт за грудень 2021), кількість предметів, календарний штемпель відділення поштового зв`язку, підпис відповідального працівника.

При цьому, як вже було вказано вище, на відповідального працівника відділення поштового зв`язку покладено обов`язок щодо здійснення перевірки змісту вкладення до поштового відправлення.

Відтак, підпис відповідального працівника та штамп відділення поштового зв`язку свідчать про те, що зміст поштового відправлення співпадає з описом вкладення до нього.

Колегія суддів зазначає, що дійсно надане позивачем рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення має певні недоліки, а саме містить два різних номери поштового відправлення, а саме 610 та 158. При цьому 158 має виправлення, а саме такий номер закреслено, однак без зазначення якою особою та коли були здійсненні відповідні виправлення.

В той же час, судова колегія звертає увагу на те, що номер зазначений на рекомендованому поштовому відправленні 158, який містить виправлення, збігається з номером вказаним на описі вкладення до цінного листа.

Слід також зауважити, що як опис вкладення, так й рекомендоване повідомлення містять інші спільні ознаки, а саме місце подання Київ-52 (К-52), дату відправлення 19.01.2022, ідентифікуючі ознаки сторін.

За змістом абзацу 3 пункту 6.9 Порядку, після приймання відправлення відправнику видається розрахунковий документ, якщо інше не передбачено договором (фіскальний касовий чек, розрахункова квитанція), який підтверджує надання послуги, а також накладна "Приймання" (якщо робоче місце оператора об`єкта поштового зв`язку оснащене реєстратором розрахункових операцій широкоформатного друку).

На підтвердження надання послуг поштового зв`язку позивачем було надано до суду фіскальний чек та накладну (т.1, а.с. 144 зворотний бік).

Судова колегія зазначає, що Розділом 7 Порядку визначено правила вручення відправлень Документи, зокрема при надходженні до ОПЗ вручення відправлення Документи на номер мобільного телефону адресата, який зазначено в супровідній адресі, автоматично надходить sms/viber-повідомлення з інформацією про надходження відправлення Документи до ОПЗ. При надходженні відправлення Документи з адресуванням на а/с, на супровідній адресі якого відсутній мобільний номер телефону адресата, працівник ВПЗ оформлює повідомлення ф. 22, яке вкладається у а/с адресата. Повідомлення про надходження відправлення Документи, адресовані суб`єктам господарювання, можуть доставлятися з використанням абонентських поштових скриньок, що встановлюються на перших поверхах приміщень суб`єктів господарювання чи інших доступних для цього місцях або у канцелярії, експедиції тощо, розміщені на перших поверхах приміщень, чи видаватися в ОПЗ представникам суб`єкта господарювання, уповноваженим на одержання пошти (п.7.1.).

У разі вручення відправлення Документи з рекомендованим повідомленням про вручення з відміткою «Вручити особисто», адресат або уповноважена особа власноруч розписується на повідомленні про вручення ф. 119 та в ф.22/накладній (п.7.3. Порядку).

Відправлення Документи, адресовані юридичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в ОПЗ вручаються представнику юридичної особи, уповноваженому на одержання пошти або контактній особі, яка зазначена на супровідній адресі, за умови пред`явлення документа, що посвідчує особу. У разі відсутності уповноваженої особи на одержання пошти, відправлення Документи може вручатися представнику юридичної особи при наявності у неї печатки юридичної особи (п.7.4. Порядку).

Так, у даному випадку у рекомендованому повідомленні 610 (закреслено 158) міститься відмітка про його отримання представником Управління освіти Херсонської міської ради із проставленням прізвища, підпису та дати 21.01.2022.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що позивачем було надано належні та допустимі докази на підтвердження направлення та отримання відповідачем листа у якому, серед іншого, містився Акт про виконання зобов`язань за грудень 2021.

В свою чергу, Управління освіти Херсонської міської ради стверджує про те, що позивачем не було надано опису вкладення до рекомендованого повідомлення 610, яке як вже було вказано вище, було отримано останнім 21.01.2022.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За змістом статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до приписів статей 76 - 78 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Колегія суддів відзначає, що 17.10.2019 набув чинності Закон України від 20.09.2019 № 132-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні», яким було внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України, зокрема, змінено назву статті 79 Господарського процесуального кодексу України з «Достатність доказів» на нову - «Вірогідність доказів», викладено її у новій редакції, та фактично впроваджено в господарський процес стандарт доказування «вірогідності доказів».

Стандарт доказування «вірогідності доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надання достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі «Дж. К. та Інші проти Швеції» («J.K. AND OTHERS v. SWEDEN») ЄСПЛ наголошує, що у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом» («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 86 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, суд зобов`язаний надати оцінку кожному належному, допустимому та достовірному доказу, який міститься в матеріалах справи, а також визначити певну сукупність доказів, з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, що дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

У даному випадку, Управління освіти Херсонської міської ради стверджуючи про не отримання від позивача Акту про виконання зобов`язань за грудень 2021, не зазначило, із посиланням на відповідні докази, що саме було отримано ним у поштовому відправленні від 19.01.2022 (отримано 21.01.2022), а також не надало жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що у такому відправленні був відсутній спірний Акт про виконання зобов`язань за грудень 2021, містились будь-які інші документи, листи, тощо.

Не надано відповідачем й доказів на підтвердження звернення до відділення поштового зв`язку або позивача з будь-якими претензіями, заявами, з приводу не відповідності отриманих документів опису вкладення, не отримання поштового відправлення та/або отримання неуповноваженою особою, тощо.

Судова колегія зауважує, що надане позивачем рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення від 19.01.2022 (т.1, а.с. 38) дійсно містить певні недоліки, а саме на ньому вказано два самостійні номери відправлення, одне з яких закреслено. Однак, суд позбавлений можливості встановити ким саме та коли були внесенні такі виправлення, оскільки відсутні будь-які ідентифікуючі ознаки, як про особу, яка внесла такі виправлення, так й дату їх вчинення.

В свою чергу, як вже було вказано вище, у відповідності до Правил обов`язок щодо належного оформлення, перевірки змісту поштового відправлення та його вручення покладено саме на відповідальних працівників відділення поштового зв`язку та не залежить від відправника, у даному випадку позивача.

Проте, наявність у рекомендованому повідомленні інших ідентифікуючих ознак, зокрема прізвища особи, яка його отримала від імені Управління освіти Херсонської міської ради та її підпису, надає змогу достеменно встановити факт отримання такого поштового відправлення. В свою чергу, відповідачем не надано доказів, що особа, яка отримала поштове повідомлення, не є уповноваженим представником Управління освіти Херсонської міської ради.

Судом також приймається до уваги те, що листом №31.1-04 від 31.01.2025 позивач, посилаючись на п. 11.3. Договору, повідомив відповідача про його розірвання в односторонньому порядку з моменту отримання замовником цього листа, а також повторно повідомив про наявність заборгованості за Актом про виконання зобов`язання за грудень 2021 у розмірі 190 297,22 грн (т.1, а.с. 53-56).

Зі змісту даного листа вбачається, що позивач повідомив відповідача про те, що листом від 19.01.2022 за «19/01/2022-2 направив на адресу Управління освіти Херсонської міської ради Акти про виконання зобов`язань та протоколи розрахунку скорочення рівня споживання теплової енергії за грудень 2021 та останній отримав такі документи 21.0.2022, що підтверджується рекомендованим повідомленням № 610.

Даний лист було направлено на адресу Управління освіти Херсонської міської ради поштовим повідомлення з описом вкладення 830 та отримано представником відповідача - 04.02.2025 (т.1, а.с. 57-58).

Втім, отримавши такий лист та будучи достеменно обізнаним з його змістом, зокрема й щодо ствердження про отримання Управлінням освіти Херсонської міської ради поштового відправлення 610 в якому містився Акт про виконання зобов`язань за грудень 2021, відповідач не надав жодних заяв, заперечень, пояснень з приводу не отримання такому листа та Акту, отримання за таким поштовим відправленням інших документів тощо.

Окрім того, Управлінням освіти Херсонської міської ради у справі, яка наразі є предметом цього апеляційного перегляду, не заперечувало факту направлення позивачеві відомостей щодо обсягу споживання тепла, як то перебачено умовами договору, обсягу споживання та його вартості у грудні 2021.

Суд апеляційної інстанції також наголошує на тому, що наявні матеріали справи свідчать про систематичні порушення з боку відповідача взятих на себе договірних зобов`язань перед позивачем.

Зокрема, рішенням Господарського суду Херсонської області від 08.11.2021 по справі №923/1143/21, яке набрало законної сили, стягнуто з Управління освіти Херсонської міської ради на користь позивача - 205 703,78 грн основної заборгованості, 11 143,24 грн пені, 2 228,63 грн 3% річних, 3 931,34 грн інфляційних втрат.

Даним рішенням, серед іншого, встановлено факт затримання відповідачем платежів за Енергосервісним договором №1159 від 08.09.2020 понад 30 робочих днів.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає, що у даному випадку надані позивачем докази щодо виконання умов договору, зокрема й підтвердження направлення та отримання відповідачем Акту про виконання зобов`язань за грудень 2021 є більш вірогідними, оскільки відповідачем на їх спростування та підтвердження власної правової позиції, жодних належних та допустимих доказів не надано взагалі.

З огляду на таке, порушення наведені апелянтом не знайшли свого підтвердження, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Згідно з статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Тому інші доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок.

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, колегія суддів вважає, що наведені скаржником порушення допущені судом першої інстанції не знайшли свого підтвердження, а тому підстави для скасування рішення Господарського суду Одеської області від 15.09.2025 відсутні, що зумовлює залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваної ухвали без змін.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення Господарського суду Одеської області від 15.09.2025 по справі №916/1197/25 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова, згідно ст. 284 ГПК України, набуває законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду у випадках передбачених Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови складено та підписано 02.02.2026.

Головуючий суддя Аленін О.Ю.

Суддя Богатир К.В.

Суддя Філінюк І.Г.