ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2026 р. Справа№ 910/4391/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коробенка Г.П.

суддів: Кравчука Г.А.

Сибіги О.М.

за участю секретаря судового засідання Огірко А.О.

за участю представника(-ів): згідно з протоколом судового засідання від 27.01.2026

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптіма Інжінірінг"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 09.07.2025

у справі №910/4391/25 (суддя Ярмак О.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вектор Плюс М"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптіма Інжінірінг"

про стягнення 611 536,80 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "Вектор Плюс М" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптіма Інжінірінг" з вимогою про стягнення неустойки у розмірі 611 536,80 грн за договором поставки обладнання № 72394 від 05.07.2024.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав належним чином зобов`язання за договором, не здійснив поставку продукції у встановлені строки.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.07.2025 позов задоволено повністю.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптіма Інжінірінг" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вектор Плюс М" 611 536 грн 80 коп. пені, 7 338 грн 44 коп. судового збору, 20 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд виходив з того, що відповідачем було передано, а позивачем прийнято обумовлений договором товар з простроченням встановленого сторонами строку поставки. Здійснивши перевірку заявлених до стягнення позивачем 611 536,80 грн пені, суд дійшов висновку, що вказані розрахунки є вірними, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом також враховано, що розмір пені визначений в договорі відповідає розміру пені, що передбачена в ст. 231 ГПК України; розмір пені, про стягнення якої просить позивач, не є надмірно високою в порівнянні із загально вартістю Товару за договором, у зв`язку з чим, суд відмовив у зменшенні розміру штрафних санкцій на 95%.

Стосовно заявлених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 40 000,00 грн, суд дійшов висновку, що останні підлягають зменшенню до 20 000 грн, з підстав їх неспівмірності із складністю предмету спору.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг та узагальнення їх доводів

Не погодившись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Оптіма Інжінірінг" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення від 09.07.2025 у справі №910/4391/25 скасувати та ухвалити нове рішення, яким зменшити розмір заявленої позивачем пені на 95%, а саме до 30 576,84 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення прийнято місцевим судом з неправильним застосуванням норм матеріального права. При цьому апелянт зазначає, що позивачем не надано жодної інформації та доказів щодо завдання йому збитків у зв`язку з порушенням відповідачем строків поставки по договору № 72394 від 05.07.2024, а отже, сума пені 611 536,80 грн значно перевищує збитки, які дорівнюють 0 грн. Скаржник також посилається на те, що його прибуток є значно меншим (у три рази) ніж стягнута судом пеня.

До того ж апелянт зазначає, що він здійснює свою господарську діяльність в складних умовах: в умовах збройної агресії РФ проти України, постійні обстріли, вимкнення постачання електричної енергії, затримки поставок товару, інше. Незважаючи на всі ці обставини товариство сплачує податки. Зокрема, згідно Витягу інформаційно-комунікаційної системи ДПС щодо стану розрахунків платника з бюджетом та сплати єдиного внеску за період з 01.01.2024 по 01.01.2025 відповідачем сплачено до бюджету/цільових фондів 394 057, 80 грн, які зокрема ідуть на підтримку ЗСУ.

Також скаржник наголошує, що судом не взято до уваги, надані відповідачем докази вини позивача в порушенні строків поставки обладнання. Так, за доводами скаржника позивач неодноразово змінював вимоги до конструкції навісу, замовляв додаткове обладнання, ігнорував пропозиції проведення зустрічей, а отже на переконання апелянта, порушення строків поставки обладнання сталося з вини позивача.

Узагальнені доводи та заперечення сторін

20.08.2025 через підсистему Електронний суд від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечив доводи викладені в ній, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

У відзиві позивач наголошує, що на момент укладення договору поставки, відносно України вже була застосована збройна агресія, велися постійні обстріли та відбувалося відключення електроенергії. Все це повинні були передбачити Сторони на момент укладення договору. Отже, укладаючи договір поставки сторони були впевнені, що незважаючи на всі перелічені фактори зобов`язання буде виконане належним чином.

26.08.2025 через підсистему Електронний суд від відповідача надійшла відповідь на відзив, в якій останній заперечив наведені в ній доводи та підтримав свою позицію, викладену в апеляційній скарзі.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги, заяв та клопотань

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.07.2025 апеляційну скаргу у справі №910/4391/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Коробенко Г.П., судді: Кравчук Г.А., Хрипун О.О.

28.07.2025 через підсистему Електронний суд від відповідача надійшло клопотання про долучення доказів, а саме первинні бухгалтерські документи по закупці відповідачем обладнання та матеріалів, необхідних для виконання договору та витяг ДПС про розмір сплачених відповідачем податків, які з огляду на приписи ч.ч. 1, 3 ст. 269 ГПК України не приймають судом до розгляду, оскільки відповідачем не наведено вагомої причини неподання відповідних доказів у суді першої інстанції, а доведення обставин, на які сторона може посилатися як на підставу своїх вимог або заперечень, має здійснюватися у суді першої інстанції, оскільки суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.08.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Оптіма Інжінірінг на рішення Господарського суду міста Києва від 09.07.2025 у справі №910/4391/25. Судове засідання призначено на 18.09.2025. Витребувано матеріали справи №910/4391/25 з Господарського суду міста Києва.

15.08.2025 через підсистему Електронний суд від позивача надійша заява про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді.

16.09.2025 через підсистему Електронний суд від відповідача надійшла заява про долучення довіреності.

18.09.2025 через підсистему Електронний суд від позивача надійшла заява про проведення судового засідання за відсутності його представника.

18.09.2025 матеріали справи №910/4391/25 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані головуючому судді.

Розгляд справи відкладено на 30.09.2025.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 30.09.2025, у зв`язку з перебуванням судді Хрипуна О.О. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/4391/25.

Згідно з витягом із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 30.09.2025, справу №910/4391/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: Коробенко Г.П. (головуючий), судді: Кравчук Г.А., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.09.2025 колегія суддів постановила здійснювати розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Оптіма Інжінірінг на рішення Господарського суду міста Києва від 09.07.2025 у справі №910/4391/25 спочатку колегією суддів у складі: Коробенка Г.П. (головуючий, доповідач) судді Кравчук Г.А., Тарасенко К.В., яка визначена протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.09.2025. Розгляд апеляційної скарги ризначено на 22.10.2025.

У зв`язку з перебуванням судді Кравчука Г.А. на лікарняному, судове засідання призначене на 22.10.2025 не відбулось.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.10.2025 розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Оптіма Інжінірінг на рішення Господарського суду міста Києва від 09.07.2025 у справі №910/4391/25, призначено на 25.11.2025.

У судовому засіданні 25.11.2025 оголошено переву до 25.12.2025.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 25.12.2025, у зв`язку з перебуванням судді Тарасенко К.В. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/4391/25.

Згідно з витягом із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 25.12.2025, справу №910/4391/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: Коробенко Г.П. (головуючий), судді: Кравчук Г.А., Сибіга О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.12.2025 колегія суддів постановила здійснювати розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Оптіма Інжінірінг на рішення Господарського суду міста Києва від 09.07.2025 у справі №910/4391/25 колегією суддів у складі: Коробенка Г.П. (головуючий, доповідач), Сибіга О.М., Кравчук Г.А., яка визначена протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.12.2025. Розгляд апеляційної скарги призначено на 27.01.2026.

У судовому засіданні 27.01.2026 суд оголосив вступну та резолютивну частини постанови.

Явка представників сторін

У судове засідання 27.01.2026 з`явився представник відповідача, який надав свої пояснення. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений шляхом доставки процесуальних документів до Електронного кабінету, що підтверджується довідкою від 30.12.2025.

Відповідно до частини п`ятої статті 6 ГПК України суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі - ЄСІТС) у порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про ЄСІТС та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). Особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Оскільки явка представників сторін в судове засідання не була визнана обов`язковою, зважаючи на наявні в матеріалах справи докази належного повідомлення позивача про місце, дату і час судового розгляду, а також враховуючи те, що судочинство здійснюється, серед іншого, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими ним процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптіма Інжінірінг" за відсутності представника позивача.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

05.07.2024 між позивачем (покупцем) та відповідачем (постачальником) укладено договір поставки обладнання № 72394, згідно умов якого постачальник зобов`язався поставити покупцю обладнання системи електроживлення і комплектуючі до них або інше обладнання згідно специфікацій в додатках до цього договору, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити товар в строки та на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до умов п.п 2.2.1. у вартість обладнання включаються вартість тари, упаковки, маркування, митні витрати та гарантійне обслуговування обладнання.

Згідно п. 4.1. Договору постачальник зобов`язується здійснювати поставку Обладнання в строки та за адресами об`єктів Покупця, узгоджені Сторонами у відповідній Специфікації.

Пунктом 4.2. Договору Поставки встановлено, що передача Обладнання по кількості та асортименту здійснюється на об`єкті Покупця шляхом підписання Сторонами накладних на передачу/актом приймання-передачі Обладнання.

Згідно умов п. 7.2. Договору Поставки за порушення Постачальником строків поставки Обладнання, встановлених у відповідних Специфікаціях, Постачальник на письмову вимогу Покупця, зобов`язаний сплатити останньому за кожний день прострочення поставки Обладнання пеню в розмірі 2 % від вартості непоставленого Обладнання та/ або вартості робіт.

Згідно п. 1 Додатка № 1 до Договору Поставки (Специфікація № 1 на Обладнання та/ або матеріали, що поставляються Товариством з обмеженою відповідальністю Оптіма Інжінірінг на адресу: с. Белогородка, вул. Чорнобильська, 17) (далі Додаток № 1) встановлена загальна вартість Обладнання та матеріалів, що поставляються в розмірі 1 832 873,40 грн з ПДВ, в тому числі 305 478,90 грн.

Відповідно до вимог п.п. 2.1. Додатку № 1 до Договору Поставки, передплата 100 % від вартості Договору, на протязі 5 робочих діб від дня підписання Договору.

Термін поставки Обладнання та/або матеріалів становить 20-ть календарних днів після передоплати (п. 3 Додатку № 1 до Договору поставки).

Згідно наявних у матеріалах справи платіжних інструкцій №№ 570 від 11.07.2024, 573 від 12.07.2024 позивач здійснив попередню оплату на користь відповідача у розмірі 1 832 873,40 грн.

В обґрунтування позовних вимог, позивач вказав, що відповідач порушив договірні зобов`язання в частині своєчасної поставки товару, у зв`язку з цим наявні правові підстави для стягнення з відповідача 611 536,80 грн пені.

Відповідач у відзиві позовні вимоги визнає частково, а саме у розмірі 5% від заявлених штрафних санкцій. Враховуючи ступінь виконання зобов`язання боржником; причини та тривалість прострочення виконання; наслідки порушення зобов`язання для кредитора, відповідач просить суд зменшити розмір штрафних санкцій на 95%, а саме до 30 576,84 грн.

Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та надані відповідачем пояснення, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Рішення суду першої інстанції від 09.07.2025 оскаржується відповідачем в частині задоволених позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптіма Інжінірінг" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вектор Плюс М" 611 536 грн 80 коп. пені.

В частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптіма Інжінірінг" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вектор Плюс М" 20 000 грн витрат на професійну правничу допомогу, рішення суду відповідачем не оскаржується, а тому, з огляду на положення статті 269 Господарського процесуального кодексу України, судом апеляційної інстанції в цій частині не переглядається.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною першою статті 265 Господарського кодексу України встановлено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частин 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі статтею 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу приписів статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Судом встановлено, що матеріалами справи підтверджено та відповідачем не спростовано, що ТОВ "Оптіма Інжінірінг" свої зобов`язання по поставці Товару у визначений специфікацією 20-денний строк з моменту перерахування попередньої оплати, не виконало, з огляду на що ТОВ "Вектор Плюс М" пред`явлено до стягнення 611 536,80 грн пені за порушення строків постачання товару.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафних санкцій надано сторонам частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України.

Так, розмір штрафних санкцій відповідно до частини 4 статті 231 Господарського кодексу України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до пункту 7.2. Договору поставки за порушення постачальником строків поставки обладнання, встановлених у відповідних специфікаціях, постачальник на письмову вимогу покупця, зобов`язаний сплатити останньому за кожний день прострочення поставки обладнання пеню в розмірі 2% від вартості непоставленого обладнання та/ або вартості робіт.

Колегія суддів, перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені, вважає його правильним. Таким чином, розмір пені за прострочення виконання відповідачем обов`язку з поставки товару за договором поставки обладнання № 72394 від 05.07.2024 становить 611 536,80 грн.

При цьому Товариство з обмеженою відповідальністю "Оптіма Інжінірінг" просило місцевий господарський суд зменшити розмір пені на 95%, в обґрунтування чого відповідач зазначив, що:

- позивач не надав доказів розміру отриманих збитків, у зв`язку із незначною затримкою поставки обладнання;

- випадок затримки для постачальника є винятковим, у своїй господарській діяльності ТОВ намагається виконувати свої зобов`язання в терміни, передбачені договорами;

- відповідач повністю виконав зобов`язання щодо поставки товару з незначним простроченням (від 1 до 77 днів);

- невідповідність розміру пені наслідкам порушення, розмір пені складає біля 35% від загальної ціни обладнання;

- розмір пені 611 536,80 грн є занадто значним тягарем для ТОВ.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно дисциплінування боржника (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.

Метою застосування неустойки є в першу чергу захист інтересів кредитора, однак не застосування до боржника заходів, які при цьому можуть призвести до настання негативних для нього наслідків як суб`єкта господарської діяльності.

Тобто, неустойка - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності.

Водночас, неустойка не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер.

Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за неналежне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Відтак, застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності та справедливості.

Справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених ст. 3 Цивільного кодексу України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин. Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

При цьому, довести наявність обставин, які можуть бути підставою для відповідного зменшення, має заінтересована особа, яка заявила пов`язане з цим клопотання (відповідач).

Неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Господарський суд повинен надати оцінку як поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і запереченням інших учасників щодо такого зменшення.

Обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Закон не визначає ані максимального розміру, на який суди можуть зменшити нараховані відповідно до договору штрафні санкції, ані будь-який алгоритм такого зменшення.

Чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно ст. 86 ГПК України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При вирішенні питання про зменшення розміру штрафних санкцій (пені) суди також беруть до уваги як обставини, прямо визначені у ст. 551 ЦК, так і інші обставини, на які посилаються сторони і які мають бути доведені ними. Найчастіше судами враховуються такі обставини (постанови Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 916/3211/16, від 26.01.2021 у справі № 922/4294/19, від 24.02.2021 у справі № 924/633/20, від 16.03.2021 у справі № 922/266/20): ступінь виконання зобов`язання боржником (співвідношення між сумою простроченого зобов`язання та загальною сумою зобов`язання); причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання; тривалість прострочення виконання; наслідки порушення зобов`язання для кредитора; поведінку боржника (системність порушення, чи навпаки - порушення з боку боржника мало винятковий характер; намагання/зусилля боржника погасити борг або погашення основної заборгованості на момент звернення до суду, намагання врегулювати спір в досудовому порядку, звернення з пропозиціями про реструктуризацію боргу до кредитора); поведінку кредитора; майновий стан кредитора та боржника (наявність збитків, заборгованості по виплаті заробітної плати); негативні наслідки стягнення неустойки з боржника, які можуть настати для нього та третіх осіб (трудового колективу, населення); ризики настання неплатоспроможності боржника; статус боржника, предмет діяльності боржника (забезпечення оборонних потреб, безпеки та здоров`я населення); майнові, а також інші інтереси сторін, які заслуговують на увагу.

Втім, закон не містить вичерпного переліку обставин, які можуть бути враховані судом при зменшенні розміру неустойки, тому боржник і кредитор мають право посилатися й на інші обставини, які мають довести, а суд оцінити при ухваленні рішення.

При цьому, суд не зобов`язаний встановлювати всі можливі обставини, які можуть вплинути на зменшення штрафних санкцій; це не входить в предмет доказування у справах про стягнення неустойки. Відповідно до принципу змагальності суд оцінює лише надані сторонами докази і наведені ними аргументи. Суд повинен належним чином мотивувати своє рішення про зменшення неустойки, із зазначенням того, які обставини ним враховані, якими доказами вони підтверджені, які аргументи сторін враховано, а які відхилено (статті 86, 236 - 238 ГПК України).

Так, стаття 86 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (частина п`ята статті 236 ГПК України).

Таким чином, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

В постанові від 19.01.2024 у справі № 911/2269/22 об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду виснувала, що чинники, якими обґрунтовані конкретні умови про неустойку: обставини (їх сукупність), що є підставою для застосування неустойки за порушення зобов`язань, її розмір; і обставини (їх сукупність), що є підставою для зменшення судом неустойки, у кожних конкретних правовідносинах (справах) мають індивідуальний характер. Розмір неустойки, до якого суд її зменшує (на 90%, 70% чи 50% тощо), у кожних конкретно взятих правовідносинах (справах) також має індивідуально-оціночний характер, оскільки цей розмір (частина або процент, на які зменшується неустойка), який обумовлюється встановленими та оціненими судом обставинами у конкретних правовідносинах, визначається судом у межах дискреційних повноважень, наданих суду відповідно до положень частин 1, 2 статей 233 Господарського кодексу України та частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України, тобто у межах судового розсуду.

Наведені висновки узгоджуються з нормами закону, які регулюють можливість зменшення розміру штрафних санкцій та є засобом недопущення їх використання ані як засобу для отримання необґрунтованих доходів, ані як способу уникнути відповідальності. У питанні про зменшення розміру неустойки, застосовуючи дискрецію для вирішення цього питання, суд щоразу виходить з конкретних обставин. Такий підхід є усталеним в судовій практиці, зокрема практиці Верховного Суду (постанови від 11.07.2023 у справі № 914/3231/16, від 10.08.2023 у справі № 910/8725/22, від 26.09.2023 у справі № 910/22026/21, від 02.11.2023 у справі № 910/13000/22, від 07.11.2023 у справі № 924/215/23, від 09.11.2023 у справі № 902/919/22).

При вирішенні клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 95%, суд першої інстанції відмовив у його задоволенні, обгрунтовуючи свою відмову тим, що розмір пені визначений в договорі відповідає розміру пені, що передбачена в ст. 231 ГПК України та не є надмірно високим у порівнянні із загальною вартістю товару за договором, але не надав належної правової оцінки всім доводам відповідача, якими останній обгрунтував своє клопотання про зменшення розміру пені на 95%, а саме:

- відсутність доказів завдання позивачу збитків, внаслідок порушення відповідачем строку поставки товару;

- повне виконання зобов`язання з поставки товару за договором № 72394 від 05.07.2024;

Розглянувши клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій на 95%, колегія суддів дійшла висновку про наявність виняткових обставин для можливості застосування судом зменшення розміру штрафних санкцій на 70%. При цьому апеляційний суд відзначає таке.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується встановленими судом обставинами, відповідач порушив строки поставки обумовленого договором №72394 від 05.07.2024 товару, однак поставив його позивачу в повному обсязі, а саме:

- Сонячна панель Longi Solar LR5-72HTH 585Вт, у кількості 68 шт. на загальну суму 382 010,40 грн поставлено 24.07.2024;

- Гібридний інвертор DEYE SUN-50K-SG01HP3-EU-BM4 50KW HV-battery 4 MPPT Wi-Fi 220/380V Трифазний, у кількості 1 шт. на суму 276 086,28 грн поставлено 02.08.2024

(термін прострочення виконання зобов`язання щодо поставки обладнання становить 1 календарний день);

- BOS-GM5.1 (10 year warranty), акумулятор, у кількості 12 шт. на загальну суму 777 843,36 грн поставлено 14.08.2024 (термін прострочення виконання зобов`язання щодо поставки обладнання становить 13 календарних днів);

- BOS-G HVB750V/100A-EU (10 year warranty), пристрій моніторингу акумулятора, у кількості 1 шт. на суму 36 011,28 грн поставлено 14.08.2024 (термін прострочення виконання зобов`язання щодо поставки обладнання становить 13 календарних днів);

- Монтажна конструкція. Скатний дах, у кількості 36 шт. на загальну суму 38 028,96

грн поставлено 02.08.2024 (термін прострочення виконання зобов`язання щодо поставки обладнання становить 1 календарний день);

- Монтажна конструкція. Навіс, у кількості 32 шт. на загальну суму 230 472,96 грн поставлено 17.10.2024 (термін прострочення виконання зобов`язання щодо поставки обладнання становить 77 календарних днів);

- Шафа моніторингу (Моніторинг WLAN-FE Dongle, Лічильник обмеження потужності з трансформаторами струму, щит, необхідна автоматика), у кількості 1 комплект на суму 16 805,28 грн поставлено 10.09.2024 (термін прострочення виконання зобов`язання щодо поставки обладнання становить 40 календарних днів);

- шафа інвертора, у кількості 1 комплект на суму 12 003,78 грн поставлено 10.09.2024 (термін прострочення виконання зобов`язання щодо поставки обладнання становить 40 календарних днів);

- Сонячний кабель 6мм кв., Німеччина/Італія, у кількості 300 м. на загальну суму 14 652 грн. поставлено 09.08.2024 (термін прострочення виконання зобов`язання щодо поставки обладнання становить 8 календарних днів);

- Силовий кабель АВВГнг 5х35 (довжина та переріз силового кабеля уточняється проєктом), у кількості 50 м. на загальну суму 6 324 грн поставлено 10.09.2024 (термін прострочення виконання зобов`язання щодо поставки обладнання становить 40 календарних днів);

- Лоточна система, гаряче цинкування у комплекті (попередньо - уточнюється за результатами проєкта), у кількості 10 м. на загальну суму 7 278,60 грн поставлено 11.09.2024 (термін прострочення виконання зобов`язання щодо поставки обладнання становить 41 календарний день);

- Монтажний комплект: заземлення, трансформатори струму, кабель Ethernet, Конектори MC4, кабель заземлення, ізоляційні матеріали, маркувальні матеріали, гофротруба, геотекстиль (попередньо - уточнюється за результатами проєкта), у кількості 1 комплект на суму 14 404,50 грн поставлено 09.08.2024 (термін прострочення виконання зобов`язання щодо поставки Обладнання становить 8 календарних днів).

Більше того, позивач прийняв товар, поставлений з порушенням строку, встановленого договором, без зауважень щодо прострочення.

В той же час, колегією суддів не встановлено обставин, що у разі зменшення розміру штрафних санкцій позивач зазнає значних негативних наслідків для свого фінансового стану.

Поряд з цим, зменшення розміру штрафних санкції не має негативного впливу на фінансовий стан позивача, оскільки стягнення неустойки має компенсаторний характер, і не може бути засобом збагачення іншої сторони договору.

Колегія суддів також враховує, що майновий стан сторін та їх соціальна значимість мають значення для вирішення питання про зменшення штрафних санкцій, адже здійснення підприємницької (господарської) діяльності у період дії правового режиму воєнного стану перед усім спрямовано на досягнення сталого функціонування економіки, створення та підтримання робочих місць, сплати податків, тощо.

Тому, застосування штрафних санкцій, з огляду на їх визначеність сторонами у договорі не повинно мати своєю метою ускладнення подальшої діяльності ТОВ "Оптіма Інжінірінг", а має відповідати не лише принципу свободи договору, а й принципам справедливості, добросовісності та розумності.

В контексті висновків суду першої інстанції про те, що заявлений позивачем розмір пені не є надмірно високим у порівнянні із загальною вартістю товару за договором, колегія суддів зазначає, що в даному випадку слід врахувати розмір прибутку, який має отримати відповідач в межах даного договору, а не порівнювати розмір нарахованих штрафних санкцій відносно загальної вартості товару.

Так, згідно наданих відповідачем пояснень апеляційним судом враховано, що загальний обсяг прибутку відповідача є значно меншим ніж стягнута за рішенням суду пеня, а тому покладення на відповідача відповідальності у вигляді стягнення штрафних санкцій у визначеному судом першої інстанції розмірі фактично матиме не компенсаційний характер, а каральний, що буде надмірним тягарем для відповідача, та призведе до подальших пов`язаних з цим негативних наслідків для Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптіма Інжінірінг".

Таким чином, з огляду на великий перелік причин і обставин, які зумовили порушення відповідачем строку поставки товару за договором № 72394 від 05.07.2024, враховуючи поставку відповідачем всього обсягу обумовленого договором товару, а також зважаючи на відсутність доказів понесення позивачем збитків та інших негативних наслідків через незначне прострочення виконання відповідачем зобов`язання з поставки товару, погіршення фінансового стану, з урахуванням того, що стягнення з відповідача штрафних санкцій є мірою покарання останнього за таке порушення, а не способом збагачення іншої сторони, виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності, з метою забезпечення балансу інтересів сторін, при цьому беручи до уваги інтереси обох сторін, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню з відповідача, на 70%, а саме - до 183 461,04 грн.

Колегія суддів ураховує вищевказані обставини як такі, що мають істотне значення в контексті застосування частини першої статті 233 Господарського кодексу України та частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України.

Апеляційний господарський суд відхиляє посилання позивача на відсутність обставин для звільнення або зменшення відповідальності відповідача за неналежне виконання договірних зобов`язань, оскільки в даному випадку судом реалізовано свої дискреційні повноваження, передбачені статтями 551 Цивільного кодексу України та ст. 233 Господарського кодексу України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до ст.ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини першої статті 277 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За результатами перегляду даної справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптіма Інжінірінг" підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції - зміні шляхом зменшення розміру заявленої до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптіма Інжінірінг" пені до 183 461,04 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Однак, судовий збір, у разі зменшення судом розміру неустойки на підставі ст. 233 ГК України та ч. 3 ст. 551 ЦК України, покладається на відповідача повністю без урахування зменшення неустойки, оскільки таке зменшення є наслідком не необґрунтованості позовних вимог в цій частині, а виключно застосуванням судами свого права на таке зменшення, передбаченого наведеними нормами.

Аналогічна правова позиція щодо розподілу судових витрат викладена у постановах Верховного Суду від 04.05.2018 у справі №917/1068/17, від 05.04.2018 у справі №917/1006/16, від 03.04.2018 у справі №902/339/16.

Керуючись ст.ст. 129, 267-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптіма Інжінірінг" задовольнити частково.

Рішення Господарського суду міста Києва від 09.07.2025 у справі №910/4391/25 змінити, виклавши його в наступній редакції:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптіма Інжінірінг" (04107, місто Київ, вулиця Ромоданова Академіка, будинок, 9, код 40739408) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вектор Плюс М" (03026, місто Київ, вулиця Фестивальна, будинок, 59-А, код 43444656) 183 461 (сто вісімдесят три тисячі чотириста шістдесят одна) грн 04 коп. пені, 7 338 (сім тисяч триста тридцять вісім) грн 44 коп. судового збору, 20 000 (двадцять тисяч) грн витрат на професійну правничу допомогу.

3. В іншій частині у задоволені позову відмовити.

Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Оптіма Інжінірінг".

Матеріали справи №910/4391/25 повернути Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 04.02.2026

Головуючий суддя Г.П. Коробенко

Судді Г.А. Кравчук

О.М. Сибіга