ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================
УХВАЛА

26 січня 2026 року Справа № 915/1362/20

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Давченко Т.М.

за участю секретаря судового засідання Дюльгер І.М.

представник ТОВ «Стар Інвестмент Ван» (кредитор-2): Нечипорук О.Л. (поза межами суду)

керуючий реалізацією: арбітражний керуючий Поздняков П.В. (поза межами суду)

інші учасники справи не з`явилися

розглянувши матеріали справи № 915/1362/20 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), у якій:

кредитори:

1) Акціонерне товариство «Сенс Банк» (; вул. В. Васильківська, 100, м. Київ, 03150);

2) Товариство з обмеженою відповідальністю «Стар Інвестмент Ван» (; площа Спортивна, буд.1, корп. А, м. Київ, 01601);

3) Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛІДЕР А» (; 20301, Черкаська область, м. Умань, вул. Європейська, буд. 52, офіс 1),

банкрут: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ),

керуючий реалізацією: арбітражний керуючий Поздняков Петро Вікторович (свідоцтво № № 2147 від 24.10.2024; вул. Івана Федорова, 9, оф.65, м. Київ, 03110)

встановив:

У провадженні Господарського суду Миколаївської області розглядається справа № 915/1362/20 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Постановою суду від 19.10.2021 боржника визнано банкрутом та введено процедуру погашення боргів боржника.

Розгляд справи здійснюється згідно з вимогами Кодексу України з процедур банкрутства.

Наразі у справі здійснюється процедура погашення боргів боржника, повноваження керуючого реалізацією виконує арбітражний керуючий Поздняков Петро Вікторович (свідоцтво № 2147 від 24.10.2024), призначений ухвалою від 25.03.2025.

12.12.2025 за вх. №17740/25 до суду надійшла заява арбітражного керуючого Бєлоусова І.В. (вих.. № 02-01/013.2 від 12.12.2025) про покладення обов`язку сплати грошової винагороди та здійснення витрат арбітражного керуючого Бєлоусова І.В. за рахунок кредиторів пропорційно їх грошових вимог.

Розгляд зазначеної заяви ухвалою суду від 25.12.2025 суд призначив на 26.01.2026 та повідомив учасникам справи про можливість надати свої заперечення.

Кредиторам 1, 2 та арбітражному керуючому ухвала від 25.12.2025 доставлена до електронного кабінету в підсистемі Електронний суд 25.12.2025, довідки про доставлення отримані судом 15.12.2025.

Кредитору-3 ухвала надіслана на ухвала на поштову адресу та повернута до суду з відміткою за закінченням терміну зберігання. (номером відправлення R23).

Окрім цього, варто зазначити, що ухвала суду від 25.12.2025 була оприлюднена у Єдиному державному реєстрі судових рішень у відповідності до положень законодавства, і сторони мали можливість ознайомитися з її змістом.

За таких обставин, враховуючі приписи ч.6 ст.242 ГПК України суд вважає, що учасники справи були належним чином повідомлені про розгляд даної заяви.

26.01.2026 до суду надійшла заяви арбітражного керуючого Бєлоусова І.В про розгляд справи без його участі..

У судовому засіданні 26.01.2026 приймає участь представник ТОВ «Стар Інвестмент Ван» Нечипорук О.Л. та керуючий реалізацією майна боржника арбітражний керуючий Поздняков П.В.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, причин неявки не повідомили.

Згідно приписів ст. 13 ГПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи введення на всій території України воєнного стану, а також те, що судом не було визнано явку учасників у справі в судове засідання обов`язковою, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та відповідно розгляд зазначеної вище заяви арбітражного керуючого у даному судовому засіданні.

26.01.2026 судом підписано вступну та резолютивну частини ухвали.

Розглянувши матеріали справи в частині стягнення винагороди з кредиторів суд встановив наступне.

Постановою суду від 19.10.2021 боржника визнано банкрутом та введено процедуру погашення боргів, керуючим реалізацією майна фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) призначено арбітражного керуючого Бєлоусова І.В., якого зобов`язано виконати процедуру погашення боргів боржника в порядку, встановленому Кодексом України з процедур банкрутства, та надати суду обґрунтований звіт про виконану роботу, всі докази, що свідчать про виконання процедури погашення боргів боржника та ін.

Ухвалою від 08.11.2023 задоволено заяву арбітражного керуючого Бєлоусова І.В. про припинення повноважень керуючого реалізацією майна та відсторонено його від виконання повноважень керуючого реалізацією у даній справі.

Також 08.11.2023 судом було частково задоволено клопотання арбітражного керуючого Бєлоусова І.В. про затвердження звіту про нарахування основної грошової винагороди та здійснення витрат керуючого реалізацією від 11.02.2022 № 01-21/014 з урахуванням доповнень до цього клопотання від 15.02.2023 № 01-21/023. Зокрема затверджено звіт про нарахування основної грошової винагороди та здійснення витрат керуючого реалізацією банкрута - фізичної особи ОСОБА_1 за листопад 2021 року у загальній сумі 7486,35 грн., з яких 7137,00 грн - основна грошова винагорода арбітражного керуючого та 349,55 грн - понесені арбітражним керуючим витрати у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 . В іншій частині клопотання суд відмовив у зв`язку з відсутністю доказів фактичного виконання ним повноважень у інші заявлені періоди.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, арбітражний керуючий Бєлоусов І.В. звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.01.2024 апеляційну скаргу арбітражного керуючого Бєлоусова І.В. задоволено, ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 08.11.2023 у справі № 915/1362/20 змінено та викладено резолютивну частину ухвали в наступній редакції:

« 1. Клопотання арбітражного керуючого Бєлоусова І.В. про затвердження звіту про нарахування основної грошової винагороди та здійснення витрат керуючого реалізацією від 11.02.2022 № 01-21/014 з урахуванням доповнень до цього клопотання від 15.02.2023 № 01-21/023 - задовольнити.

2. Затвердити звіт про нарахування основної грошової винагороди та здійснення витрат керуючого реалізацією банкрута - фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за жовтень-грудень 2021 року, січень лютий 2022, за січень 2023 по 06.02.2023 у загальній сумі 40880,76 грн., з яких 40531,21 грн - основна грошова винагорода арбітражного керуючого та 349,55 грн - понесені арбітражним керуючим витрати у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )».

У подальшому арбітражний керуючий звертався до суду з заявою про покладення обов`язку сплати грошової винагороди та здійснення витрат арбітражного керуючого Бєлоусова І.В. за рахунок кредиторів пропорційно їх грошових вимог (вих. № 01-21/013.1 від 02.12.2024). Однак за заявою арбітражного керуючого Бєлоусова І.В. 20.05.2025 суд залишив без розгляду указану заяву.

12.12.2025 за вх. №17740/25 до суду надійшла заява про покладення обов`язку сплати грошової винагороди та здійснення витрат арбітражного керуючого Бєлоусова І.В. за рахунок кредиторів пропорційно їх грошових вимог. Посилаючись на ст.. 43 Конституції України та судову практику арбітражний керуючий Бєлоусов І.В. просить стягнути з кредиторів на свою користь грошові кошти затверджені постановою Південно західного апеляційного господарського суду від 29.01.2024 в наступних розмірах:

- 2 125,78 грн. з АТ «Альфа Банк» (змінив назву 01.12.2022 року на АТ «Сенс Банк);

- 16 515,82 грн. з ТОВ «Стар Інвестмент Ван»;

- 22 157,37 грн. з ТОВ «Лідер А».

Розглянувши указану заяву та проаналізувавши матеріали справи суд дійшов наступних висновків.

Арбітражний керуючий є суб`єктом незалежної професійної діяльності, який з моменту постановлення ухвали (постанови) про призначення його керуючим санацією або ліквідатором до моменту припинення здійснення ним повноважень прирівнюється до посадової особи підприємства-боржника. Арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду. Право вимоги основної грошової винагороди виникає в арбітражного керуючого в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень (частини перша, друга статті 10, частини перша, друга статті 30 Кодексу України з процедур банкрутства).

Відповідно до статті 12 Кодексу України з процедур банкрутства арбітражний керуючий користується усіма правами розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією, ліквідатора відповідно до законодавства, у тому числі має право, серед іншого, отримувати винагороду в розмірі та порядку, передбачених цим Кодексом.

Надання послуг професійного (ліцензованого) арбітражного керуючого відбувається виключно на платній основі, при цьому право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно із частиною першою статті 30 Кодексу України з процедур банкрутства арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду. Грошова винагорода арбітражного керуючого складається з основної та додаткової грошових винагород.

Право вимоги основної грошової винагороди виникає в арбітражного керуючого в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень (абзац 5 частини другої статті 30 Кодексу України з процедур банкрутства).

Сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відкриття провадження у справі (абзац 6 частини другої статті 30 Кодексу України з процедур банкрутства).

У разі якщо процедура триває після закінчення авансованих заявником коштів, основна винагорода арбітражного керуючого сплачується за рахунок коштів, одержаних боржником - юридичною особою у результаті господарської діяльності, або коштів, одержаних від продажу майна боржника, яке не перебуває в заставі (абзац 7 частини другої статті 30 Кодексу України з процедур банкрутства).

Частиною п`ятою статті 30 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що кредитори можуть створювати фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого. Порядок формування фонду та порядок використання його коштів визначаються рішенням зборів кредиторів (у справі про неплатоспроможність фізичної особи) чи комітету кредиторів (у справі про банкрутство юридичної особи) та затверджуються ухвалою господарського суду.

Вказані норми Кодексу України з процедур банкрутства визначають в якості джерел оплати грошової винагороди арбітражного керуючого та відшкодування його витрат:

1) авансування коштів заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду;

2) кошти, одержані боржником - юридичною особою у результаті господарської діяльності;

3) кошти, одержані від продажу майна боржника, яке не перебуває в заставі;

4) кошти створеного кредиторами фонду для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого.

У цій справі авансування коштів для оплати послуг керуючого реалізацією на депозитний рахунок господарського суду не здійснювалося, банкрут господарську діяльність не проводив, майно та майнові активи банкрута, кошти від реалізації яких можливо було б направити на оплату послуг та відшкодування витрат арбітражного керуючого також не було виявлено, продаж майна банкрута не здійснювався, рішення комітету кредиторів про створення фонду для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого не приймалося.

Існуюча судова практика з вказаного питання свідчить про можливість стягнення суми грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого за рахунок кредиторів тільки у випадку фактичної відсутності інших, встановлених законом джерел оплати (аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 23.09.2021 у справі № 5002-17/1718-2011, від 16.03.2021 у справі № 5011- 15/2551-2012, від 16.07.2020 у справі № 918/454/18).

У випадку, коли оплата послуг арбітражного керуючого здійснюється не за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника, чи коштів, одержаних у результаті виробничої діяльності боржника, то така оплата повинна здійснюватись за рахунок коштів кредиторів, виходячи із принципу пропорційності їх грошовим вимогам (висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Верховного Суду від 01.08.2018 у справі №912/1783/16).

При цьому, відсутність майна у боржника або ж відсутність інших джерел для покриття витрат на виплату винагороди арбітражному керуючому розцінюється як примушування до безоплатної праці, що забороняється та прирівнюється до рабства в контексті ст. 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та інших міжнародних актів (зокрема, Конвенції 1926 року про заборону рабства, Конвенції Міжнародної організації праці про примусову чи обов`язкову працю 1930 року ратифіковану Україною 10.08.1956 року, Конвенції Міжнародної організації праці №105 про скасування примусової праці 1957 року ратифіковану Україною 05.10.2000 року), резолюції Економічної і Соціальної Ради ООН (ЕКОСОС) 1996 року тощо) та суперечить ст. 43 Конституції України.

Беручи участь у справі про банкрутство, кредитор не тільки має певні процесуальні права, зокрема на задоволення своїх грошових вимог за рахунок активів ліквідаційної маси, а й як учасник провадження (сторона) може нести певні обов`язки, пов`язані з розглядом провадження у справі. За ухвалою суду на нього можуть покладатися певні судові витрати: оплата послуг перекладача, судового експерта, арбітражного керуючого.

Основними отримувачами послуг арбітражного керуючого у цій процедурі є саме кредитори неплатоспроможного боржника.

Отже, якщо процедура банкрутства триває після закінчення коштів, авансованих заявником відповідно до абзацу шостого частини другої статті 30 КУзПБ, або таке авансування не здійснювалося через інше правове регулювання на час ініціювання процедури банкрутства, фонду для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого кредиторами не створено, а коштів, одержаних у результаті господарської діяльності боржника або від продажу його майна, яке не перебуває в заставі, недостатньо для оплати послуг арбітражного керуючого та його витрат, арбітражний керуючий не може бути позбавлений права звернутися до суду із заявою про стягнення з кредиторів банкрута коштів на оплату його грошової винагороди за період виконання повноважень та відшкодування його витрат у справі. Беручи до уваги принцип пропорційності задоволення вимог кредиторів, суд покладає витрати на оплату послуг ліквідатора та його витрати на кредиторів у справі про банкрутство пропорційно до розміру визнаних кредиторських вимог за наявності на те правових підстав (близький за змістом висновок викладено у численних постановах Верховного Суду: від 15.07.2020 у справі № Б14/040-07/15-08, від 03.03.2020 у справі № 916/3600/15, від 26.02.2020 у справі № 11/Б-921/1448/2013, від 14.08.2019 у справі № 5/80-10, від 09.07.2019 у справі № 15/55/2011/5003, від 18.04.2019 у справі № 5010/1864/2011-Б-13/56, від 16.04.2019 у справі № 914/2458/16, від 13.02.2019 у справі № 910/22696/15 та ін.).

Така практика покладення судом на кредиторів витрат за оплату послуг арбітражного керуючого у справах про банкрутство залишається єдиним можливим засобом дотримання принципу оплатності послуг арбітражного керуючого відповідно до приписів статті 43 Конституції України та статті 30 КУзПБ у випадках, якщо кредитори не утворюють за власною ініціативою фонду оплати послуг арбітражного керуючого та відсутні кошти боржника від реалізації його активів, а провадження у справі про банкрутство має бути завершеним.

Наведений правовий висновок викладено у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.04.2023 р. у справі № 5002-17/1718-2011.

Згідно законодавства про банкрутство, беручи участь у справі про банкрутство, кредитор не тільки має певні процесуальні права, зокрема на задоволення своїх грошових вимог за рахунок активів ліквідаційної маси, а й як учасник провадження (сторона) може нести певні обов`язки, пов`язані з розглядом провадження у справі. За ухвалою суду на нього можуть покладатися певні судові витрати: оплата послуг перекладача, судового експерта, арбітражного керуючого.

Згідно матеріалів справи звіту за наслідками процедури вих.. № АК1-09/01/З9 від 09.01.2025, не виявлено майна, за рахунок якого можливо було б покрити винагороду арбітражного керуючого

Відтак, обов`язок по оплаті основної грошової винагороди та витрат арбітражного керуючого Белоусова І.В. за виконання ним повноважень керуючого реалізацією у даній справі, визначених у постанові Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.01.2024 у загальній сумі 40880,76 грн покладається на всіх кредиторів фізичної особи ОСОБА_1 чиї грошові вимоги включені до реєстру вимог кредиторів.

Разом з тим, суд зазначає, що у заяві арбітражним керуючим Бєлоусовим І.В. неправильно визначено відсоткове відношення вимог кожного кредитора до загальної суми вимог і як наслідок неправильно здійснено розрахунок.

За змістом заяви арбітражного керуючого вимоги АТ «Сенс Банк» складають 5,2% від загальної суми вимог, що відповідно становить 2125,78 грн винагороди, вимоги ТОВ «Стар Інвестмент Ван» складають 40,4% від загальної суми вимог, що відповідно становить 16515,82 грн винагороди, , вимоги ТОВ «ЛІДЕР А» складають 54,2% від загальної суми вимог, що відповідно становить 22157,37 грн винагороди.

Проте, за матеріалами справи до реєстру вимог кредиторів фізичної особи ОСОБА_1 включено визнані судом вимоги кредиторів у загальній сумі 29282967.74 грн, а саме вимоги:

- АТ «Сенс Банк» у сумі 1545723,99 грн, що становить 5,3 % від загального розміру кредиторських вимог;

- ТОВ «Стар Інвестмент Ван» у сумі 11843681,44 грн, що становить 40,4% від загального розміру кредиторських вимог;

- ТОВ «ЛІДЕР А» у сумі 15893562,31 грн, що становить 54,3 % від загального розміру кредиторських вимог.

За такого, за підрахунком суду сплата нарахованої та несплаченої грошової винагороди та витрат, які визначені у постанові ПЗАГС від 29.01.2024, в сумі 40880,76 грн підлягає покладенню на кредиторів, пропорційно до розміру кредиторських вимог відповідно до такого розрахунку:

- АТ «Сенс Банк» - 2166,68 грн, що становить 5,3 % від загальної суми винагороди та витрат арбітражного керуючого;

- ТОВ «Стар Інвестмент Ван» - 16515,82 грн, що становить 40,4 % від загальної суми грошової винагороди та витрат арбітражного керуючого;

- ТОВ «ЛІДЕР А» - 22198,25 грн, що становить 54,3 % від загальної суми грошової винагороди та витрат арбітражного керуючого.

Частиною 1 статті 18 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно зі ст. 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 232 ГПК України, процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Керуючись ст. 12, 30, 60, 61 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити заяву арбітражного керуючого Бєлоусова І.В. вих.. № 02-01/013.2 від 12.12.2025 (вх. №17740/25 від 12.12.2025) про покладення обов`язку сплати грошової винагороди та здійснення витрат арбітражного керуючого Бєлоусова І.В. за рахунок кредиторів пропорційно їх грошових вимог.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Сенс Банк» (; вул. В. Васильківська, 100, м. Київ, 03150) на користь арбітражного керуючого Бєлоусова Ігоря Валентиновича (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ; бульвар Мирний, 3, офіс 407-Б, м. Херсон, 73003) 2166,68 грн грошової винагороди та витрат арбітражного керуючого.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Стар Інвестмент Ван» (; площа Спортивна, буд.1, корп. А, м.Київ, 01601) на користь арбітражного керуючого Бєлоусова Ігоря Валентиновича (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ; бульвар Мирний, 3, офіс 407-Б, м. Херсон, 73003) 16515,82 грн грошової винагороди та витрат арбітражного керуючого.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІДЕР А» (; 20301, Черкаська область, м. Умань, вул. Європейська, буд. 52, офіс 1) на користь арбітражного керуючого Бєлоусова Ігоря Валентиновича (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ; бульвар Мирний, 3, офіс 407-Б, м. Херсон, 73003) 22198,25 грн грошової винагороди та витрат арбітражного керуючого.

5. Видати накази.

Ухвала набирає законної сили з 26.01.2026 та відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства може бути оскаржена в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства.

Повний текст ухвали суду складено та підписано 30.01.2026.

Суддя Т.М. Давченко