ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2026 року

м. Київ

cправа № 921/47/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Бакуліна С.В. головуючий (доповідач), Кібенко О.Р., Студенець В.І.,

за участю:

секретаря судового засідання - Федорченка В.М.,

Леліна М.В., - особисто,

представників:

позивача - Заїки Д.Є.,

відповідача - Качура С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Лезер Ленд"

на постанову Західного апеляційного господарського суду від 14.10.2025 (головуючий - Панова І.Ю., судді - Зварич О.В., Скрипчук О.С.), рішення від 26.05.2025 (суддя Гевко В.Л.) та додаткове рішення від 19.06.2025 (суддя Шумський І.П.) Господарського суду Тернопільської області

у справі №921/47/25

за позовом фізичної особи-підприємця Леліна Микити Вікторовича

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лезер Ленд"

про стягнення заборгованості у сумі 1 768 944,06 грн, з яких: 1 600 125 грн - основний борг, 29 498,63 грн - 3% річних, 139 320,43 грн - інфляційних втрат,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

1. Фізична особа-підприємець Лелін Микита Вікторович (далі також ФОП Лелін М.В.) звернувся до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лезер Ленд" (далі також ТОВ "Лезер Ленд") про стягнення заборгованості у сумі 1 768 944,06 грн, з яких: 1 600 125 грн - основний борг, 29 498,63 грн - 3% річних, 139 320,43 грн - інфляційні втрати.

2. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе за договором найму №28/05 від 28.05.2024 зобов`язань по оплаті за надані послуги в розмірі та порядку, визначених договором. Внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 1 600 125,00грн, на яку були нараховані інфляційні втрати та 3% річних.

Стислий виклад обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій.

3. Між ФОП Леліним М.В. (Виконавець) та ТОВ "Лезер Ленд" (Замовник) укладено договір найму транспортних засобів №28/05 від 28.05.2024 (далі по тексту також - Договір, договір №28/05 від 28.05.2024).

4. Предметом укладеного Договору є надання техніки з персоналом для вантажоперевезення та вантажно-розвантажувальних, монтажних, будівельних та інших робіт відповідно до заявки Замовника. Замовник зобов`язується прийняти належним чином надані послуги та оплатити їх в розмірі та в порядку, визначеному даним Договором (пункт 1.1 Договору).

5. У відповідності до пункту 2.1 Договору вартість послуг визначається згідно протоколу узгодження договірної ціни.

6. Для надання техніки Замовнику потрібно подати відповідну заявку за 7 днів до початку робіт (пункт 3.1 Договору).

7. При прийнятті виконаних послуг складається Акт надання послуг, в якому вказується фактично виконані роботи та вартість виконаних робіт (пункт 3.3 Договору).

8. Сторонами також погоджено, що у випадку відмови у підписанні Акта надання послуг та за відсутності мотивованої відмови у підписанні Акта, умови договору вважаються виконаними зі сторони Виконавця (пункт 3.4. Договору).

9. Згідно з розділом 4 Договору, серед іншого, Виконавець зобов`язується: забезпечити своєчасно та в робочому стані техніку для проведення робіт за даним договором; забезпечити наявність кваліфікованого персоналу на час виконання робіт; надати Замовнику наступні документи: рахунок, акт надання послуг. Замовник зобов`язується: після закінчення робіт, протягом 3-х днів, підписати Акт наданих послуг або надати мотивовану відмову від прийняття.

10. Договір може бути розірваний за взаємною згодою Сторін. Договір може бути розірваний на вимогу однієї із сторін, яка пред`явила за 7(сім) календарних днів до планованої дати розірвання або по закінченню терміну дії договору (пункт 6.2 Договору).

11. Цей договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 28.05.2025. Якщо після закінчення строку дії цього Договору, протягом одного місяця, Сторони не виявляють бажання розірвати дану угоду (договір), він вважається пролонгованим на кожний наступний рік на тих же умовах (пункт 6.6 Договору).

12. В процесі розгляду спору судом першої інстанції встановлено таке.

13. Лелін М.В., реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , припиняв ведення підприємницької діяльності як фізична особа-підприємець - 13.11.2023.

14. 25.05.2024 Позивач повторно був зареєстрований як фізична особа-підприємець. Зазначена інформація підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, витяги з якого додаються.

15. До укладення письмового Договору, між Сторонами склалися фактичні господарські відносини з приводу надання техніки з персоналом для вантажоперевезення та вантажно-розвантажувальних, монтажних, будівельних та інших робіт, зокрема робіт, пов`язаних з будівництвом фортифікаційних споруд в Донецькій області. Перші заявки Замовника на послуги фізичної особи-підприємця Леліна М.В. щодо надання автомобільного крана в/п 16т надійшли Виконавцю шляхом електронної комунікації в месенджері "Viber".

16. Надання спецтехніки з персоналом ТОВ "Лезер Ленд" дійсно здійснювалось до укладання договору №28/05 від 28.05.2024.

17. Таким же чином, як і під час договірних відносин за договором №28/05 від 28.05.2024, забезпечення технікою виконавця здійснював ФОП Щусь Євген Миколайович (далі - Щусь Є.М.), а виконавцем зазначених послуг виступало ТОВ "ЛЕВІТ-МОНТАЖ" () на підставі договору найму транспортних засобів №13/03 від 13.03.2024, укладеного з ТОВ "Лезер Ленд".

18. ТОВ "ЛЕВІТ-МОНТАЖ" надавало послуги за договором №13/03 від 13.03.2024, залучаючи відповідну техніку на підставі договірних відносин з ФОП Щусь Є.М.

19. У період господарських відносин, що розглядаються, ТОВ "ЛЕВІТ-МОНТАЖ" та ТОВ "Лезер Ленд" 14.05.2024 підписали протокол узгодження договірної ціни №10 від 14.05.2024 та акт приймання наданих послуг №НП-010 від 14.05.2024, що підтверджує наявність узгодженості дій сторін та реальне виконання Договору.

20. Враховуючи технічні особливості та умови надання послуг, зберігаючи фактичний зміст послуг, що надавались відповідачу, було укладено аналогічний договір між позивачем та відповідачем (додаток №2 до позовної заяви) та змінено кредитора за вже виконаними у період з 13.05.2024 по 26.05.2024 роботами.

21. На підставі договору про відступлення права вимоги №28/05-01 від 28.05.2024, укладеного між ТОВ "ЛЕВІТ-МОНТАЖ" та ФОП Леліним М.В., відбулась заміна первісного кредитора у зобов`язанні щодо оплати послуг надання автомобільного крану в/п 16 т з персоналом у період з 13.05.2024 по 26.05.2024 за договором найму транспортних засобів №13/03 від 13.03.2024, сторонами якого є виконавець - ТОВ "ЛЕВІТ-МОНТАЖ", та замовник - ТОВ "Лезер Ленд". Про заміну кредитора було повідомлено відповідача у листуванні месенджером (стор. 8 додатку №26 до позовної заяви) після чого виставлено рахунок СФ-001 від 28.05.2024 на суму 287 500,00 грн (додаток №3 до позовної заяви), який в подальшому відповідач прийняв до виконання, здійснивши часткову оплату за ним.

22. Відомості трекінгу місцезнаходження техніки, що надані ФОП Щусь Є.М. у відповідь на адвокатський запит, за період з 13.05.2024 по 23.06.2024 додатково підтверджують перебування техніки, що надавалась за договорами №13/03 від 13.03.2024 та №28/05 від 28.05.2024, в місцях проведення робіт в Донецькій області.

23. Послуги, за першим замовленням Замовника, надавались Виконавцем в період з 13.05.2024 по 26.05.2024. Після належного надання таких послуг, з метою продовження співпраці та фіксування фактичних господарських відносин, між Сторонами був укладений письмовий Договір найму транспортних засобів №28/05 від 28.05.2024, а Виконавцем був виставлений Рахунок-фактура №СФ-001 від 28.05.2024 на суму 287 500,00 грн (двісті вісімдесят сім тисяч п`ятсот гривень, 00 копійок), без ПДВ (Додаток № 3) за послуги надання автомобільного крана в/п 16т загальною тривалістю 125 годин та у листуванні Виконавець наголошував на необхідності оплати ТОВ "Лезер Ленд" ціни виконаних робіт за Рахунком-фактурою №СФ-001 від 28.05.2024.

24. Замовником були надіслані заявки на отримання послуг з надання спеціальної техніки, а саме: екскаватора JCB3CX, автомобільного крана в/п 16т та автомобільного крана в/п 25т.

25. 04.06.2024 Виконавець за фактом наданих послуг склав та надав Замовнику Рахунок-фактуру №СФ-002 від 05.06.2024 на суму 374 985,00 грн, без ПДВ (Додаток № 4), за послуги забезпечення Замовника екскаватором JCB3CX загальною тривалістю 54 години, автомобільним краном в/п 16т загальною тривалістю 54 години та автомобільним краном в/п 25т загальною тривалістю 31 години, з детальним розрахунком за днями та типом спеціальної техніки. Додатково позивач продублював попередній Рахунок-фактуру №СФ-001 від 28.05.2024.

26. У період з 06.06.2024 по 10.06.2024 переговори Сторін мали на меті узгодити оплату заборгованості ТОВ "Лезер Ленд" за двома вищезгаданими рахунками. Крім зазначеного, в цей період Сторони погодили продовження використання спеціальної техніки та її перелік.

27. 07.06.2024 від представника Компанії надійшло фото Платіжної інструкції від 07.06.2024 №609 (Додаток №5), згідно з якою отримувачу, ФОП Леліну М.В., повинна була надійти часткова оплата заборгованості за Рахунком-фактурою №СФ-001 від 28.05.2024 у розмірі 150 000,00 грн від платника ТОВ "Лезер Ленд".

28. Крім того, позивачу було повідомлено, що сума оплати на той момент буде становити 300 000,00 грн, але друга Платіжна інструкція так і не була надіслана.

29. В результаті допущення помилок при оформленні вищезгаданих платіжних інструкцій, грошові кошти за надані послуги надійшли 10.06.2024 у такому вигляді: часткова оплата у розмірі 150 000,00 грн за Рахунком-фактурою №СФ-001 від 28.05.2024 на суму 287 500,00 грн, без ПДВ.; часткова оплата у розмірі 150 000,00 грн за Рахунком-фактурою №СФ-002 від 05.06.2024 на суму 374 985,00 грн, без ПДВ.

30. З урахуванням часткової сплати ТОВ "Лезер Ленд" в сумі 300 000,00 грн за надання послуг у відповідності до умов договору, станом на 10.06.2024, заборгованість за Рахунком-фактурою №СФ-001 від 28.05.2024 склала 137 500,00 грн; заборгованість за Рахунком-фактурою № СФ-002 від 05.06.2024 склала 224 985,00 грн.

31. 12.06.2024 Виконавцем було складено та надіслано ТОВ "Лезер Ленд" рахунок-фактуру №СФ-005 від 12.06.2024 на суму 519 200,00 грн (без ПДВ) за послуги забезпечення Замовника у період з 03.06.2024 по 10.06.2024 екскаватором JCB3CX загальною тривалістю 72 години, автомобільним краном в/п 16т загальною тривалістю 75 годин та автомобільним краном в/п 25т загальною тривалістю 44 години, відповідно до його замовлення. Також, на прохання представника Замовника, додатково було надіслано розрахунок за днями та типом спеціальної техніки.

32. У період з 11.06.2024 спеціальна техніка, а саме екскаватор JCB3CX та автомобільний кран в/п 16т, продовжували знаходитись на місці виконання робіт з будівництва фортифікаційних споруд та використовувались Замовником. 13 та 15 червня 2024 року Замовником було продовжено отримання послуг за Договором та визначені строки подальшого використання спеціальної техніки.

33. Також до послуг були додані ще й послуги щодо відвантаження щебеню, що в подальшому знайшло своє відображення у відповідному рахунку на оплату як "Послуги самосвала".

34. На виконання заявок Замовника, у період з 11.06.2024 по 23.06.2024 Виконавцем за Договором надавались послуги забезпечення Замовника під час робіт з будівництва фортифікаційних споруд в Донецькій області спеціальною технікою: послуги екскаватора JCB3CX загальною тривалістю 101 година, послуги автомобільного крана в/п 16т загальною тривалістю 102,5 годин та послуги самосвала загальною тривалістю 10 годин. На підставі вищеперерахованого та поденного розрахунку відпрацьованих годин, 25.06.2024 позивачем було виставлено рахунок на оплату, Рахунок-фактуру №СФ-012 від 25.06.2024 на суму 581 100,00 грн, без ПДВ.

35. Після виставлення останнього рахунку на оплату, на запит ТОВ "Лезер Ленд", Виконавцем було підраховано заборгованість ТОВ "Лезер Ленд" перед ФОП Леліним М.В., що за період надання послуг з 13.05.2024 по 23.06.2024 склала 1 462 785,00 грн, без ПДВ, станом на 25.06.2024.

36. Як вбачається із наданого на запит позивача офіційного листа (№01453-3.3-1.4/15-24-6/239-24 від 22.10.2024) "Про надання інформації", Департамент капітального будівництва Донецької обласної державної адміністрації повідомив, що ТОВ "Лезер Ленд" не має відповідних укладених договорів виконання робіт з Донецькою обласною військовою адміністрацією, або Чернівецькою обласною військовою адміністрацією. Проте, за припущенням Департаменту капітального будівництва Донецької обласної державної адміністрації, ТОВ "Лезер Ленд" могло бути залучено до будівництва фортифікаційних споруд на території Донецької області як субпідрядник.

37. У процесі перемовин щодо оплати послуг за Договором, ТОВ "Лезер Ленд" неодноразово пояснювало затримки щодо виплати заборгованості за Рахунками №СФ-001 від 28.05.2024, №СФ-002 від 05.06.2024, №СФ-005 від 12.06.2024, №СФ-012 від 25.06.2024, а згодом і за Рахунком-фактурою №СФ-017 від 02.07.2024 тим, що у відносинах між ТОВ "Лезер Ленд" та замовником робіт, для забезпечення яких відповідачем були замовлені послуги позивача, не було проведено оплати за виконанні роботи, у зв`язку з чим оплата послуг ФОП Леліна М.В. затримується відповідно.

38. Так як 24.06.2024 Виконавець отримав від Замовника уточнення щодо подальшої необхідності Замовника в забезпеченні його екскаватором JCB3CX та автомобільним краном в/п 16т, послуги продовжились надаватися до 29.06.2024 включно. По закінченню останніх Виконавцем було виставлено заключний у цих господарських відносинах рахунок на оплату, Рахунок-фактуру №СФ-017 від 02.07.2024 на суму 192 340,00, без ПДВ, який згодом був уточнено шляхом зменшення суми до оплати, що у висновку стала становити 137 340,00, без ПДВ.

39. 28.06.2024 Виконавець повідомив Замовника про призупинення (з 29.06.2024) надання послуг до моменту погашення заборгованості за рахунками на оплату.

40. Після призупинення надання послуг, 12.07.2024, Виконавцем було направлено службою Нової пошти, за накладною №5553, Замовнику комплект документів, підписаних зі сторони Виконавця, серед яких, зокрема: Акт приймання наданих послуг №НП-001 від 07.06.2024 (Додаток №12); Акт приймання наданих послуг №НП-002 від 14.06.2024 (Додаток №13); Акт приймання наданих послуг №НП-003 від 26.06.2024 (Додаток №14); Акт приймання наданих послуг №НП-004 від 05.07.2024 (Додаток №15); Акт приймання наданих послуг №НП-005 від 10.07.2024 (Додаток №16); Акт звірки взаємних розрахунків станом на 12.07.2024 між ФОП Леліним М.В. та ТОВ "Лезер Ленд" за договором №28/05 від 28.05.24; Листом (вих. №01 від 12.07.2024) зазначений комплект документів був направлений Леліним М.В. за адресою: м. Тернопіль, поштомат "Нова пошта" №36242: АДРЕСА_1 ; на ім`я Кулик Соломії Юріївни (далі Кулик С.Ю.), яка, на момент направлення, працювала в ТОВ "Лезер Ленд" та 15.07.2024 отримала зазначені документи, що підтверджується трекінгом відправлень. Згодом в порядку листування за допомогою месенджеру "Viber", Кулик С.Ю. підтвердила факт отримання та передачі зазначених документів на підпис керівнику ТОВ "Лезер Ленд".

41. Проте, з 15.07.2024 (моменту отримання зазначених документів) і до моменту звернення до суду із позовною заявою, Замовник не надіслав підписаних зі своєї сторони оригіналів направлених документів та не надав позивачу мотивованої відмови від їх підписання.

42. З метою врегулювання спору у добровільному позасудовому порядку Виконавець з моменту появи заборгованості з оплати та до моменту подання цієї позовної заяви неодноразово звертався до представників Відповідача, зокрема до директора ТОВ "Лезер Ленд", Твердуна Богдана Миколайовича (далі - Твердун Б.М.). Шляхом листування за допомогою месенджеру "Viber" з Твердуном Б.М., 06.06.2024 позивач направив останньому рахунки-фактури №СФ-001 та №СФ-002; 04.07.2024 були направленні рахунки-фактури №СФ-005, №СФ-012 та №СФ-017, питання позивача щодо строків погашення заборгованості залишено без відповіді.

43. 05.08.2024 позивачем за допомогою служби доставки УКРПОШТА за накладною №290 було направлено на юридичну адресу ТОВ "Лезер Ленд" цінний лист з повідомленням, що містив офіційний лист вих. №04 від 05.08.2024 з додатками на 26 аркушах. Додатки до листа вих. №04 від 05.08.2024 містили в собі акти наданих послуг, протоколи узгодження договірної ціни та рахунки-фактури за період господарських відносин між Сторонами. Зазначений лист надсилався з метою стимулювання вирішення спору, сплати заборгованості за платежами та впорядкування документації шляхом її підписання обома сторонами. Однак зазначений лист Відповідач не отримав.

44. Додатково позивач склав претензію щодо погашення заборгованості за виконанні роботи з вимогою перерахувати суму основного боргу в розмірі 1 600 125,00 грн, а також 3% річних на поточний рахунок ФОП Леліна М.В. та направив зазначену претензію листом вих. №05 від 06.08.2024 службою доставки Нова Пошта на ім`я та адресу Твердуна Б.М. за накладною №5452. Однак, зазначене відправлення так і не було отримано представником відповідача.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

45. Господарський суд Тернопільської області рішенням від 26.05.2025 у справі №921/47/25 задовольнив позов. Стягнув з ТОВ "Лезер Ленд" на користь ФОП Леліна М.В. - 1 600 125 грн - основного боргу, 29 498,63 грн - 3% річних, 139 320,43 грн - інфляційних втрат та 21 227,33 грн судового збору.

46. Господарський суд Тернопільської області додатковим рішенням від 19.06.2025 у справі №921/47/25 задовольнив частково заяву від 28.05.2025 ФОП Леліна М.В. про ухвалення додаткового рішення. Стягнув з ТОВ "Лезер Ленд" на користь ФОП Леліна М.В. 25 000 грн витрат на правову допомогу.

47. Західний апеляційний господарський суд постановою від 14.10.2025 рішення від 26.05.2025 та додаткове рішення від 19.06.2025 Господарського суду Тернопільської області у справі №921/47/25 залишив без змін.

48. Рішення суду першої інстанції та постанова апеляційного суду мотивовані тим, що:

- на підставі встановлених обставин справи та з огляду на наявні у матеріалах справи докази, встановлено, що позивачем зобов`язання за Договором найму транспортних засобів №28/05 від 28.05.2024 виконано шляхом надання техніки з персоналом для вантажоперевезення та вантажно-розвантажувальних, монтажних, будівельних та інших робіт відповідно до заявки Замовника;

- відповідач - ТОВ "Лезер Ленд", отримав послуги із надання техніки (екскаватора JCB3CX, автомобільного крану в/п 16т, автомобільного крану в/п 25т та самосвала) без будь яких заперечень чи зауважень;

- за наслідками розгляду спору суд дійшов висновку, що всупереч договірних зобов`язань, станом на час звернення позивача із позовом до суду (28.01.2025), відповідачем в порушення Договору найму транспортних засобів №28/05 від 28.05.2024, не оплачено заборгованість за отримані послуги з надання техніки з персоналом для вантажоперевезення та вантажно-розвантажувальних, монтажних, будівельних та інших робіт відповідно до його заявки, доказів погашення боргу суду не надано, а тому позовні вимоги в частині сплати основного боргу в сумі 1 600 125,00 грн підлягають задоволенню в повному обсязі як доведені, обґрунтовані та підтверджені належними доказами;

- позивачем належними доказами підтверджено допущене відповідачем прострочення виконання грошових зобов`язань перед позивачем, що дає правові підстави останньому застосувати до відповідача відповідальність, передбачену статтею 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК).

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її обґрунтування. Доводи іншої сторони.

49. ТОВ "Лезер Ленд" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Західного апеляційного господарського суду від 14.10.2025, рішення від 26.05.2025 та додаткове рішення від 19.06.2025 Господарського суду Тернопільської області у справі №921/47/25; справу №921/47/25 передати до Господарського суду Тернопільської області на новий розгляд.

50. Підставою касаційного оскарження рішень судів попередніх інстанцій у цій справі скаржник вважає наявність випадку, передбаченого пунктом 4 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК), зазначаючи, що судами встановлені обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів та судом не досліджено зібрані у справі докази (пункти 1 та 4 частини третьої статті 310 ГПК), як цього вимагає закон та неодноразово декларує Верховний Суд у своїх численних постановах. Такі порушення унеможливили встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи. На думку скаржника суди попередніх інстанцій не забезпечили належне вивчення наданих позивачем матеріалів, ухвалили рішення на підставі недопустимих доказів, чим порушили статті 13, 74, 77, 86, 91, 96 ГПК. Крім цього, ТОВ "Лезер Ленд" зазначає, що релевантними до даної справи будуть висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 12.04.2023 у справі №754/18852/21, від 08.02.2023 у справі №359/12165/14-ц (провадження №61-13417св21), від 24.06.2025 у справі №921/110/23(921/327/24) (пункти 9.26-9.50), від 16.11.2023 у cправі №910/10489/22 (пункти 62-66), від 12.10.2021 у справі №233/2021/19, від 01.12.2022 у справі №910/13769/21, від 11.07.2023 у справі №905/1223/21, від 21.06.2023 у справі №916/3027/21 (пункт 38), від 11.06.2019 у справі №904/2882/18, від 28.06.2022 у справі №922/1280/21, від 21.06.2023 у справі №916/3027/21 (пункти 38, 49- 51), від 11.06.2019 у справі №904/2882/18, від 25.06.2021 у справі №643/6581/19, від 24.09.2019 у справі №922/1151/18, від 16.03.2020 у справі №910/1162/19, від 28.12.2019 у справі №922/788/19, від 28.04.2020 у справі №910/8331/19, від 08.07.2025 у справі №909/1056/15, від 17.07.2025 у справі №914/653/24, щодо застосування статті 215 ЦК, статей 13, 73, 74, 76, 77, 79, 80, 86, 91, 96, 236, 237 ГПК (пункт 1 частини другої статті 287 ГПК).

51. Також ТОВ "Лезер Ленд" вказує на відсутність висновку Верховного Суду стосовно застосування до даних правовідносин норм ЦК, що регулюють виконання зобов`язання (статей 526, 528, 598, 599 ЦК), за відсутності узгоджених і підписаних сторонами документів (актів, протоколів), часткової сплати боргу та невизнання решти зобов`язання (пункт 3 частини другої статті 287 ГПК).

52. Відзиву на касаційну скаргу не надійшло.

53. У судовому засіданні, що відбулося 10.12.2025, колегія суддів дійшла висновку про необхідність в оголошенні перерви.

Позиція Верховного Суду.

54. Згідно зі статтею 14 ГПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

55. Частинами першою, третьою статті 236 ГПК визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим та має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом.

56. Відповідно до частини другої статті 237 ГПК при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

57. Викладене свідчить, що принцип диспозитивності покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять учасники спірних правовідносин. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача та позов має чітко виражену ціль, яка втілюється у формі позовних вимог, що їх викладає позивач у позовній заяві.

58. Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову (аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 02.06.2022 у справі №602/1455/20, від 16.10.2025 у справі №910/12561/23).

59. Відповідно, право особи звернутися до суду з самостійно визначеними позовними вимогами узгоджується з обов`язком суду здійснити розгляд справи в межах таких вимог.

60. Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яке опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Водночас правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги (такі висновки наведено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2021 у справі №904/5726/19).

61. Як вбачається зі змісту позовної заяви, поданої у справі №921/47/25, в обґрунтування заявленого позову ФОП Лелін М.В. зазначав таке:

"1.2. Оскільки, ще до укладення письмового Договору, між Сторонами склалися фактичні господарські відносини з приводу надання техніки з персоналом для вантажоперевезення та вантажно-розвантажувальних, монтажних, будівельних та інших робіт, зокрема робіт пов`язаних з будівництвом фортифікаційних споруд в Донецькій області, перші заявки Замовника на послуги фізичної особи-підприємця Леліна Микити Вікторовича щодо надання автомобільного крана в/п 16т надійшли Виконавцю шляхом електронної комунікації в месенджері "Viber".

1.3. Вищезазначені послуги, за першим замовленням Замовника, надавались Виконавцем в період з 13 травня 2024 р. по 26 травня 2024 р. Після належного надання таких послуг, з метою продовження співпраці та фіксування фактичних господарських відносин, між Сторонами був укладений письмовий Договір найму транспортних засобів № 28/05 від « 28» травня 2024 р., а Виконавцем був виставлений Рахунок-фактуру № СФ-001 від 28.05.2024 р. на суму 287 500,00 грн (двісті вісімдесят сім тисяч п`ятсот гривень, 00 копійок), без ПДВ (Додаток № 3), за послуги надання автомобільного крана в/п 16т загальною тривалістю 125 годин. (с. 15 Додатку № 26).".

62. Отже, позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за надані послуги у період, що передував укладенню між ФОП Леліним М.В. (Виконавець) та ТОВ "Лезер Ленд" (Замовник) договору оренди транспортних засобів, грунтувались на обставинах фактичного надання саме ФОП Леліним М.В. транспортних засобів відповідачу на замовлення останнього.

63. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Лелін М,В. - зареєстрований як ФОП лише з 25.05.2024 (номер запису: 000567056). Отже, на момент, коли позивач стверджує про надання послуг (13- 26 травня 2024 року), він ще не мав відповідного статусу суб`єкта господарювання, а отже, не мав права здійснювати підприємницьку діяльність, виставляти рахунки та укладати договори у сфері господарських правовідносин. Крім того, відповідач вказав, що умови укладеного договору №28/05 від 28.05.2024 не містять застереження передбаченого статтею 631 ЦК, яке б поширювало умови укладеного договору на правовідносини, що виникли до моменту його укладення.

64. Після викладення відповідачем указаних заперечень, позивач подав додаткові пояснення від 13.04.2025, в яких зазначив таке:

"Таким чином, на підставі положень Цивільного кодексу України та договору про відступлення права вимоги № 28/05-01 від « 28» травня 2024 року, укладеного між ТОВ «ЛЕВІТ-МОНТАЖ» та фізичною особою-підприємцем Леліним Микитою Вікторовичем, відбулась заміна первісного кредитора у зобов`язанні щодо оплати послуг надання автомобільного крану в/п 16 т з персоналом у період з 13 травня 2024 року по 26 травня 2024 року за договором найму транспортних засобів № 13/03 від « 13» березня 2024 року, сторонами якого є виконавець - ТОВ «ЛЕВІТ-МОНТАЖ», та замовник - ТОВ «ЛЕЗЕР-ЛЕНД». Про заміну кредитора було повідомлено Відповідача у листування месенджером (ст. 8 додатку № 26 до позовної заяви) після чого виставлено рахунок СФ-001 від 28.05.2024 р. на суму 287 500,00 грн (додаток № 3 до позовної заяви), який в подальшому Відповідач прийняв до виконання здійснивши часткову оплату за ним.".

65. Тобто, у додаткових поясненнях від 13.04.2025 позивач зазначав про необхідність стягнення заборгованості за послуги, надані до укладення договору №28/05 від 28.05.2024, не на підставі такого договору чи обставин позадоговірного надання відповідачу послуг саме позивачем, а на підставі договору про відступлення права вимоги №28/05-01 від 28.05.2024, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем іншого договору - найму транспортних засобів №13/03 від 13.03.2024, сторонами якого є виконавець - ТОВ "ЛЕВІТ-МОНТАЖ", та замовник - ТОВ "Лезер Ленд" та обґрунтував такі вимоги новими доказами - відповідними договорами.

66. Частиною другою статті 80 ГПК встановлено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

67. Частинами четвертою, п`ятою, восьмою статті 80 ГПК встановлено, що якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

68. Втім, як вбачається з матеріалів справи, у позовній заяві позивач не зазначав про неможливість подання певних доказів у визначений ГПК строк, а у додаткових поясненнях не обґрунтовував неможливість подання нових доказів, доданих до додаткових пояснень від 13.04.2025, з причин, що від нього не залежали.

69. Разом з тим, суд першої інстанції вирішив справу з урахуванням нового обґрунтування позову та прийняв до уваги нові докази, незважаючи на те, що: 1) такі докази обґрунтовували вже зовсім інший предмет позову - стягнення заборгованості за договором найму транспортних засобів - №13/03 від 13.03.2024 та підстави позову - неналежне виконання саме договору №13/03 від 13.03.2024; 2) позивач не зазначив ні про зміну предмету, ні про зміну підстав позову в порядку, визначеному статтею 46 ГПК; 3) позивач подав нові докази з пропуском строку встановленого ГПК, взагалі не обґрунтувавши неможливість їх подання з причин, що від нього не залежали.

70. З огляду на викладене колегія суддів вважає слушними доводи касаційної скарги про те, що під час вирішення спору суди попередніх інстанцій не врахували правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 02.06.2022 у справі №602/1455/20, від 15.06.2021 у справі №904/5726/19, та безпідставно вийшли за межі позовних вимог, а також порушили принципи рівності та змагальності сторін.

71. Крім того, обґрунтовуючи наявність підстав для стягнення заборгованості за період, який передував укладенню договору оренди транспортних засобів №28/05 від 28.05.2024, суди погодились з доводами позивача про те, що у спірних правовідносинах відбулася заміна первісного кредитора у зобов`язанні щодо оплати послуг надання автомобільного крану в/п 16 т з персоналом у період з 13.05.2024 по 26.05.2024 за договором найму транспортних засобів №13/03 від 13.03.2024, сторонами якого є виконавець - ТОВ "ЛЕВІТ-МОНТАЖ", та замовник - ТОВ "Лезер Ленд".

72. Разом з тим, суди не встановили якими первинними документами підтверджується така заборгованість за договором №13/03 від 13.03.2024, не перевірили обставини замовлення відповідачем таких послуг у ТОВ "ЛЕВІТ-МОНТАЖ" та їх надання останнім, не навели в тексті оскаржуваних судових рішень доказів, якими обґрунтовані їх висновки, а також не спростували доводи відповідача про те, що наявні у справі докази, зокрема, відповідь на адвокатський запит представника позивача від 11.04.2025 (т. 2 а.с. 8), не тільки не підтверджують існування заборгованості відповідача перед ТОВ "ЛЕВІТ-МОНТАЖ", а спростовують такі обставини.

73. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування заперечень проти заявленого позову відповідач вказував, що надана позивачем у матеріали справи переписка не є належним та допустимим доказом ні обставин замовлення відповідачем певних послуг у позивача, ні обставин узгодження сторонами таких істотних умов договірних відносин, як вартість послуг, обсяг робіт, строки виконання, порядок розрахунків.

74. Так, у відзиві на позовну заяву відповідач вказував, що з аналізу документів, доданих до позовної заяви, не вбачається, що надання послуг у спірний період було погоджено сторонами в належній формі або мало місце відповідне документальне оформлення. При цьому відповідач вказував, що надане відповідачем листування у месенджері "Viber" не є належним доказом наявності зобов`язань або укладення договору у розумінні статей 205, 207, 628 ЦК.

75. Однак, наведені доводи відповідача суди не перевірили, на підтвердили та не спростували їх.

76. Водночас згідно з пунктом 1.1 договору №28/05 від 28.05.2024, Виконавець зобов`язаний надавати техніку з персоналом для виконання робіт виключно за заявками Замовника. Відповідно до пункту 3.1 цього ж договору для надання техніки Замовнику потрібно подати відповідну заявку за 7 днів до початку робіт.

77. Відповідно до пунктів 2.1 та 2.2 договору №28/05 від 28.05.2024 вартість надання послуг визначається згідно з протоколом узгодження договірної ціни (Додаток №1). Розрахунок за цим Договором здійснюється шляхом перерахування Замовником передоплати в розмірі 100% від вартості наданих Виконавцем послуг, які визначаються згідно з протоколом узгодження договірної ціни (Додаток №1), на підставі виставлених йому рахунків.

78. Отже, сторони в договорі №28/05 від 28.05.2024 узгодили порядок надання послуг та визначення їх вартості, основною складовою якого є протокол узгодження договірної ціни.

79. Втім, незважаючи на те, що матеріали справи не містять протоколу узгодження договірної ціни, суди задовольнили позов у повному обсязі не навівши у тексті судових рішень належних обґрунтувань щодо того, яким чином сторони Договору узгодили вартість послуг, а позивач розрахував суму заборгованості, та не надавши оцінки обставинам того чи може надане позивачем листування у месенджері "Viber" бути належним та допустимим доказом узгодження істотних умов договору в контексті змісту цього зобов`язання.

80. Крім того, посилаючись на обставини щодо неможливості врахування долученого позивачем до матеріалів справи листування у месенджері "Viber" відповідач зазначав, що такі докази суд не має брати до уваги, оскільки:

- відсутній прямий зв`язок між зазначеними телефонами та юридичною особою;

- надана позивачем "Viber" - переписка не дає можливості виключити вірогідність того, що така не створена (згенерована) в односторонньому порядку стороною позивача;

- така переписка не може вважатись достовірною, адже зміст повідомлень не засвідчений в установленому порядку, що робить його сумнівним доказом незважаючи на подальше засвідчення такої переписки при подачі позову через Електронний Суд.

81. Колегія суддів враховує, що Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 15.07.2022 у справи №914/1003/21 виснував, що на відміну від електронного документа, електронний доказ - це будь-яка інформація в цифровій формі, що має значення для справи. Таким чином, повідомлення (з додатками), відправлені електронною поштою, є електронним доказом. Сам лист електронної пошти є таким, що містить відомості про факт відправлення повідомлення із відповідної електронної адреси, час відправлення, адресатів листа - осіб, до відома яких було доведено таке повідомлення тощо. Роздруківка електронного листа та додатків до нього є паперовою копією електронного доказу. При цьому використання кваліфікованого електронного підпису дозволяє провести електронну ідентифікацію особи - процедуру використання ідентифікаційних даних особи в електронній формі, які однозначно визначають фізичну, юридичну особу або представника юридичної особи. Чинним законодавством визначені випадки, коли використання електронного підпису є обов`язковим і за відсутності такого підпису документ не буде вважатися отриманим від певної особи. Але ці випадки не охоплюють комерційне, ділове чи особисте листування електронною поштою між приватними особами (якщо інше не встановлено домовленістю між сторонами). У таких відносинах презюмується, що повідомлення є направленим тим, хто зазначений як відправник електронного листа чи хто підписав від свого імені текст самого повідомлення.

82. Отже, відсутність кваліфікованого електронного підпису на повідомленні не свідчить про те, що особу неможливо ідентифікувати з достатнім ступенем вірогідності як відправника такого повідомлення, направленого електронною поштою, тобто поширювача інформації.

83. У постанові від 21.06.2023 у справі № 916/3027/21 Велика Палата Верховного Суду, зокрема, виснувала: поняття електронного доказу є ширшим за поняття електронного документа. Електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа, в тому числі електронний підпис. Натомість електронний доказ - це будь-яка інформація в цифровій формі, що має значення для справи. Повідомлення (з додатками), відправлені електронною поштою чи через застосунки-месенджери, є електронним доказом, який розглядається та оцінюється судом відповідно до статті 86 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням у сукупності з іншими наявними у матеріалах справи доказами. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом, однак є однією з форм, у якій учасник справи має право подати електронний доказ (частина третя статті 96 ГПК України), який, у свою чергу, є засобом встановлення даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (пункт 1 частини другої статті 73 ГПК України). При цьому слід враховувати, що суд може розглядати електронне листування між особами у месенджері (як і будь-яке інше листування) як доказ у справі лише в тому випадку, якщо воно дає можливість суду встановити авторів цього листування та його зміст. Відповідні висновки щодо належності та допустимості таких доказів, а також обсяг обставин, які можливо встановити за їх допомогою, суд робить у кожному конкретному випадку із врахуванням всіх обставин справи за своїм внутрішнім переконанням, і така позиція суду в окремо взятій справі не може розцінюватися як загальний висновок про застосування норм права, наведених у статті 96 ГПК України, у подібних правовідносинах. Якщо з урахуванням конкретних обставин справи суд дійде висновку про те, що відповідне листування дає змогу встановити його учасників та може підтверджувати ті чи інші доводи сторін, наприклад, щодо наявності між ними відповідних відносин, ведення певних перемовин тощо, суд може прийняти таке листування як доказ і в такому разі надати йому оцінку сукупно з іншими доказами у справі.

84. Вирішуючи спір у справі суди першої та апеляційної інстанцій не надали оцінки змісту листування у месенджері "Viber", не встановили, якими саме доказами є таке листування та належним чином не спростували зазначені вище доводи відповідача.

85. Указане, на думку Суду, свідчить про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального законодавства щодо з`ясування усіх обставин справи та надання їм юридичної оцінки.

86. Крім того, у цій справі №921/47/25 позивач посилався на факт часткової оплати відповідачем (на суму 300 000 грн), як на обставини визнання останнім решти заборгованості (на суму 1 600 125 грн), і такі доводи були визнані обґрунтованими судами попередніх інстанцій.

87. На підтвердження такого висновку суди послались на правову позицію, викладену Верховним Судом у постанові від 23.12.2020 у справі №127/23910/14-ц, відповідно до якої:

"Часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу.

При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.".

88. Колегія суддів вважає, що у вказаній постанові сформульований загальний підхід, згідно з яким часткова сплата боргу, за відсутності узгоджених і підписаних сторонами документів (актів, протоколів), не є визнанням решти зобов`язання. Ця правова позиція має універсальний характер і може бути застосована поза межами спорів щодо позовної давності - зокрема, у випадках кваліфікації дій сторони як підтвердження обсягу зобов`язання.

89. У справі №921/47/25 суди виділили лише перше речення наведених висновків Верховного Суду, зазначивши, що у спірних правовідносинах, часткова оплата відповідачем наданих послуг підтверджує визнання всього обсягу заборгованості, стягнення якої є предметом спору.

90. Втім, такі висновки судів є безпідставними, оскільки умови договору №28/05 від 28.05.2024 передбачали надання послуг за окремими заявками відповідача, щодо кожної з якої сторони мали б узгоджувати обсяг послуг та договірну ціну.

91. Відповідно, часткова оплата може свідчити лише про визнання обсягу фактично отриманих та погоджених послуг, але не може підтверджувати обсяг та вартість усіх заявлених позивачем послуг.

92. Зазначене суди попередніх інстанцій безпідставно не врахували.

93. Загальними вимогами процесуального законодавства, передбаченими у статтях 73, 74, 76, 77, 86, 236 - 238 ГПК, визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо.

94. Верховний Суд звертає увагу на те, що хоча поняття "обґрунтованого" рішення не можна тлумачити як таке, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент учасників справи, а міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення, проте суд у будь-якому випадку, навіть без відображення окремих аргументів у своєму рішенні (якщо він вважає їх такими, що не впливають на правильне рішення спору або не відносяться до суті справи), повинен, під час розгляду справи, надати оцінку всім аргументам учасників справи в силу імперативних приписів статті 236 ГПК, особливо тим, оцінка яких є необхідною для правильного вирішення спору.

95. З огляду на викладене, висновок судів про наявність підстав для задоволення позову є передчасним, оскільки суди не дослідили усіх обставин справи з наданням оцінки наявним у ній доказам, з якими пов`язане законне вирішення спору по суті, тому ухвалені у справі судові рішення не можна вважати законними та обґрунтованими.

96. Щодо додаткового рішення Господарського суду Тернопільської області від 19.06.2025.

97. Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.07.2023 у справі №904/8884/21, постановах Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №756/4441/17, від 23.12.2021 у справі №925/81/21, від 07.03.2023 у справі №922/3289/21, у разі скасування рішення у справі, ухвалене додаткове рішення, як таке, що є невід`ємною частиною рішення у справі, втрачає силу, а тому також підлягає скасуванню.

98. Оскільки Верховний Суд дійшов висновку про скасування постанови Західного апеляційного господарського суду від 14.10.2025 та рішення Господарського суду Тернопільської області від 26.05.2025 у справі №921/47/25, то скасуванню також підлягає додаткове рішення Господарського суду Тернопільської області від 19.06.2025.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги та розподіл судових витрат.

99. Відповідно до частин першої та другої статті 300 ГПК, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

100. Згідно з приписами пункту 2 частини першої статті 308 ГПК суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

101. Згідно з пунктами 1, 3 частини третьої статті 310 ГПК підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу; або якщо суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

102. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції (частина четверта статті 310 ГПК).

103. Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги, скасування оскаржуваних рішень та направлення справи на новий розгляд до місцевого господарського суду з урахуванням висновків суду касаційної інстанції, у зв`язку з якими скасовано це судові рішення.

104. Відповідно до статті 129 ГПК у зв`язку із скасуванням ухваленого судового рішення і передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції, розподіл судових витрат у справі, у тому числі за подання касаційної скарги, буде здійснюватися за результатами нового розгляду справи.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

1.Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Лезер Ленд" задовольнити.

2.Постанову Західного апеляційного господарського суду від 14.10.2025, рішення від 26.05.2025 та додаткове рішення від 19.06.2025 Господарського суду Тернопільської області у справі №921/47/25 скасувати.

3.Справу №921/47/25 передати на новий розгляд до Господарського суду Тернопільської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В. Бакуліна

Судді О.Р. Кібенко

В.І. Студенець