ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року Справа № 903/495/24

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Гудак А.В.

судді Мельник О.В.

судді Петухов М.Г.

секретар судового засідання Новосельська О.В.

за участю представників сторін:

прокурор:Гандзілевський Н.А.

позивача: не з`явився

відповідача 1: не з`явився

відповідача 2: Кушнікова К.М.

відповідача 3: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Волинській області на рішення Господарського суду Волинської області від 30.10.2025 року у справі №903/495/24 в частині задоволення позовних вимог до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області (суддя Шум.М.В., м. Луцьк, повний текст складено 14.11.2025)

за позовом Заступника Генерального прокурора в інтересах держави в особі Волинської обласної державної (військової) адміністрації

до відповідача 1: Ковельської районної державної (військової) адміністрації

до відповідача 2: Головного управління Держгеокадастру у Волинській області

до відповідача 3: Вишнівської сільської ради Ковельського району Волинської області

про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельними ділянками прикордонної смуги

Заступник Генерального прокурора звернувся до Господарського суду Волинської області з позовною заявою від 16.05.2024 (з врахуванням заяви про зміну предмета позову від 19.06.2024 за №11/3/1-12837-24) в інтересах держави в особі Волинської обласної державної (військової) адміністрації до Ковельської районної державної (військової) адміністрації, Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, Вишнівської сільської ради Ковельського району Волинської області про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельними ділянками прикордонної смуги, шляхом:

- визнати незаконним та скасувати розпорядження Любомльської районної державної адміністрації №246 від 19.12.2013 "Про затвердження матеріалів інвентаризації земель сільськогосподарського призначення, які перебувають у державній власності" в частині затвердження такої документації щодо земельних ділянок з кадастровим номером : :06:004:0850 площею 8,0884 га, з кадастровим номером :06:004:0852 площею 5,4725 га, з кадастровим номером :06:004:0854 площею 2,6211 га, з кадастровим номером :06:004:0856 площею 3,7957 га, з кадастровим номером :06:004:0858 площею 18,1755 га, з кадастровим номером :06:004:0860 площею 6,6813 га, з кадастровим номером :06:004:0862 площею 2,4767 га, з кадастровим номером :06:004:0863 площею 1,8710 га, з кадастровим номером :06:004:0869 площею 2,2594 га, з кадастровим номером :06:004:0873 площею 1,5731 га.;

- визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 03.12.2020 №10-ОТГ "Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність" у частині передачі Вишнівській територіальній громаді Любомльського району в особі Вишнівської сільської ради у комунальну власність земельних ділянок з кадастровим номером: :06:004:0850 площею 8,0884 га, з кадастровим номером :06:004:0852 площею 5,4725 га, з кадастровим номером :06:004:0854 площею 2,6211 га, з кадастровим номером :06:004:0856 площею 3,7957 га, з кадастровим номером :06:004:0858 площею 18,1755 га, з кадастровим номером :06:004:0860 площею 6,6813 га, з кадастровим номером :06:004:0862 площею 2,4767 га, з кадастровим номером :06:004:0863 площею 1,8710 га, з кадастровим номером :06:004:0869 площею 2,2594 га, з кадастровим номером :06:004:0873 площею 1,5731 га;

- скасувати державну реєстрацію в Державному земельному кадастрі земельних ділянок з кадастровим номером: :06:004:0850 площею 8,0884 га, з кадастровим номером :06:004:0852 площею 5,4725 га, з кадастровим номером :06:004:0854 площею 2,6211 га, з кадастровим номером :06:004:0856 площею 3,7957 га, з кадастровим номером :06:004:0858 площею 18,1755 га, з кадастровим номером :06:004:0860 площею 6,6813 га, з кадастровим номером :06:004:0862 площею 2,4767 га, з кадастровим номером :06:004:0863 площею 1,8710 га, з кадастровим номером :06:004:0869 площею 2,2594 га, з кадастровим номером :06:004:0873 площею 1,5731 га;

- зобов`язати Вишнівську сільську раду Ковельського району Волинської області повернути Волинській обласній державній (військовій) адміністрації земельні ділянки з кадастровим номером: :06:004:0850 площею 8,0884 га, з кадастровим номером :06:004:0852 площею 5,4725 га, з кадастровим номером :06:004:0854 площею 2,6211 га, з кадастровим номером :06:004:0856 площею 3,7957 га, з кадастровим номером :06:004:0858 площею 18,1755 га, з кадастровим номером :06:004:0860 площею 6,6813 га, з кадастровим номером :06:004:0862 площею 2,4767 га, з кадастровим номером :06:004:0863 площею 1,8710 га, з кадастровим номером :06:004:0869 площею 2,2594 га, з кадастровим номером :06:004:0873 площею 1,5731 га.

- скасувати державну реєстрацію права власності Вишнівської сільської ради на земельні ділянки: з кадастровим номером :06:004:0850 площею 8,0884 га, з кадастровим номером :06:004:0852 площею 5,4725 га; з кадастровим номером :06:004:0854 площею 2,6211 га, з кадастровим номером :06:004:0856 площею 3,7957 га, з кадастровим номером :06:004:0858 площею 18,1755 га, з кадастровим номером :06:004:0860 площею 6,6813 га, з кадастровим номером :06:004:0862 площею 2,4767 га, з кадастровим номером :06:004:0863 площею 1,8710 га, з кадастровим номером :06:004:0869 площею 2,2594 га, з кадастровим номером :06:004:0873 площею 1,5731 га.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 30.10.2025 у справі №903/495/24 позов задоволено.

Не погоджуючись частково з ухваленим рішенням, Головне управління Держгеокадастру у Волинській області звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду Волинської області у справі № 903/495/24 за позовом заступника Генерального прокурора в інтересах держави в особі Волинської обласної державної (військової) адміністрації до Ковельської районної державної (військової) адміністрації, Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, Вишнівської сільської ради Ковельського району Волинської області про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельними ділянками прикордонної смуги, в частині задоволення позовних вимог до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 03.12.2020 №10-ОТГ "Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність" у частині передачі Вишнівській територіальній громаді Любомльського району в особі Вишнівської сільської ради у комунальну власність земельних ділянок з кадастровим номером: :06:004:0850 площею 8,0884 га, з кадастровим номером :06:004:0852 площею 5,4725 га, з кадастровим номером :06:004:0854 площею 2,6211 га, з кадастровим номером :06:004:0856 площею 3,7957 га, з кадастровим номером :06:004:0858 площею 18,1755 га, з кадастровим номером :06:004:0860 площею 6,6813 га, з кадастровим номером :06:004:0862 площею 2,4767 га, з кадастровим номером :06:004:0863 площею 1,8710 га, з кадастровим номером :06:004:0869 площею 2,2594 га, з кадастровим номером :06:004:0873 площею 1,5731 га; скасування державної реєстрації в Державному земельному кадастрі земельних ділянок з кадастровим номером: :06:004:0850 площею 8,0884 га, з кадастровим номером :06:004:0852 площею 5,4725 га, з кадастровим номером :06:004:0854 площею 2,6211 га, з кадастровим номером :06:004:0856 площею 3,7957 га, з кадастровим номером :06:004:0858 площею 18,1755 га, з кадастровим номером :06:004:0860 площею 6,6813 га, з кадастровим номером :06:004:0862 площею 2,4767 га, з кадастровим номером :06:004:0863 площею 1,8710 га, з кадастровим номером :06:004:0869 площею 2,2594 га, з кадастровим номером :06:004:0873 площею 1,5731 га; та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області відмовити повністю.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 08.01.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Волинській області на рішення Господарського суду Волинської області від 30.10.2025 року у справі №903/495/24 в частині задоволення позовних вимог до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області та розгляд апеляційної скарги призначено на 21 січня 2026 року.

16 січня 2026 року прокурором поданий відзив на апеляційну скаргу, в якому просив заперечив доводи апеляційної скарги.

16 січня 2026 року Вишнівською сільською радою поданий відзив на апеляційну скаргу, в якому просила задовольнити апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Волинській області. Скасувати рішення Господарського суду Волинської області від 30.10.2025 року у частині задоволення позовних вимог щодо спірних земельних ділянок прикордонної смуги. Прийняти нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позову Заступника Генерального прокурора в інтересах держави щодо Вишнівської сільської ради та Головного управління Держгеокадастру у Волинській області.

Представник Головного управління Держгеокадастру у Волинській області в судовому засіданні 21.01.2026 підтримала доводи апеляційної скарги та надала відповідні пояснення.

Прокурор в судовому засіданні 21.01.2026 заперечив доводи апеляційної скарги та надав відповідні пояснення.

В судове засідання 21.01.2026 Волинська обласна державна (військова) адміністрація, Ковельська районна державна (військова) адміністрація, Вишнівська сільська рада Ковельського району Волинської області своїх представників не направили, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлено належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 21.01.2026 на стадії проголошення судового рішення оголошено перерву в судовому засіданні для оголошення вступної і резолютивної частини постанови до 11:40 год. 28 січня 2026 року.

28 січня 2026 року за участю в судовому засіданні прокурора та представника Головного управління Держгеокадастру у Волинській області судом апеляційної інстанції оголошено вступної і резолютивної частини постанови від 28.01.2026 у справі №903/495/24.

В судове засідання 28.01.2026 Волинська обласна державна (військова) адміністрація, Ковельська районна державна (військова) адміністрація, Вишнівська сільська рада Ковельського району Волинської області своїх представників не направили, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлено належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Згідно з ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Північно-західний апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення прокурора та представника Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права

ВСТАНОВИВ:

1.Зміст рішення суду першої інстанції.

Суд першої інстанції, встановивши обставини справи та дослідивши наявні в матеріалах справи докази дійшов висновку, що формальне визначення цільового призначення спірних земель як сільськогосподарських не відповідає їх реальному правовому режиму. На підставі досліджених письмових доказів, картографічних матеріалів, інформації Державної прикордонної служби України, а також висновку судової земельно-технічної експертизи суд першої інстанції встановив, що всі спірні земельні ділянки розташовані в межах прикордонної смуги вздовж державного кордону України. Зазначив, що землі, розташовані в межах прикордонної смуги, відповідно до вимог Земельного кодексу України, Законів України «Про державний кордон України» та «Про використання земель оборони», належать до земель оборони, можуть перебувати виключно у державній власності та не підлягають передачі у комунальну чи приватну власність. Встановлення окремого проєкту землеустрою щодо прикордонної смуги не є обов`язковою умовою для визнання її існування, оскільки розміри та правовий режим прикордонної смуги визначені безпосередньо законом та нормативними актами уповноважених органів. У зв`язку з цим суд першої інстанції дійшов висновку, що під час інвентаризації земель неправильно визначено цільове призначення спірних земельних ділянок, а віднесення їх до земель сільськогосподарського призначення суперечить вимогам земельного законодавства. Відповідно, розпорядження Любомльської районної державної адміністрації № 246 від 19.12.2013 "Про затвердження матеріалів інвентаризації земель сільськогосподарського призначення, які перебувають у державній власності" в частині затвердження такої документації щодо земельних ділянок з кадастровим номером : :06:004:0850 площею 8,0884 га, з кадастровим номером :06:004:0852 площею 5,4725 га, з кадастровим номером :06:004:0854 площею 2,6211 га, з кадастровим номером :06:004:0856 площею 3,7957 га, з кадастровим номером :06:004:0858 площею 18,1755 га, з кадастровим номером :06:004:0860 площею 6,6813 га, з кадастровим номером :06:004:0862 площею 2,4767 га, з кадастровим номером :06:004:0863 площею 1,8710 га, з кадастровим номером :06:004:0869 площею 2,2594 га, з кадастровим номером :06:004:0873 площею 1,5731 га. та наказ Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 03.12.2020 №10-ОТГ "Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність" у частині передачі Вишнівській територіальній громаді Любомльського району в особі Вишнівської сільської ради у комунальну власність земельних ділянок з кадастровим номером: :06:004:0850 площею 8,0884 га, з кадастровим номером :06:004:0852 площею 5,4725 га, з кадастровим номером :06:004:0854 площею 2,6211 га, з кадастровим номером :06:004:0856 площею 3,7957 га, з кадастровим номером :06:004:0858 площею 18,1755 га, з кадастровим номером :06:004:0860 площею 6,6813 га, з кадастровим номером :06:004:0862 площею 2,4767 га, з кадастровим номером :06:004:0863 площею 1,8710 га, з кадастровим номером :06:004:0869 площею 2,2594 га, з кадастровим номером :06:004:0873 площею 1,5731 га, прийняті з порушенням закону.

Разом з цим, суд першої інстанції також установив, що наявність у Державному земельному кадастрі відомостей про спірні земельні ділянки як землі сільськогосподарського призначення порушує принципи об`єктивності, достовірності та повноти кадастрових даних і створює реальні перешкоди державі у здійсненні права користування та розпорядження землями оборони. Такі дії становлять триваюче порушення прав держави, у зв`язку з чим до заявлених вимог не підлягає застосуванню позовна давність.

З урахуванням установлених обставин суд першої інстанції дійшов висновку, що спірні земельні ділянки належать до земель оборони, незаконно віднесені до земель сільськогосподарського призначення та безпідставно передані у комунальну власність, що є підставою для задоволення позову прокурора як негаторного та для усунення перешкод у здійсненні державою права користування і розпорядження зазначеними земельними ділянками.

2.Узагальнені доводи апеляційної скарги та заперечення інших учасників справи

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, відповідач-1 вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків у частині задоволення позовних вимог саме до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, а також неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення в цій частині.

Зазначає, що спірні земельні ділянки були сформовані як землі сільськогосподарського призначення державної власності та передані у комунальну власність Вишнівської сільської ради на підставі чинних на той момент нормативно-правових актів. Право комунальної власності на відповідні земельні ділянки було зареєстроване у встановленому законом порядку, а жодних рішень щодо зміни їх цільового призначення уповноваженими органами не приймалося.

Апелянт окремо наголошує, що на момент прийняття розпорядження Любомльською районною державною адміністрацією від 19.12.2013 року №246 та внесення відповідних відомостей до Державного земельного кадастру інформація про встановлення прикордонної смуги шириною 30- 50 метрів уздовж лінії державного кордону на території Вишнівської сільської ради до кадастру внесена не була. Відтак орган кадастру діяв виключно в межах тих відомостей, які містилися в офіційних кадастрових та правовстановлюючих документах.

Відповідач-2 зазначає, що обраний прокурором спосіб захисту не відповідає критерію ефективності. Апелянт посилається на усталену правову позицію Великої Палати Верховного Суду, згідно з якою у випадках, коли майно вибуло з володіння власника та зареєстроване за іншою особою, належним способом захисту є віндикаційний позов - вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння. Вимоги ж про скасування розпорядчих актів органів державної влади або про скасування записів державної реєстрації права власності самі по собі не призводять до реального відновлення порушеного речового права та не забезпечують повернення майна у володіння держави. У зв`язку з цим відповідач-2 підкреслює, що скасування державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі не захищає права держави, оскільки після таких дій земельні ділянки перестають бути об`єктами цивільних прав та автоматично не переходять у розпорядження Волинської обласної державної (військової) адміністрації. Отже, обраний позивачем спосіб захисту не може вважатися належним і таким, що відповідає вимогам чинного законодавства.

Також апелянт звертає увагу суду апеляційної інстанції на принцип jura novit curia, відповідно до якого суд зобов`язаний самостійно надати правову оцінку спірним правовідносинам незалежно від того, чи оскаржено відповідні рішення органів влади. На думку апелянта, суд першої інстанції формально підійшов до оцінки способу захисту та не врахував правові висновки Верховного Суду щодо подібних правовідносин.

Окремо відповідач-2 оскаржує рішення суду першої інстанції щодо покладення на Головне управління Держгеокадастру у Волинській області витрат зі сплати судового збору. Апелянт зазначає, що розподіл судових витрат має здійснюватися пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а за відсутності правових підстав для задоволення позову до Головного управління відсутні й підстави для покладення на нього судових витрат.

Таким чином, апелянт вважає, що рішення Господарського суду Волинської області у справі №903/495/24 в частині задоволення позовних вимог до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області та в частині розподілу судових витрат ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про повну відмову в позові до зазначеного відповідача.

Прокурор, заперечуючи доводи апеляційної скарги у відзиві зазначив, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав належну оцінку зібраним доказам, дійшовши обґрунтованого висновку про те, що спірні земельні ділянки накладаються на землі прикордонної смуги та за своїм правовим режимом належать до земель оборони, які відповідно до вимог земельного законодавства можуть перебувати виключно у державній власності. Незважаючи на це, внаслідок прийняття розпорядження Любомльської районної державної адміністрації від 19.12.2013 № 246 та наказу ГУ Держгеокадастру у Волинській області від 03.12.2020 № 10-ОТГ, зазначені землі були незаконно віднесені до земель сільськогосподарського призначення та вибули з державної власності, що і стало предметом судового захисту.

Спростовуючи доводи апелянта про сільськогосподарське призначення спірних земель, прокурор вказує, що посилання на форму державної статистичної звітності « 6-зем» є безпідставним, оскільки відповідний наказ Держкомстату втратив чинність, а сама форма має виключно обліковий характер і не встановлює правовий режим земель. Категорія земель та правомірність їх використання визначається нормами Земельного кодексу України та спеціальними законами, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду.

У відзиві прокурор посилається на докази які підтверджують розташування всіх спірних земельних ділянок у межах прикордонної смуги. Зокрема, це листи ГУ Держгеокадастру у Волинській області, матеріали технічної документації із землеустрою, висновок судової земельно-технічної експертизи від 20.06.2025 №261/7, а також картографічні матеріали Державної прикордонної служби України. За результатами експертизи встановлено, що кожна зі спірних земельних ділянок на 100 % накладається на межі прикордонної смуги, визначеної як постановою Кабінету Міністрів України від 27.07.1998 № 1147, так і розпорядженням Волинської обласної державної адміністрації від 11.10.2018 № 665. Крім того, на цих землях розміщені прикордонні інженерні споруди та прикордонні знаки, що додатково підтверджує їх належність до земель оборони.

Прокурор наголошує, що твердження апелянта про відсутність окремого проєкту землеустрою щодо встановлення прикордонної смуги не має правового значення, оскільки відповідно до статті 22 Закону України «Про державний кордон України» та постанови Кабінету Міністрів України № 1147 розміри прикордонної смуги визначені безпосередньо законом, а її відсутність у проєктній документації не свідчить про відсутність самої прикордонної смуги як правового режиму. Такий підхід неодноразово підтверджений Верховним Судом у справах з подібними правовідносинами, зокрема у справах № 903/1313/23, № 922/4669/23, № 444/1011/20 та інших.

Окрему увагу у відзиві прокурором приділено спростуванню доводів про неправильний спосіб захисту. Прокурор зазначає, що у спорах щодо земель оборони ефективним способом захисту є саме негаторний позов, оскільки йдеться про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні землями, обмеженими у цивільному обороті. Така правова позиція прямо висловлена Верховним Судом, зокрема у постанові від 09.09.2025 у справі № 903/1313/23. При цьому обставина реєстрації Вишнівською сільською радою права комунальної власності на спірні ділянки вже після подання позову та в день постановлення ухвали про забезпечення позову оцінюється прокурором як недобросовісна поведінка, спрямована на ускладнення виконання судового рішення.

Прокурор також звертає увагу на триваючий характер порушення інтересів держави, оскільки незаконна зміна категорії земель та їх вибуття з державної власності продовжують породжувати правові наслідки і створюють реальну загрозу подальшого відчуження земель оборони, що є особливо небезпечним в умовах воєнного стану. У зв`язку з цим вимоги про визнання незаконними та скасування відповідних рішень органів влади є належними та ефективними способами захисту, що узгоджується з усталеною практикою Великої Палати Верховного Суду.

Таким чином, прокурор вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, ґрунтується на належних і допустимих доказах та повністю відповідає правовим висновкам Верховного Суду у подібних правовідносинах. У зв`язку з цим прокурор просить апеляційну скаргу ГУ Держгеокадастру у Волинській області залишити без задоволення, а оспорюване рішення Господарського суду Волинської області, без змін.

Вишнівська сільська ради Ковельського району Волинської області у відзиві на апеляційну скаргу підтримує апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Волинській області та вважає, що рішення Господарського суду Волинської області від 30.10.2025 ухвалене з істотними порушеннями норм матеріального та процесуального права, які у своїй сукупності виключають можливість залишення цього рішення в силі.

Сільська рада зазначає, що суд першої інстанції неправильно визначив правову природу спірних правовідносин та обраний прокурором спосіб судового захисту. На думку заявника, суд фактично підмінив негаторний спосіб захисту віндикаційним, одночасно застосувавши взаємовиключні речово-правові конструкції. При цьому суд не застосував критерії, напрацьовані Великою Палатою Верховного Суду, щодо розмежування негаторного та віндикаційного позовів, зокрема критерій наявності або відсутності у позивача володіння майном.

У відзиві відповідач-3 наголошує, що якщо фактичні наслідки рішення полягають у вилученні майна, усуненні володільця та визнанні майна таким, що належить іншому суб`єкту, то йдеться саме про віндикаційні вимоги, до яких підлягають застосуванню правила про позовну давність. Водночас суд першої інстанції питання позовної давності не досліджував, хоча фактично застосував наслідки віндикації, що, на переконання відповідача, є самостійною підставою для скасування рішення. Окремо підкреслюється, що негаторний і віндикаційний позови є взаємовиключними, оскільки ґрунтуються на різних фактичних станах володіння майном. Суд не може одночасно вважати, що держава володіє земельними ділянками і водночас не володіє ними. Такий підхід суперечить усталеній практиці Великої Палати Верховного Суду та свідчить про неправильне застосування норм матеріального права. Вишнівська сільська рада також звертає увагу на те, що визнання земель такими, що належать до земель оборони, не породжує автоматичних майнових та реєстраційних наслідків. Зміна категорії земель, їх цільового призначення та правового режиму здійснюється виключно в межах адміністративних процедур, передбачених земельним законодавством, і не може бути підмінена судовим рішенням. На думку відповідача-3, суд першої інстанції, визнавши землі оборонними та зобов`язавши їх повернути, фактично підмінив собою уповноважені органи влади та створив новий правовий режим земель судовим актом, що порушує принцип поділу влади та правової визначеності.

У відзиві Вишнівська сільська рада зазначає, що інвентаризація земель, проведена у 2013 році здійснена спеціалізованою організацією, оплачена за рахунок коштів державного бюджету та прийнята уповноваженим органом, унаслідок чого настали відповідні правові наслідки. Формальне скасування адміністративних актів через багато років не може автоматично нівелювати вже реалізовані юридичні наслідки, оскільки це суперечить принципам стабільності правовідносин та легітимних очікувань.

Сільська рада зазначає, що суд не встановив площі такого накладення, меж, координат поворотних точок та їх прив`язки до пунктів державної геодезичної мережі, що унеможливлює ідентифікацію об`єкта спору. За відсутності цих даних позов, на думку відповідача, є безпідставним, а висновки суду ґрунтуються не на доказах, а на припущенні про те, що саме розташування земель у прикордонному регіоні автоматично означає їх належність до земель оборони. Підкреслює, що чинне законодавство пов`язує спеціальний правовий режим земель оборони не з абстрактною «прикордонною територією», а виключно з конкретними земельними ділянками або їх частинами, які фактично розташовані в межах смуги 30- 50 метрів від лінії державного кордону та надані у користування військовим формуванням. Сам факт близькості до кордону не створює автоматичного правового режиму земель оборони і не може бути підставою для обмеження права комунальної власності без належного доказування.

Крім того, Вишнівська сільська рада вказує на істотні процесуальні порушення, пов`язані з недотриманням імперативних вимог щодо електронної форми судочинства. Зокрема, звертається увага на подання органами прокуратури процесуальних документів у паперовій формі поза межами ЄСІТС та на неправомірне включення таких документів судом до електронного масиву справи. На думку заявника, така практика суперечить вимогам Господарського процесуального кодексу України та підриває принципи змагальності, процесуальної рівності та правової визначеності.

Окремо сільська рада не погоджується з розподілом судових витрат. Сільська рада зазначає, що за повного задоволення позову до трьох відповідачів суд без належної мотивації поклав судові витрати лише на двох із них, що суперечить вимогам статті 129 ГПК України та принципу рівності сторін.

Волинська обласна державна (військова) адміністрації та Ковельська районна державної (військової) адміністрації правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися. Згідно ч.3 ст.263 ГПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

3. Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Правові норми, застосовані апеляційним судом до спірних правовідносин та правова позиція апеляційного суду стосовно обставин справи і доводів апеляційної скарги.

Щодо підстав для представництва прокурором інтересів держави в даній справі, судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

За змістом абзаців 1, 2 частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень. Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії (абзаци 1-3 частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру").

Системне тлумачення положень частин 3-5 статті 53 Господарського процесуального кодексу України і частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави для висновку, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18, наведено наступні правові висновки:

«Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів щодо порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 13 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" до відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законами України, належить вирішення питань, зокрема, використання землі, природних ресурсів, охорони довкілля.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 21 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" визначено, що місцева державна адміністрація розпоряджається землями державної власності відповідно до закону.

Приписами ст. 17 Земельного кодексу України встановлено, що до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить, зокрема, розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

Згідно ч. 2 ст. 84 ЗК України право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

Частиною 5 ст. 122 ЗК України передбачено, що обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.

Статтею 1 Указу Президентом України від 24.02.2022 №68/2022 на виконання Закону України "Про правовий режим воєнного стану" для здійснення керівництва у сфері забезпечення оборони, громадської безпеки і порядку утворено, зокрема, Волинську обласну військову адміністрацію, у зв`язку з утворенням військових адміністрацій, зазначених у цій статті, обласні, Київська міська державні адміністрації та голови цих адміністрацій набувають статусу відповідних військових адміністрацій та начальників цих військових адміністрацій.

Із урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що уповноваженим органом на захист інтересів держави у даному спорі є Волинська обласна військова адміністрація.

З матеріалів справи вбачається, що листом за вих. №11/3/1-331вих-23 від 04.12.2023 Офісом Генерального прокурора проінформовано Волинську обласну військову адміністрацію про виявлені порушення вимог законодавства щодо незаконності розпорядження та користування землями оборони, розташованими у межах прикордонної смуги (а.с.177-179 т.2).

Волинська обласна державна адміністрація у листі від 13.12.2023 №274478-23 повідомила Офіс Генерального прокурора, що заходи скасування державної реєстрації спірних земельних ділянок з категорією сільськогосподарського призначення у Державному земельному кадастрі та про повернення або витребування з комунальної власності зазначених земельних ділянок, які знаходяться в межах земель прикордонної смуги не вживалися. Адміністрація не заперечує проти подання прокуратурою позову в її інтересах, оскільки вона обмежена в коштах на сплату судового збору (а.с. 180 т.2).

Листом №11/3/1-157вих-24 від 14.05.2024 Офіс Генерального прокурора повідомив Волинську обласну державну (військову) адміністрацію про ініціювання пред`явлення даного позову до суду (а.с. 37-38 т.3).

Відтак, колегією суддів взято до уваги, що зверненню прокурора до суду з позовом у цій справі передував обмін листами з Волинською обласною військовою адміністрацію щодо захисту порушених інтересів держави, копії яких долучено до матеріалів справи.

Таким чином, Волинською обласною державною (військовою) адміністрацією не було самостійно вжито заходів щодо захисту інтересів держави. Такі дії обґрунтовано оцінені прокурором як бездіяльність компетентного органу.

З огляду на встановлені вищевикладені обставини та з урахуванням правових висновків Верховного Суду, викладених, зокрема у постановах Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року в справі №912/2385/18 та Верховного Суду від 16 серпня 2021 року в справі №910/21377/17, суд апеляційної інстанції вказує, що зверненню прокурора 20.05.2024 з позовом у цій справі передувало відповідне листування з позивачем з дотриманням процедури встановленої частинами 3, 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру", а тому, враховуючи звернення прокурора до компетентного органу та нездійснення позивачем захисту інтересів держави у спірних правовідносинах шляхом звернення до суду із відповідним позовом, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про доведення прокурором наявності підстав для звернення до суду з позовом в даній справі в інтересах держави в особі позивача Волинської обласної державної (військової) адміністрації.

Щодо розгляду справи по суті, колегія суддів зазначає наступне.

15 вересня 1946 року постановою обласної ради депутатів трудящих Волинської області №39/599, у межах Волинської області встановлені наступні прикордонні зони та полоси: а) заборонену прикордонну зону, в яку включений у тому числі Любомльський район; б) 2 кілометрові та 800 метрові прикордонні смуги, які визначені на місцевості від лінії кордону та позначені відповідними вказівниками (а.с. 233-238 т.2, а.с. 34-43 т.5).

21 серпня 2013 року розпорядженням Любомльської районної державної адміністрації Волинської області №159 надано дозвіл Головному управлінню Держземагенства у Волинській області на проведення інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної форми власності орієнтовною площею 10 307,34 га в межах Любомльського району Волинської області (а.с.129 т.1).

19 листопада 2013 року наказом ГУ Держземагентства у Волинській області №58 надано дозвіл ДП "Волинський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" на розробку технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населених пунктів Волинської області, орієнтовною площею 91341,8 га (а.с. 130-134 т.1).

На підставі зазначених розпорядчих документів розроблено технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення, які перебувають у державній власності за межами населених пунктів на території Штунської сільської ради Любомльського району

Відповідно до вказаної технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення, які перебувають у державній власності, за межами населених пунктів на території Штунської сільської ради Любомльського району загальною площею 605,6156 га, до складу яких входила земельна ділянка № 1 площею 8,0884 га, земельна ділянка № З площею 5,4725 га, земельна ділянка № НОМЕР_1 площею 2,6211 га, земельна ділянка № НОМЕР_2 площею 3,7957 га, земельна ділянка № НОМЕР_3 площею 18,1755 га, земельна ділянка № НОМЕР_4 площею 6,6813 га, земельна ділянка № НОМЕР_5 площею 2,4767 га, земельна ділянка № НОМЕР_6 площею 1,8710 га, земельна ділянка № НОМЕР_7 площею 2,2594 га та земельна ділянка № НОМЕР_8 площею 1,5731 гектара (а.с.46-250 т.1, а.с. 1-176 т.2).

03 листопада 2013 року здійснена державна реєстрація у Державному земельному кадастрі земельних ділянок: з кадастровим номером :06:004:0850 площею 8,0884 га (земельна ділянка № 1); з кадастровим номером :06:004:0852 площею 5,4725 га (земельна ділянка № 3); з кадастровим номером :06:004:0854 площею 2,6211 га (земельна ділянка № НОМЕР_1 ); з кадастровим номером :06:004:0856 площею 3,7957 га (земельна ділянка № НОМЕР_2 ); з кадастровим номером :06:004:0858 площею 18,1755 га (земельна ділянка № НОМЕР_3 ); з кадастровим номером :06:004:0860 площею 6,6813 га (земельна ділянка № НОМЕР_4 ); з кадастровим номером :06:004:0862 площею 2,4767 га (земельна ділянка № НОМЕР_5 ); з кадастровим номером :06:004:0863 площею 1,8710 га (земельна ділянка № НОМЕР_6 ); з кадастровим номером :06:004:0869 площею 2,2594 га (земельна ділянка № НОМЕР_7 ); з кадастровим номером :06:004:0873 площею 1,5731 га (земельна ділянка № НОМЕР_8 ). Відповідно до даних Державного земельного кадастру код згідно з Класифікатором видів цільового призначення цих земельних ділянок вказано " 16" - землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам), категорія земель - сільськогосподарське призначення.

09 грудня 2013 року розпорядженням Любомльської районної державної адміністрації Волинської області №246 затверджено матеріали інвентаризації земель сільськогосподарського призначення, які перебувають у державній власності, загальною площею 10 307,4 га, розташованих за межами населених пунктів на території міської, селищної та сільських рад Любомльського району Волинської області, у тому числі на території Штунської сільської ради, щодо 64 земельних ділянок загальною площею 605,6156 га, до складу яких входять 10 спірних земельних ділянок загальною площею 53,0147 гектара (а.с.184-185 т.2).

13 грудня 2016 року утворена Вишнівська сільська рада шляхом об`єднання Вишнівської, Радехівської, Римачівської, Ладинської, Машивської, Олеської, Хворостівської та Штунської сільських рад Любомльського району.

12 червня 2020 року розпорядженням Кабінету Міністрів України №708-р визначено адміністративні центри та затверджені території територіальних громад Волинської області, зокрема Вишнівської територіальної громади, до складу якої включено і Штунську сільську раду.

03 грудня 2020 року наказом Головного управління Держгеокадастру у Волинській області №10-ОТГ "Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність" передано Вишнівській територіальній громаді Любомльського району у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 4 536,2299 га згідно з актом приймання-передачі (а.с.189 т.2).

Відповідно до акта приймання-передачі від 03.12.2020 Головне управління Держгеокадастру у Волинській області передало із державної власності, а Вишнівська сільська рада прийняла у комунальну власність Вишнівської сільської ради земельні ділянки згідно з додатком, до якого включено також земельні ділянки: з кадастровим номером :06:004:0850 площею 8,0884 га; з кадастровим номером :06:004:0852 площею 5,4725 га; з кадастровим номером :06:004:0854 площею 2,6211 га; з кадастровим номером :06:004:0856 площею 3,7957 га; з кадастровим номером :06:004:0858 площею 18,1755 га; з кадастровим номером :06:004:0860 площею 6,6813 га; з кадастровим номером :06:004:0862 площею 2,4767 га; з кадастровим номером :06:004:0863 площею 1,8710 га; з кадастровим номером :06:004:0869 площею 2,2594 га; з кадастровим номером :06:004:0873 площею 1,5731 гектара (а.с. 190-226 т.2)

Пунктом 2 вказаного акта приймання-передачі передбачено, що цей акт разом із наказом Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 03.12.2020 № 10-ОТГ є підставою для державної реєстрації права на вказані земельні ділянки комунальної власності Вишнівської територіальної громади.

Законом України від 28.04.2021 № 1423-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин", який набрав чинності 27.05.2021, змінено положення Земельного кодексу України (далі - ЗК України) щодо повноважень уповноважених органів на розпорядження земельними ділянками.

Зокрема, розділ X "Перехідні положення" Земельного кодексу України доповнено п.24, яким визначено, що з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель оборони (п.п. "б").

Таким чином, землі оборони віднесені до земель державної форми власності.

Внесення до Державного земельного кадастру відомостей про цільове призначення спірної земельної ділянки як земель запасу сільськогосподарського призначення, не наданих у власність або у користування, відносить зазначену землю відповідно до п. 24 розділу X "Перехідні положення" ЗК України до земель комунальної власності.

Як наслідок, з моменту набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин" фактично припинено право власності держави на зазначені земельні ділянки.

Прокурор зазначає, що вищевказані земельні ділянки належать до земель оборони та входять до складу земель прикордонної смуги.

Із урахуванням викладеного, прокурор, стверджуючи, що у порушення вимог закону земельні ділянки з кадастровим номером :06:004:0850 площею 8,0884 га; з кадастровим номером :06:004:0852 площею 5,4725 га; з кадастровим номером :06:004:0854 площею 2,6211 га; з кадастровим номером :06:004:0856 площею 3,7957 га; з кадастровим номером :06:004:0858 площею 18,1755 га; з кадастровим номером :06:004:0860 площею 6,6813 га; з кадастровим номером :06:004:0862 площею 2,4767 га; з кадастровим номером :06:004:0863 площею 1,8710 га; з кадастровим номером :06:004:0869 площею 2,2594 га; з кадастровим номером :06:004:0873 площею 1,5731 гектара, які відноситься до земель оборони, безпідставно вилучено з державної власності, звернувся з даним позовом до суду.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Згідно зі ст. 20 Земельного кодексу України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою.

Земельні ділянки, що належать до земель оборони, використовуються виключно згідно із Законом України "Про використання земель оборони".

Відповідно до ст. 65 Земельного кодексу України землями промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення визнаються земельні ділянки, надані в установленому порядку підприємствам, установам та організаціям для здійснення відповідної діяльності.

Порядок використання земель промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення встановлюється законом.

Стаття 77 ЗК України як на час виникнення спірних правовідносин, так і на час розгляду справи судом першої інстанції передбачала, що землі оборони можуть перебувати лише у державній власності.

При цьому у зазначеній статті встановлено, що землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України.

Навколо військових та інших оборонних об`єктів у разі необхідності створюються захисні, охоронні та інші зони з особливими умовами користування.

Порядок використання земель оборони встановлюється законом.

Відповідно до статті 84 ЗК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності (частина перша).

Право державної власності на землю набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських, районних державних адміністрацій та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відповідно до закону (частина друга).

До земель державної власності, які не можуть передаватись у комунальну власність, належать, зокрема, землі оборони, крім земельних ділянок під об`єктами соціально-культурного, виробничого та житлового призначення (частина третя).

Правові засади і порядок використання земель оборони визначено у Законі України "Про використання земель оборони".

Відповідно до частини першої статті 2 зазначеного Закону військовим частинам для виконання покладених на них функцій та завдань земельні ділянки надаються у постійне користування відповідно до вимог ЗК України.

Уздовж державного кордону України згідно із законом встановлюється прикордонна смуга, в межах якої діє особливий режим використання земель. Розмір та правовий режим прикордонної смуги встановлюються відповідно до закону. Землі в межах прикордонної смуги та інші землі, необхідні для облаштування та утримання інженерно-технічних споруд і огорож, прикордонних знаків, прикордонних просік, комунікацій та інших об`єктів, надаються в постійне користування військовим частинам Державної прикордонної служби України (частини перша, друга статті 3 Закону України "Про використання земель оборони").

Статтею 4 Закону України "Про використання земель оборони" встановлено, що військові частини за погодженням з органами місцевого самоврядування або місцевими органами виконавчої влади і в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, можуть дозволяти фізичним і юридичним особам вирощувати сільськогосподарські культури, випасати худобу та заготовляти сіно на землях, наданих їм у постійне користування. Землі оборони можуть використовуватися для будівництва об`єктів соціально-культурного призначення, житла для військовослужбовців та членів їхніх сімей, а також соціального та доступного житла без зміни їх цільового призначення.

Статтею 22 Закону України "Про державний кордон України" встановлено, що з метою забезпечення на державному кордоні України належного порядку Кабінетом Міністрів України встановлюється прикордонна смуга, а також можуть установлюватися контрольовані прикордонні райони. Прикордонна смуга встановлюється безпосередньо вздовж державного кордону України на його сухопутних ділянках або вздовж берегів прикордонних річок, озер та інших водойм з урахуванням особливостей місцевості та умов, що визначаються Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, земельні ділянки у межах прикордонної смуги, яка встановлена вздовж державного кордону України, відносяться до земель оборони щодо яких встановлений спеціальний режим їх використання та які можуть перебувати лише у державній власності, і не підлягають передачі до комунальної чи приватної власності.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 04.09.2024 у справі №922/4669/23.

Згідно зі ст. 23 Закону України "Про державний кордон України" у прикордонній смузі та контрольованому прикордонному районі в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України, встановлюється прикордонний режим, який регламентує відповідно до цього Закону та інших актів законодавства України правила в`їзду, перебування, проживання, пересування громадян України та інших осіб, провадження робіт, обліку та тримання на пристанях, причалах і в пунктах базування самохідних та несамохідних суден, їх плавання та пересування у внутрішніх водах України.

Сукупний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку про те, що земельні ділянки у межах прикордонної смуги, яка встановлена вздовж державного кордону України, відносяться до земель оборони, які можуть перебувати лише у державній власності та не підлягають передачі до комунальної чи приватної власності, а також щодо яких встановлений спеціальний режим їх використання.

Встановлення факту розташування спірних земельних ділянок в межах прикордонної смуги свідчить про їх належність до земель оборони в силу законодавчого визначення цільового призначення земель, розташованих у межах прикордонної смуги.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.07.98 №1147 "Про прикордонний режим" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) установлено вздовж державного кордону на його сухопутних ділянках і вздовж берегів прикордонних річок, озер та інших водойм прикордонну смугу у межах прилеглих до кордону територій селищних і сільських рад, де запроваджується прикордонний режим. З урахуванням особливостей місцевості та інших умов ширина прикордонної смуги може бути змінена обласними державними адміністраціями за поданням Адміністрації Державної прикордонної служби, але вона не може бути меншою від ширини смуги місцевості, що знаходиться в межах від лінії державного кордону до лінії прикордонних інженерних споруджень.

Відповідно до пункту 2 Положення про прикордонний режим, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.07.98 №1147, прикордонна смуга - це ділянка місцевості, яка встановлюється безпосередньо уздовж державного кордону на його сухопутних ділянках або уздовж берегів прикордонних річок, озер та інших водойм у межах територій селищних і сільських рад, прилеглих до державного кордону, але не може бути меншою від ширини смуги місцевості, що розташована в межах від лінії державного кордону до лінії прикордонних інженерних споруджень.

Лінія прикордонних інженерних споруд - смуга місцевості в межах прикордонної смуги та інші земельні ділянки, які відповідно до законодавства надаються в постійне користування органам Державної прикордонної служби України для облаштування та утримання інженерно-технічних споруд і огорож, прикордонних знаків, прикордонних просік, комунікацій та інших об`єктів.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що при наданні земельної ділянки за відсутності проекту землеустрою зі встановлення прикордонної смуги необхідно виходити із її нормативних розмірів, встановлених статтею 22 Закону України "Про державний кордон України" та пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 27.07.98 №1147 "Про прикордонний режим". Відсутність окремого проекту землеустрою щодо встановлення прикордонної смуги не свідчить про її відсутність, оскільки її розміри встановлені законом та фактичним розташуванням прикордонних інженерних споруд.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 26.10.2020 у справі №297/1408/15-ц, від 26.07.2023 у справі №454/2498/19, від 02.10.2024 у справі №444/1011/20.

За висновком Верховного Суду, сформованим у постанові від 02.10.2024 у справі №444/1011/20, "… законодавчо врегульовано, що прикордонна смуга не може бути меншою від ширини смуги місцевості, що розташована в межах від лінії державного кордону до лінії прикордонних інженерних споруд. Земельні ділянки, що перебувають в межах прикордонної смуги, перебувають у державній власності, щодо них діє особливий режим використання, оскільки такі земельні ділянки мають статус земель оборони. Такі земельні ділянки надаються у постійне користування органам Державної прикордонної служби України, а відсутність їх державної реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не свідчить про те, що земельні ділянки в межах прикордонної смуги можуть перебувати в іншій формі власності, окрім державної, та належати до іншої категорії земель аніж землі оборони".

Аналогічні висновки зробив Верховний Суд у постанові від 04.09.2024 у справі №922/4669/23, зокрема: "...Уздовж державного кордону України відповідно до закону встановлюється прикордонна смуга, в межах якої діє особливий режим використання земель. Розмір та правовий режим прикордонної смуги встановлюються відповідно до закону. Землі в межах прикордонної смуги та інші землі, необхідні для облаштування та утримання інженерно-технічних споруд і огорож, прикордонних знаків, прикордонних просік, комунікацій та інших об`єктів, надаються в постійне користування військовим частинам Державної прикордонної служби України (частини 1, 2 статті 3 Закону України "Про використання земель оборони")".

Твердження відповідача-2 в апеляційній скарзі про те, що відсутність у технічній документації із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення документів про належність спірних земельних ділянок до земель оборони свідчить про необґрунтованість доводів прокурора, є помилковим та таким, що не відповідає нормам матеріального права і правовим висновкам Верховного Суду.

Зокрема, колегія суддів, відзначає, що належність земельних ділянок до земель оборони у межах прикордонної смуги не обумовлюється розробленням спеціальної документації із землеустрою з видом цільового призначення «для розміщення та постійної діяльності Державної прикордонної служби України». Відповідно до статті 22 Закону України «Про державний кордон України» та пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 27.07.1998 № 1147 «Про прикордонний режим», прикордонна смуга встановлюється вздовж державного кордону з нормативно визначеними розмірами, а її правовий режим виникає безпосередньо з припису закону, а не внаслідок затвердження проєкту землеустрою чи внесення відповідних відомостей до інвентаризаційної документації.

Сам факт відсутності в матеріалах інвентаризації земель спеціальних документів щодо встановлення прикордонної смуги або зміни цільового призначення земель не свідчить про відсутність прикордонної смуги як такої. Навпаки, закон прямо передбачає, що за відсутності проєкту землеустрою зі встановлення прикордонної смуги при визначенні правового режиму земель необхідно виходити з її нормативних розмірів, установлених законом, а також із фактичного розташування прикордонних інженерних споруд.

Доводи прокурора щодо меж спірних земельних ділянок не ґрунтуються на припущеннях, а випливають із чітко визначених законодавчих критеріїв: розташування земель відносно лінії державного кордону, мінімальної ширини прикордонної смуги та наявності прикордонних інженерно-технічних об`єктів. Саме ці обставини є юридично значущими для встановлення правового режиму земель, а не формальна кваліфікація, допущена в документації інвентаризації.

Такий підхід прямо підтверджений усталеною практикою Верховного Суду. Зокрема, у постановах від 26.10.2020 у справі № 297/1408/15-ц, від 26.07.2023 у справі № 454/2498/19, від 02.10.2024 у справі № 444/1011/20 та від 04.09.2024 у справі № 922/4669/23 Верховний Суд дійшов висновку, що землі в межах прикордонної смуги перебувають у державній власності та мають статус земель оборони незалежно від факту розроблення документації із землеустрою або державної реєстрації права постійного користування. Відсутність такої документації не створює можливості перебування цих земель в іншій формі власності та не змінює їх категорії.

Отже, відсутність у технічній документації із землеустрою щодо інвентаризації земель спеціальних відомостей про прикордонну смугу або цільове призначення для потреб Державної прикордонної служби України не спростовує належність спірних земельних ділянок до земель оборони. Доводи прокурора ґрунтуються на імперативних нормах закону та правових висновках Верховного Суду, а тому твердження відповідача-2 про їх припущення є безпідставним і підлягає відхиленню.

Доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (стаття 73 ГПК України).

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що відповідні розміри та ширина прикордонної смуги на території колишнього Любомльського району Волинської області затверджені постановою обласної Ради депутатів трудящих Волинської області № 39/599 від 15.09.1946, яка є доказом, який підтверджує встановлення 800 метрової прикордонної смуги, переданої у повне розпорядження прикордонних військ ще до набрання чинності Закону України "Про державний кордон України", Закону України "Про використання земель оборони" та постанови Кабінету Міністрів України від 27.07.1998 №1147 "Про прикордонний режим". Докази її скасування чи зміни в матеріалах справи відсутні.

Визначення розмірів та ширини прикордонної смуги підтверджені рішеннями Любомльського районного суду від 05.02.2021 у справі №163/955/20, від 19.02.2021 у справах №163/985/20 та №163/981/20, які набрали законної сили.

Рішенням виконавчого комітету Волинської обласної ради депутатів трудящих від 20.04.1973 № 147с з метою використання в сільськогосподарському виробництві частин земельних ділянок, закріплених за Міністерством оборони СРСР, у тому числі Любомльським гарнізоном, зобов`язано голів колгоспів, керівників державних сільськогосподарських підприємств, яким надані земельні ділянки, звільнити ділянки, що виділяються під ріллю, за першою вимогою начальників гарнізонів.

Поряд з цим, згідно з матеріалами технічної документації спірні земельні ділянки розташовані в межах земель прикордонної смуги, яка на викопіюванні з чергового кадастрового плану земель Штунської сільської ради Любомльського району Волинської області позначена відповідними вказівниками.

Розпорядженням Волинської обласної державної адміністрації від 11.10.2018 № 665 визначено ширину прикордонної смуги у Волинській області уздовж державного кордону на його сухопутних ділянках і вздовж берегів прикордонних річок, озер та інших водойм у межах прилеглих до кордону територій, де запроваджується прикордонний режим, 10 кілометрів від лінії державного кордону в тил території України, але не менш ніж ширина смуги місцевості, що знаходиться в межах від лінії державного кордону до лінії прикордонних інженерних споруджень.

Згідно з інформацією Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 27.11.2023 № 10-3-0.31-4353/2-23 спірні земельні ділянки, зареєстровані в Державному земельному кадастрі, розташовані між орієнтовною лінією державного кордону та земельною ділянкою земель оборони з видом цільового призначення для розміщення та постійної діяльності Державної прикордонної служби України з кадастровим номером 072338700:06:004:0945, в межах дії обмежень використання земель - прикордонна смуга.

Поряд з цим, колегія суддів відзначає, що частиною першою статті 99 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Дульський проти України" від 01.06.2006 зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи (подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 14.07.2021 у справі №902/834/20).

Враховуючи вищевикладене, ухвалою суду першої інстанції від 22.10.2024 призначено по справі №903/495/24 земельно - технічну експертизу, проведення якої доручити Центру судових і спеціальних експертиз Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України.

Винесено на вирішення судової експертизи питання: Чи знаходяться земельні ділянки з кадастровим номером :06:004:0850 площею 8,0884 га, з кадастровим номером :06:004:0852 площею 5,4725 га; з кадастровим номером :06:004:0854 площею 2,6211 га, з кадастровим номером :06:004:0856 площею 3,7957 га, з кадастровим номером :06:004:0858 площею 18,1755 га, з кадастровим номером :06:004:0860 площею 6,6813 га, з кадастровим номером :06:004:0862 площею 2,4767 га, з кадастровим номером :06:004:0863 площею 1,8710 га, з кадастровим номером :06:004:0869 площею 2,2594 га, з кадастровим номером :06:004:0873 площею 1,5731 га, у тому числі їх поворотні точки з визначеними координатами X та Y, в межах 10 кілометрової прикордонної смуги від лінії державного кордону, яка була визначена розпорядженням Волинської обласної державної адміністрації від 11.10.98 №1147 "Про прикордонний режим"?; якщо так, то яка площа накладення кожної з цих земельних ділянок на 10 та 5 км. прикордонної смуги від лінії державного кордону?

Згідно з висновком земельно-технічної експертизи від 20.06.2025 № 261/7, проведеної Центром судових і спеціальних експертиз Українського науково дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України на виконання вимог ухвали суду у даній справі від 22.10.2024 встановлено, що усі спірні земельні ділянки знаходяться в межах 10-кілометрової прикордонної смуги від лінії державного кордону, яка визначена розпорядженням Волинської обласної державної адміністрації "Про визначення ширини прикордонної смуги у Волинській області" від 11.10.2018 № 665, та в межах 5~кілометрової смуги від лінії державного кордону, яка визначена пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України "Про прикордонний режим" від 27.07.1998 № 114 7. Накладення кожної з досліджуваних земельних ділянок становить 100% їхньої площі (а.с.64-79 т.6).

Згідно зі статтею 98 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до статті 104 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, дослідивши вказаний висновок від 20.06.2025 № 261/7 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи в сукупності з матеріалами справи, суд апеляційної інстанції встановив, що експертом був проведений докладний опис досліджень та надана обґрунтована відповідь на поставлені експерту питання. Висновок здійснений компетентним експертом, є повним та обґрунтованим, оскільки: всі надані на експертне дослідження об`єкти були досліджені; на всі поставлені перед експертом питання надані вичерпні відповіді, повнота яких перевірена судом на відповідність іншим фактичним даним; висновки є ясними та викладені чітко; судом з`ясовано узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком судової експертизи.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що усі спірні земельні ділянки знаходяться в межах 10-кілометрової прикордонної смуги від лінії державного кордону, яка визначена розпорядженням Волинської обласної державної адміністрації "Про визначення ширини прикордонної смуги у Волинській області" від 11.10.2018 №665, та в межах 5-кілометрової смуги від лінії державного кордону, яка визначена пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України "Про прикордонний режим" від 27.07.1998 №114.

Крім того, судова колегія звертає увагу, що у урахуванням долучених до матеріалів справи картографічних матеріалів, схем розміщення земельних ділянок та відомостей щодо проходження державного кордону України, вбачається, що всі спірні земельні ділянки фактично та юридично розташовані у межах прикордонної смуги, щодо якої законом установлено особливий правовий режим використання земель. Зазначені матеріали переконливо підтверджують накладення спірних земельних ділянок не лише в межах 10-кілометрової прикордонної смуги від лінії державного кордону, визначеної розпорядженням Волинської обласної державної адміністрації від 11.10.2018 № 665, а й у межах 5-кілометрової смуги, встановленої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 27.07.1998 № 1147 «Про прикордонний режим», а також, що є визначальним у межах 50-метрової прикордонної смуги вздовж українсько-польського державного кордону:

- площа накладення земельної ділянки з кадастровим номером :06:002:0850 загальною площею 8,0884 га становить 3,0289 га;

- площа накладення земельної ділянки з кадастровим номером :06:002:0852 загальною площею 5,4725 га становить 3,6045 га;

- площа накладення земельної ділянки з кадастровим номером 0723І87200:06:002:0854 загальною площею 2,6211 га становить 2,5805 га;

- площа накладення земельної ділянки з кадастровим номером :06:002:0856 загальною площею 3,7957 га становить 2,5064 га;

- площа накладення земельної ділянки з кадастровим номером :06:002:0858 загальною площею 18,1755 га становить 8,6330 га;

- площа накладення земельної ділянки з кадастровим номером 072387200:06:002:0860 загальною площею 6,6813 га становить 3,1494 га;

- площа накладення земельної ділянки з кадастровим номером :06:002:0862 загальною площею 2,4767 га становить 1,3165 га;

- площа накладення земельної ділянки з кадастровим номером :06:002:0863 загальною площею 1,8710 га становить 1,8513 га;

- площа накладення земельної ділянки з кадастровим номером :06:002:0869 загальною площею 2,2594 га становить 2,0705 га;

- площа накладення земельної ділянки з кадастровим номером :06:002:0873 загальною площею 1,5731 га становить 1,5731 га;

Додатково з матеріалів справи вбачається, що на вказаних земельних ділянках розташовані прикордонні знаки (стовпи), які відповідно до п. 2 Інструкції з організації інженерного забезпечення охорони державного кордону України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 02.03.2019 № 156, належать до інженерних споруд, призначених для створення сприятливих умов для елективного застосування в охороні державного кордону озброєння, військової та спеціальної техніки, забезпечення стійкості управління підрозділами та підвищення рівня їх захисту від засобів ураження противника.

Так, на земельній ділянці з кадастровим номером :06:004:0854 знаходиться прикордонний знак з номером 973, на земельній ділянці з кадастровим номером :06:004:0860 знаходиться, прикордонний знак з номером 971, на земельній ділянці з кадастровим номером :06:004:0869 знаходиться прикордонний знак з номером 962, у безпосередній близькості до земельних ділянок з кадастровими номерами :06:004:0858, :06:004:0863, :06:004:0200:06:004:0850, :06:004:0873 знаходяться прикордонні знаки з номерами 961, 963, 970,971, 972, 973, 974.

Таким чином, сукупність досліджених судом апеляційної інстанції доказів: картографічних матеріалів, схем розташування земельних ділянок, даних про площі накладення на прикордонну смугу, а також відомостей про наявність прикордонних інженерних споруд є належною, достатньою, достовірною та допустимою для висновку про те, що спірні земельні ділянки накладаються на землі оборони в межах прикордонної смуги. Встановлені обставини свідчать про об`єктивне існування спеціального правового режиму цих земель та виключають можливість їх використання або розпорядження всупереч вимогам законодавства про землі оборони і прикордонний режим.

Посилання відповідача-2 на дані форм державної статистичної звітності « 6-зем» як на доказ належності спірних земельних ділянок до земель сільськогосподарського призначення є необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства і правовим висновкам Верховного Суду.

Зокрема, наказ Державного комітету статистики України від 05.11.1998 № 377, яким були затверджені форми державної статистичної звітності з земельних ресурсів, у тому числі форма « 6-зем», втратив чинність ще у 2015 році на підставі наказу Державної служби статистики України від 19.08.2015 № 190. Отже, на момент видання оспорюваного наказу Головного Управління Держгеокадастру у Волинській області від 03.12.2020 № 10-ОТГ зазначений нормативний акт уже не діяв і не міг слугувати чинною правовою підставою для визначення категорії земель або обґрунтування правомірності їх обліку та використання. Використання даних, сформованих за формою, затвердженою нечинним нормативним актом, саме по собі позбавляє такі доводи належної юридичної сили.

Колегія суддів відзначає, що форма « 6-зем» Звіту про наявність земель та розподіл їх за власниками землі, землекористувачами, угіддями та видами економічної діяльності, затвердженого наказом Державного комітету статистики України від 05.11.1998 № 377 за своєю правовою природою не є правовстановлюючим документом, а має виключно обліково-статистичний характер. Вона відображає узагальнену інформацію про фактичне використання земель на певну дату, але не встановлює їх правовий режим, категорію та види використання. Категорія земель та їх належність до певного виду визначаються виключно відповідно до положень Земельного кодексу України, законів України, рішень уповноважених органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також з урахуванням спеціального правового режиму окремих земель.

Категорія земель в Україні визначається на основі їх основного цільового призначення відповідно до ст. 19 Земельного кодексу України, землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення.

Згідно ч.1 ст. 77 ЗК України, землями оборони визнаються земельні ділянки, призначені для забезпечення діяльності Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Міністерства оборони України, розвідувальних органів України, Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України, для розміщення військових частин, військових навчальних закладів, підприємств, установ та організацій, що перебувають у сфері управління зазначених органів та/або входять до структури Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також для розміщення господарських товариств, у статутному капіталі яких 100 відсотків акцій (часток) належать державі та функції з управління корпоративними правами держави у статутних капіталах яких здійснюють зазначені органи, за винятком господарських товариств, у статутному капіталі яких є корпоративні права держави, набуті в результаті примусового відчуження майна в умовах правового режиму воєнного стану відповідно до Закону України "Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постанові від 13.09.2023 у справі № 707/1711/20-ц, у якій зазначено, що дані форм державної статистичної звітності не є визначальними для встановлення правової категорії земель і не можуть мати пріоритет над нормами земельного законодавства та рішеннями компетентних органів.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що у спірних правовідносинах вирішальне значення має не формальне віднесення земель до тієї чи іншої категорії в облікових формах, а їх фактичне розташування та спеціальний правовий режим, установлений законом. Земельні ділянки, які розташовані у межах прикордонної смуги, за приписами законодавства належать до земель оборони та перебувають виключно у державній власності незалежно від того, як вони були відображені у статистичній звітності як рілля чи пасовища.

Таким чином, посилання Головного Управління Держгеокадастру у Волинській області на форми « 6-зем» як на доказ належності спірних земельних ділянок до земель сільськогосподарського призначення є безпідставним, оскільки ґрунтується на нечинному нормативному акті та на обліковому документі, який не встановлює правового режиму земель. Такі відомості не можуть спростовувати імперативні приписи земельного законодавства та спеціальний статус земель, що перебувають у межах прикордонної смуги і належать до земель оборони.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що факт накладення спірних земельних ділянок на землі оборони прикордонної смуги повністю доводиться належним, достатніми, достовірними і допустимим доказами.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що накладення земельних ділянок з кадастровими номерами :06:004:0850, :06:004:0852, :06:004:0854, :06:004:0856, :06:004:0858, :06:004:0860, :06:004:0862, :06:004:0863, :06:004:0869, :06:004:0873 загальною площею 53,0147 га з цільовим призначенням землі запасу сільськогосподарського призначення на землі прикордонної смуги, усупереч вимогам ст. ст. 77, 84, 117,122 ЗК України безпідставно віднесені до категорії земель сільськогосподарського призначення та передані з державної у комунальну власність.

За приписами статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна з чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України) та усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (стаття 391 ЦК України, частина друга статті 152 ЗК України). Вказані способи захисту можна реалізувати шляхом подання віндикаційного та негаторного позовів відповідно.

У постанові від 02.10.2024 у справі №444/1011/20 Верховний Суд виснував, що земельні ділянки, розташовані в межах прикордонної смуги, можуть перебувати виключно у державній власності, не можуть передаватися у приватну власність або в користування іншим особам, крім випадків, встановлених законом, оскільки їх правовий режим характеризується особливим значенням для забезпечення державної безпеки та охорони державного кордону. Передача цих земель у користування чи володіння іншим суб`єктам суперечить встановленому правовому режиму та може створювати загрози для національної безпеки.

У такий спосіб набуття громадянами та юридичними особами прав власності та користування землями оборони в межах прикордонної смуги є неможливим, оскільки її розташування вказує на неможливість виникнення приватного власника, а отже, і нового володільця.

За змістом статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Отже, зайняття земельної ділянки земель оборони в межах прикордонної смуги з порушенням ЗК України, Закону України "Про використання земель оборони", Закону України "Про державний кордон України", Положення про прикордонний режим, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.07.98 №1147, треба розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави, що охоплюється визначенням негаторного позову.

Щодо позовної вимоги про визнання незаконним та скасування розпорядження Любомльської районної державної адміністрації №246 від 19.12.2013 "Про затвердження матеріалів інвентаризації земель сільськогосподарського призначення, які перебувають у державній власності" в частині затвердження такої документації щодо земельних ділянок з кадастровим номером : :06:004:0850 площею 8,0884 га, з кадастровим номером :06:004:0852 площею 5,4725 га, з кадастровим номером :06:004:0854 площею 2,6211 га, з кадастровим номером :06:004:0856 площею 3,7957 га, з кадастровим номером :06:004:0858 площею 18,1755 га, з кадастровим номером :06:004:0860 площею 6,6813 га, з кадастровим номером :06:004:0862 площею 2,4767 га, з кадастровим номером :06:004:0863 площею 1,8710 га, з кадастровим номером :06:004:0869 площею 2,2594 га, з кадастровим номером :06:004:0873 площею 1,5731 га. колегія суддів зазначає наступне.

Зі змісту ч. ч. 1, 2, 6, 7 ст. 20 Земельного кодексу України вбачається, що віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради Міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.

Відповідно до ч. 5 ст. 122 Земельного кодексу України обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.

Оскільки п. 4 постанови обласної Ради депутатів трудящих Волинської області від 15.09.46 №39/599 землі прикордонної полоси постановлено передати в повне розпорядження прикордонних військ, за виключенням райцентру Устилуг, та вказана постанова залишається чинного до даного часу, відтак, спірні земельні ділянки без зміни цільового призначення, неправомірно віднесено (інвентаризовано) до земель сільськогосподарського призначення.

З урахуванням викладеного, приймати рішення про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель за межами населених пунктів Волинської області на території Любомльського району та її затвердження вправі лише розпорядник земель оборони - Волинська обласна державна адміністрація.

Згідно ч.1 ст.20, ч.3-5 ст.122 Земельного кодексу України районні державні адміністрації та органи місцевого самоврядування взагалі не наділені повноваженнями щодо вилучення, зміни цільового призначення та інвентаризації земель оборони.

Розпорядження Любомльської районної державної адміністрації №246 від 19.12.2013 "Про затвердження матеріалів інвентаризації земель сільськогосподарського призначення, які перебувають у державній власності" в частині затвердження такої документації щодо земельних ділянок з кадастровим номером : :06:004:0850 площею 8,0884 га, з кадастровим номером :06:004:0852 площею 5,4725 га, з кадастровим номером :06:004:0854 площею 2,6211 га, з кадастровим номером :06:004:0856 площею 3,7957 га, з кадастровим номером :06:004:0858 площею 18,1755 га, з кадастровим номером :06:004:0860 площею 6,6813 га, з кадастровим номером :06:004:0862 площею 2,4767 га, з кадастровим номером :06:004:0863 площею 1,8710 га, з кадастровим номером :06:004:0869 площею 2,2594 га, з кадастровим номером :06:004:0873 площею 1,5731 га. прийняте за відсутності відповідного розпорядчого акту власника землі - Волинської обласної державної адміністрації про зміну цільового призначення спірних земельних ділянок із земель оборони на землі сільськогосподарського призначення.

Відповідно до ст. 21 Земельного кодексу України порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для: а) визнання недійсними рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради Міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам; б) визнання недійсними угод щодо земельних ділянок; в) відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною.

Таким чином, розпорядження Любомльської районної державної адміністрації №246 від 19.12.2013 "Про затвердження матеріалів інвентаризації земель сільськогосподарського призначення, які перебувають у державній власності" в оспорюваній частині прийняте в порушення вимог ст.ст. 6, 14, 19 Конституції України, ст. ст. 3,15-2, 17, 20, 77, 122 Земельного кодексу України, ст. 3 Закону України "Про використання земель оборони".

Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відновлення становища, яке існувало до порушення, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно ст. 393 Цивільного кодексу України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди.

Статтею 21 Цивільного кодексу України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Суд визнає незаконним та скасовує нормативно-правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до ст. 155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акту, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

За ст. 43 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства скасовуються Президентом України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 N 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", судам слід мати на увазі, що спори, пов`язані із земельними відносинами, розглядаються в позовному провадженні. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК України).

При цьому, судом апеляційної інстанції враховано, що постановою Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2019 у справі №924/174/18 залишено без змін рішення судів попередніх інстанцій про визнання незаконними і скасування рішень органу місцевого самоврядування, якими надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель, що належали до земель оборони та знаходились у межах прикордонної смуги.

Таким чином, розпорядження Любомльської районної державної адміністрації від 19.12.2013 №246 "Про затвердження матеріалів інвентаризації земель сільськогосподарського призначення, які перебувають у державній власності" в частині затвердження такої документації щодо спірних земельних ділянок підлягає визнанню незаконним та скасуванню в порядку, визначеному ст. ст. 16, 21, 393 Цивільного кодексу України та ст. ст. 152, 155 Земельного кодексу України.

Щодо позовної вимоги про визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 03.12.2020 №10-ОТГ "Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність" у частині передачі Вишнівській територіальній громаді Любомльського району в особі Вишнівської сільської ради у комунальну власність земельних ділянок з кадастровим номером: :06:004:0850 площею 8,0884 га, з кадастровим номером :06:004:0852 площею 5,4725 га, з кадастровим номером :06:004:0854 площею 2,6211 га, з кадастровим номером :06:004:0856 площею 3,7957 га, з кадастровим номером :06:004:0858 площею 18,1755 га, з кадастровим номером :06:004:0860 площею 6,6813 га, з кадастровим номером :06:004:0862 площею 2,4767 га, з кадастровим номером :06:004:0863 площею 1,8710 га, з кадастровим номером :06:004:0869 площею 2,2594 га, з кадастровим номером :06:004:0873 площею 1,5731 га, яка є предметом апеляційного оскарження у даній справі, колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що спірні земельні ділянки знаходяться в межах прикордонної смуги, належать до земель оборони, отже такі ділянки не могли бути передані Головним управлінням Держгеокадастру у Волинській області до комунальної власності Вишнівській територіальній громаді Любомльського району в особі Вишнівської сільської ради на підставі спірного наказу, акту приймання-передачі та відповідно прийняті Вишнівської сільською радою на підставі акту приймання-передачі у комунальну власність.

Таким чином, оспорюваний наказ Головного управління Держгеокадастру у Волинській області прийнято з порушення вимог статей 17, 20, 77, 122 Земельного кодексу України.

Правомочність розпорядження - це закріплена нормами права можливість власника визначити долю належної йому речі, у тому числі шляхом відчуження або передачі її в тимчасове володіння іншим особам.

Незаконний наказ суб`єкта владних повноважень передусім порушує права дійсного власника такого майна, оскільки не відповідає його волі, свавільно позбавляє власника його речових прав та засновує цивільне правовідношення на недобросовісності, що, безумовно, є хибою (пороком) будь-якого правочину, вчиненого на виконання такого рішення.

Прийняття органом державної виконавчої влади ненормативного акта щодо розпорядження земельними ділянками породжує виникнення правовідносин, пов`язаних із реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів у сфері земельних відносин.

Правовий акт - це акт-волевиявлення (рішення) уповноваженого суб`єкта права, що регулює суспільні відносини за допомогою встановлення (зміни, скасування, зміни сфери дії) правових норм, а також визначення (зміни, припинення) на основі цих норм прав і обов`язків учасників конкретних правовідносин тощо.

Ненормативними актами є індивідуально-правові акти (юридичні факти), на підставі яких у конкретних суб`єктів правовідносин (фізичних осіб та/чи юридичних осіб приватного права) виникають, змінюються або припиняються конкретні права й обов`язки.

При цьому акт уповноваженого органу державної виконавчої влади може мати юрисдикційний зміст та може бути підставою для набуття у власність чи користування фізичними та юридичними особами земельних ділянок державної форми власності. У такому разі акт уповноваженого органу набуває нової правової якості, оскільки фактично стає актом зі здійснення правомочносте власника земельної ділянки у частині розпорядження нею.

Саме за рішенням уповноваженого органу виконавчої влада як його волевиявленням формується земельна ділянка як об`єкт цивільних прав, що передбачає визначення її площі, категорії, цільового призначення, обмежень / використанні, строку надання у користування, умови її використання тощо.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 15.09.2020 у справі №469/1044/17 (п. 83) вказала, що оскарження рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування за умови його невідповідності закону спрямоване не на втрату ним юридичної сили, а на захист інтересу у юридичній визначеності на майбутнє. Такий інтерес порушується, допоки існує незаконне рішення (триваюче порушення). Тому його можна оскаржити впродовж усього часу тривання порушення зазначеного інтересу.

Твердження відповідача-2 про те, що перебування спірних земельних ділянок у комунальній власності Вишнівської сільської ради Ковельського району Волинської області, а також визнання незаконним і скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 03.12.2020 № 10-ОТГ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» не несе жодних юридично-правових наслідків, колегія суддів вважає безпідставним, необгрунтованим та таким, що не відповідає вимогам земельного законодавства, враховуючи наступне.

Зміна форми власності на спірні земельні ділянки безпосередньо впливає на їх правовий режим і визначає суб`єкта владних повноважень, уповноваженого здійснювати розпорядження такими землями. Перехід земель із державної у комунальну власність означає заміну суб`єкта права власності та, відповідно, зміну компетенції органу, який має право приймати рішення щодо надання земельних ділянок у користування, передачі їх у власність, зміни цільового призначення чи укладення правочинів. Отже, саме перебування спірних земельних ділянок у комунальній власності породжує самостійні та істотні юридичні наслідки.

Наказ Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 03.12.2020 №10-ОТГ є індивідуальним адміністративним актом, який слугував правовою підставою для набуття територіальною громадою права комунальної власності на відповідні земельні ділянки. Визнання цього наказу незаконним і його скасування означає відсутність належної правової підстави для виникнення такого речового права, що, у свою чергу, тягне відновлення попереднього правового стану та усунення всіх правових наслідків, які виникли на його підставі.

Скасування зазначеного наказу безпосередньо впливає на законність подальших рішень та дій Вишнівської сільської ради щодо спірних земельних ділянок. Рішення органу місцевого самоврядування, ухвалені за відсутності у нього повноважень розпоряджатися відповідними землями, є такими, що прийняті з порушенням вимог законодавства та принципу дії органів влади виключно в межах наданої компетенції. Відповідно, такі рішення не можуть визнаватися правомірними та не породжують належних правових наслідків.

Таким чином, визнання незаконним і скасування наказу Головного управління Держгеокадастру від 03.12.2020 № 10-ОТГ у частині передачі Вишнівській територіальній громаді Любомльського району в особі Вишнівської сільської ради у комунальну власність земельних ділянок з кадастровим номером: :06:004:0850 площею 8,0884 га, з кадастровим номером :06:004:0852 площею 5,4725 га, з кадастровим номером :06:004:0854 площею 2,6211 га, з кадастровим номером :06:004:0856 площею 3,7957 га, з кадастровим номером :06:004:0858 площею 18,1755 га, з кадастровим номером :06:004:0860 площею 6,6813 га, з кадастровим номером :06:004:0862 площею 2,4767 га, з кадастровим номером :06:004:0863 площею 1,8710 га, з кадастровим номером :06:004:0869 площею 2,2594 га, з кадастровим номером :06:004:0873 площею 1,5731 га має прямі та істотні юридично-правові наслідки, пов`язані з визначенням належного власника спірних земельних ділянок, обсягом повноважень органів державної влади й місцевого самоврядування, а також законністю прийнятих на його підставі рішень. Твердження про відсутність будь-яких юридично-правових наслідків у такому випадку є помилковим і не може бути прийняте як обґрунтоване.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що нескасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, яким передано спірні земельні ділянки до комунальної власності всупереч вимогам законодавства, створюватиме стан правової невизначеності щодо категорії земель та режиму їх використання у сфері земельних правовідносин щодо використання земель оборони.

З наведеного вбачається, що оскарження прокурором рішення органу державної виконавчої влади є ефективним, належним та правомірним способом захисту порушеного права, що відповідає змісту порушеного права та є таким, що забезпечує реальне поновлення інтересів держави, за захистом яких звернувся прокурор до суду.

Судове рішення за результатами розгляду земельного спору не лише зобов`язує відповідача до вчинення певних дій або утримання від їх вчинення, а й уповноважує позивача, конкретизуючи зміст його суб`єктивного права у правовідносинах, спірність яких усуває суд своїм рішенням, тому оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, яким порушено цивільні права або інтереси, є ефективним та виправданим способом захисту порушеного права як Українського народу, так і інших суб`єктів права власності на землю в Україні.

З огляду на особливості правового регулювання земельних ділянок, які розташовані в межах прикордонної смуги та входять до складу земель оборони, а також з урахуванням того, що спірні земельні ділянки передані Вишнівській сільській раді, як землі сільськогосподарського призначення, позовна вимога про визнання незаконним і скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Волинській області є підставною та підлягає до задоволення. Подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 469/1044/17 та від 12.03.2024 у справі №927/1206/21.

Скасування рішення уповноваженого органу, яке продовжує діяти як підстава виникнення та існування права комунальної власності і внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, саме лише приведе до усунення порушення прав держави на землі оборони.

Колегія суддів враховує, що постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №297/1395/15-ц залишено без змін судові рішення про задоволення позовних вимог прокурора про скасування наказів Головного управління Держземагенства у Закарпатській області та повернення в державну власність земельної ділянки з чужого незаконного володіння з огляду на те, що відповідно до вимог ст. 77, ч. 4 ст. 84 Земельного кодексу України землі оборони належать виключно до державної власності та не можуть передаватись у приватну власність.

З метою поновлення порушених прав власника земельних ділянок колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наказ Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 03.12.2020 № 10-ОТГ у частині передачі у комунальну власність спірних земельних ділянок є незаконним та підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про скасування державної реєстрації в Державному земельному кадастрі земельних ділянок з кадастровим номером: :06:004:0850 площею 8,0884 га, з кадастровим номером :06:004:0852 площею 5,4725 га, з кадастровим номером :06:004:0854 площею 2,6211 га, з кадастровим номером :06:004:0856 площею 3,7957 га, з кадастровим номером :06:004:0858 площею 18,1755 га, з кадастровим номером :06:004:0860 площею 6,6813 га, з кадастровим номером :06:004:0862 площею 2,4767 га, з кадастровим номером :06:004:0863 площею 1,8710 га, з кадастровим номером :06:004:0869 площею 2,2594 га, з кадастровим номером :06:004:0873 площею 1,5731 га та зобов`язання Вишнівську сільську раду Ковельського району Волинської області повернути Волинській обласній державній (військовій) адміністрації земельні ділянки з кадастровим номером: :06:004:0850 площею 8,0884 га, з кадастровим номером :06:004:0852 площею 5,4725 га, з кадастровим номером :06:004:0854 площею 2,6211 га, з кадастровим номером :06:004:0856 площею 3,7957 га, з кадастровим номером :06:004:0858 площею 18,1755 га, з кадастровим номером :06:004:0860 площею 6,6813 га, з кадастровим номером :06:004:0862 площею 2,4767 га, з кадастровим номером :06:004:0863 площею 1,8710 га, з кадастровим номером :06:004:0869 площею 2,2594 га, з кадастровим номером :06:004:0873 площею 1,5731 га. колегія судді зазначає наступне.

Правові, економічні та організаційні основи діяльності у сфері Державного земельного кадастру визначено Законом України «Про Державний земельний кадастр» від 07.07.2011 №3613-VI (далі - Закон № 3613-VI).

Ведення Державного земельного кадастру здійснюється відповідно до вищезазначеного Закону, Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051 (далі - Порядок № 1051), інших законів України та прийнятих відповідно до них нормативно- правових актів.

Відповідно до ст.1 Закону № 3613-VI Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами, про меліоративні мережі та складові частини меліоративних мереж; кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.

Частиною 5 статті 5 Закону № 3613-VI встановлено, що внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями здійснюється виключно на підставі та відповідно до цього Закону. Забороняється вимагати для внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями надання документів та здійснення дій, прямо не передбачених цим Законом.

Частиною 1 статті 6 Закону № 3613-VI визначено, що ведення та адміністрування Державного земельного кадастру забезпечуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону № 3613-VI внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Згідно частин 10, 11 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника; ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності). У разі скасування державної реєстрації з підстав, зазначених в абзацах третьому і четвертому частини десятої, державний кадастровий реєстратор у десятиденний строк повідомляє про це особу, за заявою якої здійснено державну реєстрацію земельної ділянки, а в разі наявності зареєстрованих речових прав на неї - суб`єктів таких прав.

Згідно вимог частини 13 статті 79-1 ЗК України земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі, зокрема, скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації.

Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень).

Поряд з цим, колегія суддів відзначає, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.06.2019 у справі №487/10128/14-ц виснувала, що залежно від фактичних обставин справи вимогу зобов`язати повернути земельну ділянку суд може кваліфікувати як негаторний позов.

Невідповідність чи неповна відповідність позовних вимог належному способу захисту не може бути підставою для відмови в позові з формальних підстав, якщо прагнення позивача не викликає сумніву, а позовні вимоги можуть бути витлумачені відповідно до належного способу захисту прав (аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №911/3135/20). Протилежний підхід не відповідав би завданням господарського судочинства (стаття 2 ГПК України).

Близькі за змістом висновки також сформульовані у постановах Верховного Суду від 19.04.2023 у справі №904/7803/21, від 20.09.2023 у справі №910/3453/22.

Таким чином, вимоги про усунення порушення, яке полягає в незаконному зайнятті або використанні земель оборони в межах прикордонної смуги, повинні розглядатися судами саме як негаторний позов, оскільки порушення права власності пов`язане не з втратою володіння (що прямо суперечило б закону), а з фактичними перешкодами у його реалізації.

У такому випадку позовну вимогу про повернення земельної ділянки земель оборони в межах прикордонної смуги необхідно кваліфікувати саме як негаторний позов, оскільки власник не позбавлений володіння земельною ділянкою, але зазнає перешкод у здійсненні своїх прав щодо користування та розпорядження земельною ділянкою.

Таким чином, заявлені у даній справі позовні вимоги про усунення перешкод державі в особі Волинської обласної військової адміністрації у користуванні та розпорядженні землями оборони шляхом зобов`язання Вишнівську сільську раду Ковельського району Волинської області повернути Волинській обласній державній (військовій) адміністрації земельні ділянки з кадастровим номером: :06:004:0850 площею 8,0884 га, з кадастровим номером :06:004:0852 площею 5,4725 га, з кадастровим номером :06:004:0854 площею 2,6211 га, з кадастровим номером :06:004:0856 площею 3,7957 га, з кадастровим номером :06:004:0858 площею 18,1755 га, з кадастровим номером :06:004:0860 площею 6,6813 га, з кадастровим номером :06:004:0862 площею 2,4767 га, з кадастровим номером :06:004:0863 площею 1,8710 га, з кадастровим номером :06:004:0869 площею 2,2594 га, з кадастровим номером :06:004:0873 площею 1,5731 га. - відповідають належному способу захисту та підлягають до задоволення.

Отже, вимоги про скасування державної реєстрації спірних земельних ділянок в Державному земельному кадастрі, виходячи з вищевикладеного та зважаючи на те, що належною вимогою у справі про зайняття земельної ділянки земель оборони з порушенням вимог земельного законодавства щодо земель оборони є вимога про повернення такої земельної ділянки державі, заявлення вимог про скасування державної реєстрації земельних ділянок в Державному земельному кадастрі, не відновить порушеного права держави, оскільки скасування спірних земельних ділянок з кадастровим номером :06:004:0850 площею 8,0884 га, з кадастровим номером :06:004:0852 площею 5,4725 га, з кадастровим номером :06:004:0854 площею 2,6211 га, з кадастровим номером :06:004:0856 площею 3,7957 га, з кадастровим номером :06:004:0858 площею 18,1755 га, з кадастровим номером :06:004:0860 площею 6,6813 га, з кадастровим номером :06:004:0862 площею 2,4767 га, з кадастровим номером :06:004:0863 площею 1,8710 га, з кадастровим номером :06:004:0869 площею 2,2594 га, з кадастровим номером :06:004:0873 площею 1,5731 га в Державному земельному кадастрі не захищає права держави, так як при вчиненні вказаних дій спірні земельні ділянки перестають бути об`єктом цивільно-правових відносин і в результаті виконання рішення суду щодо задоволених позовних вимог про зобов`язання Вишнівську сільську раду Ковельського району Волинської області повернути Волинській обласній державній (військовій) адміністрації земельні ділянки з кадастровим номером: :06:004:0850 площею 8,0884 га, з кадастровим номером :06:004:0852 площею 5,4725 га, з кадастровим номером :06:004:0854 площею 2,6211 га, з кадастровим номером :06:004:0856 площею 3,7957 га, з кадастровим номером :06:004:0858 площею 18,1755 га, з кадастровим номером :06:004:0860 площею 6,6813 га, з кадастровим номером :06:004:0862 площею 2,4767 га, з кадастровим номером :06:004:0863 площею 1,8710 га, з кадастровим номером :06:004:0869 площею 2,2594 га, з кадастровим номером :06:004:0873 площею 1,5731 га. не перейдуть в розпорядження Волинської обласної державної (військової) адміністрації.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в аналогічних правовідносинах висловив позицію щодо належного способу захисту, зокрема в постанові від 15.01.2025 року у справі №903/1324/23, зазначено: «п. 63 Щодо вимоги про скасування державної реєстрації спірної земельної ділянки, то виходячи з вищевикладеного та зважаючи на те, що єдиною належною вимогою у справі про зайняття земельної ділянки земель оборони з порушенням вимог земельного законодавства є вимога про повернення такої земельної ділянки державі, заявлення будь-яких інших вимог, у тому числі про скасування державної реєстрації земельної ділянки, не відновить порушеного права держави. п.64 При цьому, оскільки на цей час спірна земельна ділянка, розташована в межах прикордонної смуги, перебуває у державній власності і підлягає поверненню державі від Вишнівської сільської ради Ковельського району, як то обґрунтовано визначив господарський суд першої інстанції, то таке судове рішення є підставою для проведення державної реєстрації на цю ділянку за державою. п.65 Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20, пункт 6.21), від 02.02.2021 у справі №925/642/19 (провадження № 12-52гс20, пункт 54), від 22.06.2021 у справі №200/606/18 (провадження № 14-125цс20, пункт 76), від 01.03.2023 у справі № 522/22473/15-ц (провадження № 12-13гс22, пункт 127)). п. 66 Отже, заявлена у справі, що переглядається, вимога прокурора про скасування державної реєстрації спірної земельної ділянки не відповідає належному способу захисту, що є підставою для відмови у її задоволенні».

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що заявлена прокурором позовна вимоги про скасувати державної реєстрації в Державному земельному кадастрі земельних ділянок з кадастровим номером: :06:004:0850 площею 8,0884 га, з кадастровим номером :06:004:0852 площею 5,4725 га, з кадастровим номером :06:004:0854 площею 2,6211 га, з кадастровим номером :06:004:0856 площею 3,7957 га, з кадастровим номером :06:004:0858 площею 18,1755 га, з кадастровим номером :06:004:0860 площею 6,6813 га, з кадастровим номером :06:004:0862 площею 2,4767 га, з кадастровим номером :06:004:0863 площею 1,8710 га, з кадастровим номером :06:004:0869 площею 2,2594 га, з кадастровим номером :06:004:0873 площею 1,5731 га не відповідає належному способу захисту, що є підставою для відмови у її задоволенні.

Таким чином, враховуючи обрання прокурором неефективного способу захисту в частині усунення перешкод у користуванні спірними земельними ділянками шляхом скасування державної реєстрації земельних ділянок в Державному земельному кадастрі та як наслідок неврахування вказаного судом першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги відповідача-2, скасування оскаржуваного рішення у вказаній частині та відповідно ухвалення в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позову до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області.

Щодо позовних вимог про скасування державної реєстрації права власності Вишнівської сільської ради на земельні ділянки: з кадастровим номером :06:004:0850 площею 8,0884 га, з кадастровим номером :06:004:0852 площею 5,4725 га; з кадастровим номером :06:004:0854 площею 2,6211 га, з кадастровим номером :06:004:0856 площею 3,7957 га, з кадастровим номером :06:004:0858 площею 18,1755 га, з кадастровим номером :06:004:0860 площею 6,6813 га, з кадастровим номером :06:004:0862 площею 2,4767 га, з кадастровим номером :06:004:0863 площею 1,8710 га, з кадастровим номером :06:004:0869 площею 2,2594 га, з кадастровим номером :06:004:0873 площею 1,5731 га., колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Приписами абзаців 1, 2, 3 частини 3 статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

Положеннями частини 10 статті 24 Закону України "Про державний земельний кадастр" передбачено, що державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, зокрема у разі ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень).

Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності).

Із сукупного аналізу наведених норм вбачається, що у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 346 Цивільного кодексу України право власності припиняється у разі припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі.

На день розгляду справи в суді першої інстанції земельні ділянки з кадастровим номером :06:004:0850 площею 8,0884 га, з кадастровим номером :06:004:0852 площею 5,4725 га; з кадастровим номером :06:004:0854 площею 2,6211 га, з кадастровим номером :06:004:0856 площею 3,7957 га, з кадастровим номером :06:004:0858 площею 18,1755 га, з кадастровим номером :06:004:0860 площею 6,6813 га, з кадастровим номером :06:004:0862 площею 2,4767 га, з кадастровим номером :06:004:0863 площею 1,8710 га, з кадастровим номером :06:004:0869 площею 2,2594 га, з кадастровим номером :06:004:0873 площею 1,5731 га. зареєстровані на праві комунальної власності за Вишнівської сільської ради, що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Оскільки державна реєстрація речових прав на нерухоме майно є офіційним визнанням і підтвердженням державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, відповідний запис формально наділяє Вишнівську сільську раду правами щодо земельних ділянок і одночасно позбавляє відповідних прав законного власника - державу в особі Волинської обласної військової адміністрації.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування державної реєстрації права власності Вишнівської сільської ради на земельні ділянки: з кадастровим номером :06:004:0850 площею 8,0884 га, з кадастровим номером :06:004:0852 площею 5,4725 га; з кадастровим номером :06:004:0854 площею 2,6211 га, з кадастровим номером :06:004:0856 площею 3,7957 га, з кадастровим номером :06:004:0858 площею 18,1755 га, з кадастровим номером :06:004:0860 площею 6,6813 га, з кадастровим номером :06:004:0862 площею 2,4767 га, з кадастровим номером :06:004:0863 площею 1,8710 га, з кадастровим номером :06:004:0869 площею 2,2594 га, з кадастровим номером :06:004:0873 площею 1,5731 га., у зв`язку з чим вимоги прокурора у цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім того, суд апеляційної інстанції не погоджується зі здійсненим Господарським судом Волинської області розподілом судового збору, враховуючи наступне.

Відповідно до частини 1 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 2 частини 1 статті 129 ГПК України визначено, що розподіл судових витрат у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскаржуваним рішенням Господарського суду Волинської області від 30.10.2025 року у справі № 903/495/25 позов задоволено повністю до відповідача 1: Ковельської районної державної (військової) адміністрації, відповідача 2: Головного управління Держгеокадастру у Волинській області та відповідача 3: Вишнівської сільської ради Ковельського району Волинської області, проте судові витрати в частині розподілу судового збору покладено лише на відповідачів 2, 3.

Поряд з цим, суд апеляційної інстанції враховує те, що за результатами апеляційного перегляду рішення Господарського суду Волинської області від 30.10.2025 року у справі №903/495/24 в частині задоволеної позовної вимоги до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про скасування державну реєстрацію в Державному земельному кадастрі земельних ділянок з кадастровим номером: :06:004:0850 площею 8,0884 га, з кадастровим номером :06:004:0852 площею 5,4725 га, з кадастровим номером :06:004:0854 площею 2,6211 га, з кадастровим номером :06:004:0856 площею 3,7957 га, з кадастровим номером :06:004:0858 площею 18,1755 га, з кадастровим номером :06:004:0860 площею 6,6813 га, з кадастровим номером :06:004:0862 площею 2,4767 га, з кадастровим номером :06:004:0863 площею 1,8710 га, з кадастровим номером :06:004:0869 площею 2,2594 га, з кадастровим номером :06:004:0873 площею 1,5731 га скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Згідно ч.14 ст. 129 ГПК України, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, враховуючи приписи ст. 129 ГПК України, судом апеляційної інстанції, з підстав часткового скасування рішення суду першої інстанції та часткового задоволення апеляційної скарги, здійснюється перерозподіл судових витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви пропорційно задоволених вимог.

4. Висновки за результатами апеляційного розгляду.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 277 ГПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

За таких обставин, апеляційна скарга Головного управління Держгеокадастру у Волинській області на рішення Господарського суду Волинської області від 30.10.2025 року у справі №903/495/24 в частині задоволення позовних вимог до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, підлягає задоволенню частково. Рішення Господарського суду Волинської області від 30.10.2025 року у справі №903/495/24 в частині задоволення позовних вимог до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про усунення перешкод власнику - державі в особі Волинської обласної та розпорядженні земельними ділянками прикордонної смуги, шляхом скасування державної реєстрації в Державному земельному кадастрі земельних ділянок з кадастровим номером: :06:004:0850 площею 8,0884 га, з кадастровим номером :06:004:0852 площею 5,4725 га, з кадастровим номером :06:004:0854 площею 2,6211 га, з кадастровим номером :06:004:0856 площею 3,7957 га, з кадастровим номером :06:004:0858 площею 18,1755 га,з кадастровим номером :06:004:0860 площею 6,6813 га,з кадастровим номером :06:004:0862 площею 2,4767 га, з кадастровим номером :06:004:0863 площею 1,8710 га, з кадастровим номером :06:004:0869 площею 2,2594 га, з кадастровим номером :06:004:0873 площею 1,5731 га з одночасним припиненням речових прав Вишнівської сільської ради на ці земельні ділянки, скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову. В решті рішення Господарського суду Волинської області від 30.10.2025 року у справі №903/495/24 в частині задоволення позовних вимог до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 03.12.2020 №10-ОТГ "Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність" у частині передачі Вишнівській територіальній громаді Любомльського району в особі Вишнівської сільської ради у комунальну власність земельних ділянок з кадастровим номером: :06:004:0850 площею 8,0884 га, з кадастровим номером :06:004:0852 площею 5,4725 га, з кадастровим номером :06:004:0854 площею 2,6211 га, з кадастровим номером :06:004:0856 площею 3,7957 га, з кадастровим номером :06:004:0858 площею 18,1755 га, з кадастровим номером :06:004:0860 площею 6,6813 га, з кадастровим номером :06:004:0862 площею 2,4767 га, з кадастровим номером :06:004:0863 площею 1,8710 га, з кадастровим номером :06:004:0869 площею 2,2594 га, з кадастровим номером :06:004:0873 площею 1,5731 га, залишити без змін.

Резолютивну частину рішення Господарського суду Волинської області від 30.10.2025 року у справі №903/495/24 в частині стягнення судового збору змінити.

Разом з цим, зважаючи, що судом апеляційної інстанції скасовано рішення Господарського суду Волинської області від 30.10.2025 року у справі №903/495/24 в частині задоволення позовних вимог до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про усунення перешкод власнику - державі в особі Волинської обласної та розпорядженні земельними ділянками прикордонної смуги, шляхом скасування державної реєстрації в Державному земельному кадастрі земельних ділянок з кадастровим номером: :06:004:0850 площею 8,0884 га, з кадастровим номером :06:004:0852 площею 5,4725 га, з кадастровим номером :06:004:0854 площею 2,6211 га, з кадастровим номером :06:004:0856 площею 3,7957 га, з кадастровим номером :06:004:0858 площею 18,1755 га,з кадастровим номером :06:004:0860 площею 6,6813 га,з кадастровим номером :06:004:0862 площею 2,4767 га, з кадастровим номером :06:004:0863 площею 1,8710 га, з кадастровим номером :06:004:0869 площею 2,2594 га, з кадастровим номером :06:004:0873 площею 1,5731 га з одночасним припиненням речових прав Вишнівської сільської ради на ці земельні ділянки , в силу вимог ч.14 ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання позову та апеляційної скарги в цій частині покладаються на Офіс Генерального прокурора.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, 275, 276, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Волинській області на рішення Господарського суду Волинської області від 30.10.2025 року у справі №903/495/24 в частині задоволення позовних вимог до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду Волинської області від 30.10.2025 року у справі №903/495/24 в частині задоволення позовних вимог до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про усунення перешкод власнику - державі в особі Волинської обласної та розпорядженні земельними ділянками прикордонної смуги, шляхом скасування державної реєстрації в Державному земельному кадастрі земельних ділянок з кадастровим номером: :06:004:0850 площею 8,0884 га, з кадастровим номером :06:004:0852 площею 5,4725 га, з кадастровим номером :06:004:0854 площею 2,6211 га, з кадастровим номером :06:004:0856 площею 3,7957 га, з кадастровим номером :06:004:0858 площею 18,1755 га,з кадастровим номером :06:004:0860 площею 6,6813 га,з кадастровим номером :06:004:0862 площею 2,4767 га, з кадастровим номером :06:004:0863 площею 1,8710 га, з кадастровим номером :06:004:0869 площею 2,2594 га, з кадастровим номером :06:004:0873 площею 1,5731 га з одночасним припиненням речових прав Вишнівської сільської ради на ці земельні ділянки, скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В решті рішення Господарського суду Волинської області від 30.10.2025 року у справі №903/495/24 в частині задоволення позовних вимог до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, залишити без змін.

3. Резолютивну частину рішення Господарського суду Волинської області від 30.10.2025 року у справі №903/495/24 в частині стягнення судового збору змінити та викласти її в наступній редакції:

«Стягнути з Ковельської районної державної адміністрації (45000, Україна, Волинська область, м. Ковель, вул. Драгаманова, 22, ) на користь Офісу Генерального прокурора (вул. Різницька, 13/15, м. Київ, 01011; , р/р UA0000164 в ГУ ДКС України у м. Києві) - 3028,00 грн витрат по сплаті судового збору.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Волинській області (вул.Винниченка, 67, м. Луцьк, ) на користь Офісу Генерального прокурора (вул.Різницька, 13/15, м. Київ, 01011; , р/р UA0000164 в ГУ ДКС України у м. Києві) - 3028,00 грн витрат по сплаті судового збору.

Стягнути з Вишнівської сільської ради (вул. Незалежності, 80А, с. Вишнів, Ковельський р-н, Волинська обл, ) на користь Офісу Генерального прокурора (вул.Різницька, 13/15, м. Київ, 01011; , р/р UA0000164 в ГУ ДКС України у м. Києві) - 60 560,00 грн витрат по сплаті судового збору.»

4. Стягнути з Офісу Генерального прокурора (вул. Різницька, 13/15, м. Київ, 01011; , р/р UA0000164 в ГУ ДКС України у м. Києві) на користь Головного управління Держгеокадастру у Волинській області (вул. Винниченка, 67, м.Луцьк, ) - 36 336,00 грн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Доручити Господарському суду Волинської області видати судові накази.

6. Справу №903/495/24 повернути Господарському суду Волинської області.

7. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту в порядку, передбаченому главою 2 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "02" лютого 2026 р.

Головуючий суддя Гудак А.В.

Суддя Мельник О.В.

Суддя Петухов М.Г.