ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

м. Київ

"29" січня 2026 р. Справа № 911/3284/25

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Конструктивні технології» про вжиття заходів забезпечення позову у справі № 911/3284/25

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Конструктивні технології»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Беті»

про стягнення 7 866 198,42 грн.

Обставини справи:

27.10.2025 канцелярією Господарського суду Київської області зареєстровано надіслану через підсистему «Електронний суд» позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Конструктивні технології» (далі позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Беті» (далі відповідач) про стягнення 7 866 198,42 грн., з яких 4 376 383,66 грн. основна сума заборгованості (аванс), 3 333 256,77 грн. штраф, 87 854,76 грн. інфляційні втрати та 68 703,23 грн. 3 % річних.

Також одночасно з позовною заявою позивач подав заяву про забезпечення позову, за змістом якої просить вжити заходи забезпечення позову через накладання арешту на рухоме та нерухому майно, а також грошові кошти на банківських рахунках, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Беті» в межах частини позовних вимог в розмірі 4 376 383,66 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області (Суддя Горбасенко П.В.) передано позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Конструктивні технології» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Беті» про стягнення 7 866 198,42 грн. разом з доданими до неї документами, а також заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Конструктивні технології» про забезпечення позову б/н від 27.10.2025 за виключною підсудністю до Господарського суду Черкаської області.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.12.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Конструктивні технології» на ухвалу Господарського суду Київської області від 28.10.2025 у справі №911/3284/25 задоволено, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Беті» на ухвалу Господарського суду Київської області від 28.10.2025 у справі №911/3284/25 задоволено, ухвалу Господарського суду Київської області від 28.10.2025 у справі №911/3284/25 скасовано.

Матеріали справи № 911/3284/25 повернуто до Господарського суду Київської області для подальшого розгляду справи по суті.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 31.12.2025, справу № 911/3284/25 передано на розгляд судді Карпечкіну Т.П.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 06.01.2026 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 04.02.2026.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Конструктивні технології» про вжиття заходів забезпечення позову у справі № 911/3284/25 судом встановлено наступне.

Позивач просить у якості заходів забезпечення позову у справі № 911/3284/25 накласти арешт на рухоме та нерухоме майно, та грошові кошти на банківських рахунках, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Беті» в межах частини позовних вимог у розмірі 4 376 383,66 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору № 1908/24/МПФ/Ю-1 від 19.08.2024 у частині виконання робіт у повному обсязі, передбачених цим договором, а саме робіт з реконструкції з добудовою частини розвантажувального приміщення корпусу з переробки курчат-бройлерів, розташованого в адміністративних межах Степанецької сільської територіальної громади за межами населеного пункту по вул. Польова, 1 в с. Степанці, Черкаського району Черкаської області.

Зокрема, як зазначає позивач, ним на виконання умов Договору було сплачено на користь відповідача всього 7 926 522,72 грн. авансу, що становить 59 % від вартості замовлених Робіт.

Однак, відповідачем було виконало лише частину робіт на загальну суму 3 550 139,06 грн., відповідач припинив подальше виконання робіт без пояснення причин, відповіді на надіслану позивачем претензію не надав.

У зв`язку з чим, позивач прийняв рішення самостійно виконувати роботи, в тому числі через залучення інших субпідрядників, про що у липні 2025 року попереджав відповідача відповідним листом.

У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за Договором та неповерненням передплачених коштів, позивачем подано даний позов про стягнення з відповідача 4 376 383,66 грн. основної суми заборгованості, 3 333 256,77 грн. штрафу, 87 854,76 грн. інфляційних, 68 703,23 грн. 3% річних.

При цьому, позивач вважає, що у справі необхідно вжити заходи за забезпечення позову, передбаченні п. 1 ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, оскільки існують обґрунтовані підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову істотно ускладнить виконання рішення суду.

З огляду на те, що виведення коштів з рахунку юридичної особи не становить складнощів, позивач має побоювання, що станом на дату винесення рішення в відповідача може не виявитись жодного майна, включаючи грошових коштів, за рахунок яких буде можливим виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу (аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18).

Таким чином, заходи забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду. При цьому, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову.

За загальним правилом умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтована вірогідність утруднення або неможливість виконання майбутнього рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України. Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести адекватність засобу забезпечення позову та реальність загрози утруднення або неможливість виконання майбутнього рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову.

Однак, заявником не наведено належних обґрунтувань необхідності вжиття наведених у заяві заходів забезпечення позову, позивачем не наведено жодних тверджень та ознак, які вказують на спроби чи намір відповідача вчиняти саме дії, спрямовані на приховання коштів, майна чи його відчуження. Крім того, відповідачем частково виконано зобов`язання і термін прострочення ще не є значним.

Таким чином, заявляючи про необхідність вжиття заходів до забезпечення позову, заявник не навів обставин, з якими законодавство пов`язує необхідність їх вжиття та не підтвердив їх належними доказами.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача з тим, щоб забезпечити позивачеві реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, зокрема і для попередження потенційних труднощів при подальшому виконанні такого рішення.

За відсутності достатніх підстав вважати, що відповідачем може бути приховано майно чи кошти з метою ухилення від виконання рішення суду у разі задоволення позову, накладення арешту на кошти та майно відповідача у межах суми позову може призвести до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арешт рахунків та/чи майна відповідача, не залежно від арештованої суми, заблокує рахунки відповідача, що може паралізувати його господарську діяльність. Тому, необґрунтоване накладення арешту на рахунки та майно відповідача до вирішення спору по суті містить ризики перетворення заходу забезпечення у захід спонукання (тиску) відповідача, що чинним законодавством не передбачено.

Потенційна можливість фактично є припущенням, яке може бути віднесено до будь-кого, в той час, як для вжиття обмежувальних заходів забезпечення позову необхідно встановлення ознак, які вказують на реальність наміру та потенційну загрозу виникнення ускладнень виконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову. Тому суд при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову досліджує відповідне питання на відповідність визначеним процесуальним законом критеріям на основі поданих заявником доказів, які підтверджують саме реальність потенційної загрози, а не припущення.

З огляду на норму ч. 1 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, визначено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. При цьому, відповідна норма не містить імперативного припису, питання про вжиття заходів забезпечення позову є правом, а не обов`язком суду.

Оцінивши доводи заявника та надані ним докази щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника стосовно забезпечення позову, наявності зв`язку між заявленими заходами до забезпечення позову і предметом позовних вимог, зважаючи на необхідність забезпечення збалансованості інтересів сторін, суд дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. ч. 5, 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Згідно з п. 8 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Таким чином, відсутні підстави для задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Конструктивні технології» про вжиття заходів забезпечення позову у справі № 911/3284/25.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Конструктивні технології» про вжиття заходів забезпечення позову у справі № 911/3284/25.

Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та відповідно до ч. 8 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Т.П. Карпечкін