УХВАЛА

м. Київ

02.02.2026Справа № 910/14461/25
За позовом Комунального підприємства "Адміністративно-технічне управління"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Логістик сервіс провайдер"

про демонтаж самовільно встановленої реклами

Суддя Сташків Р.Б.

Секретар судового засідання Гарашко Т.В.

Представники сторін:

від позивача - не з`явився;

від відповідача - Фокін Н.М., Петров О.Г.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указану позовну заяву Комунального підприємства "Адміністративно-технічне управління" (далі - позивач) про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Логістик сервіс провайдер» (далі - відповідач) здійснити демонтаж самовільно встановленої конструкції з рекламним змістом, за адресою: вул. Гнатюка, 2 м. Львів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 14.01.2026.

Відповідно до повідомлення про оголошення перерви від 14.01.2026 у підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 02.02.2026.

Через систему «Електронний суд» 27.01.2026 від представниці позивача надійшла заява про закриття провадження у справі та про повернення йому судового збору сплаченого за подання даного позову у зв`язку із закриттям провадження у справі №910/14461/25.

Так, вище вказана заява обґрунтована тим, що після проведеного огляду інженером КП «Адміністративно-технічне управління» щодо попереднього розташування рекламних конструкцій за адресою вул. Гнатюка, 2 м. Львів був встановлений факт добровільного демонтування рекламної конструкції розміром - 1,00 х 1,95 м (місце №1), 1,00 х 1,95 (місце №2), 1,00 х 1,95 м (місце №3), 1,00 х 1,95 м (місце №4), 1,00 х 1,95 м (місце №5), про що складено акт добровільного демонтажу від 14.01.2026р. №5 про що було складено акт №5 добровільного демонтажу спеціальних конструкцій від 14.01.2026.

У зв`язку із вище наведеним, позивач зазначає, що наявні підстави для закриття провадження у справі в порядку п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, оскільки предмет спору у справі №910/14461/25 відсутній, так як відповідач після відкриття провадження у справі добровільно здійснив демонтаж самовільно встановленої конструкції з рекламним змістом, що підтверджується копією акта №5 від 14.01.2026, долученого до матеріалів справи.

Також у прохальній частині вище наведеної заяви позивач просить суд вирішити питання щодо повернення йому судового збору у сумі 3028 грн сплаченого ним за подання цього позову.

Через систему "Електронний суд" 30.01.2026 від відповідача надійшли письмові заперечення на заяву позивача про закриття провадження у справі, у яких останній повідомив про те, що відповідач не здійснював жодного демонтажу спірних конструкцій, на підтвердження чого долучив до вказаних заперечень фотоматеріали без заначення дати, коли вони були зроблені.

У підготовче судове засідання 02.02.2026 з`явилися представники відповідача. Представник позивача у судове засідання в режимі відеоконференції не з`явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, на момент початку судового засідання в системі «Діловодство спеціалізованого суду» жодних заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи або розгляду справи без участі його представника не подавала.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 197 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

Виходячи із системного аналізу положень частини третьої статті 2, частин першої, другої статті 42 ГПК України до сторін та учасників справи застосовуються єдині принципи судочинства, а учасники справи є рівними у своїх правах.

Водночас, статтею 42 ГПК України передбачено, що учасники справи мають не лише права, але й обов`язки, дотримання або недотримання яких безпосередньо впливає на результат розгляду справи судом. Згідно частини першої статті 61 ГПК України, зазначені права та обов`язки поширюються також і на представника учасників у справі та можуть бути обмежені лише у випадках, передбачених частиною другою статті 61 ГПК України.

При цьому, у відповідності до положень ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін, за якими учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом, і кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином, учасники справи, незалежно від їх статусу (сторона у справі чи її представник/представники), повинні не лише користуватися наданими їм процесуальними правами, але й чітко виконувати передбачені процесуальним законом обов`язки, що у свою чергу повинно забезпечити справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спору судом.

Частиною 4 ст. 202 ГПК України визначено, що у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Аналогічне положення закріплено і у п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України згідно з яким суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не з`явився у підготовче засідання чи у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Аналіз змісту наведених норм процесуального закону свідчить, що обов`язковими умовами для застосування передбачених ч. 4 ст. 202, п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України процесуальних наслідків неявки позивача у судове засідання є одночасно його належне повідомлення про час і місце судового засідання та відсутність заяви позивача про розгляд справи за його відсутності.

У разі відсутності у позивача наміру брати участь у судовому засіданні, приписами статей 202, 226 ГПК України передбачено подання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності. Тобто, право позивача як особи, яка подала позов та зацікавлена в його розгляді, не бути присутнім у судовому засіданні кореспондується з його обов`язком подати до суду відповідну заяву про розгляд справи за його відсутності (до такого правового висновку дійшла об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постановах від 05.06.2020 у справі №910/16978/19, від 16.10.2020 у справі №910/8816/19).

Положення ч. 4 ст. 202 та п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України не пов`язують залишення позовної заяви без розгляду з необхідністю надання судом оцінки можливості вирішення спору за відсутності представника позивача, який не з`явився на виклик суду, не повідомив про причини неявки, будучи належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду.

Однак, вище наведене не стосується випадків, коли позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору. Тобто, оцінка можливості вирішення спору по суті за відсутності представника позивача має обов`язково надаватись судами у разі, якщо позивач не з`явився на виклик суду, але звернувся із заявою про розгляд цієї справи за його відсутності (аналогічний правовий висновок міститься у п. 8.2.4 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.09.2019 у справі № 916/3616/15).

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною правової системи України, передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку. Це право включає в себе доступ до правосуддя.

У той же час, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі за її участю, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Розглянувши заяву про закриття провадження у справі, судом встановлено, що позивач не заявляв клопотання про розгляд справи без участі його представника.

Враховуючи вище наведені обставини та беручи до уваги нез`явлення представника позивача у підготовче судове засідання, яке було призначене на 02.02.2026, а також відсутність будь-яких заяв чи клопотання про розгляд спору без участі його представника, суд дійшов висновку залишити позов без розгляду.

Натомість, суд звертає увагу позивача, що відповідно до частини 4 статті 226 ГПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення обставин, що були підставою для залишення позову без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Таким чином, позивач не позбавлений права повторно звернутися до суду із цим же позовом.

А також, беручи до уваги те, що у прохальній частині заяви про закриття провадження у справі позивач просив суд вирішити питання щодо повернення йому судового збору у сумі 3028 грн сплаченого ним за подання цього позову, суд дійшов висновку, що 3028 грн сплаченого судового збору на підставі платіжної інструкції №3893 від 11.11.2025 підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України.

Керуючись ч. 4 ст. 202, п. 4 ч. 1 ст. 226, ст.ст. 232, 233, 240 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Комунального підприємства "Адміністративно-технічне управління" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Логістик сервіс провайдер" про демонтаж самовільно встановленої реклами залишити без розгляду.

Повернути на підставі цієї ухвали Комунальному підприємству «Адміністративно-технічне управління» (79005, Львівська обл., місто Львів, площа Міцкевича, будинок 6/7, ідентифікаційний код 13804591) 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн сплаченого судового збору з Державного бюджету України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, і може бути оскаржена в порядку та строк встановлені статтями 254-257 ГПК України.

Суддя Сташків Р.Б.