ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

03.02.2026 Справа № 914/2047/25

За заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім ЛОЗА», м.Львів,

Про: розстрочення виконання рішення суду від 05.11.2025

у справі №914/2047/25

Стягувач: Західне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України, м.Львів,

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім ЛОЗА», м.Львів,

за вимогою: про стягнення штрафу та пені

Суддя Козак І.Б.

При секретарі Р.Волошин

Представники сторін:

Від заявника(боржника): не з`явився.

Від стягувача: Марченко Х.А. представник;

ПРОЦЕС.

19.01.2026 на адресу Господарського суду Львівської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім ЛОЗА» про розстрочення виконання рішення Господарського суду Львівської області від 05.11.2025 у справі 914/2047/25 за Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім ЛОЗА» про видачу стягнення штрафу та пені у сумі 136 000 грн.

Ухвалою суду від 20.01.2026 у цій справі відкладено вирішення питання про розстрочення виконання рішення суду від 05.11.2025 до надходження в Господарський суд Львівської області матеріалів справи №914/2047/25.

22.01.2026 матеріали справи №914/2047/25 повернулись на адресу Господарського суду Львівської області.

Ухвалою суду від 26.01.2026 призначено розгляд заяви в судовому засіданні на 03.02.2026.

Позиція стягувача.

У судове засідання 03.02.2026 представник стягувача з`явився, проти задоволення заяви розстрочення виконання рішення заперечив.

Позиція заявника (боржника).

У судове засідання 03.02.2026 заявник (боржник) не з`явився. Подав клопотання про розгляд заяви без його участі(вх.№3003/26 від 02.02.2026) та додаткові пояснення(вх.№3051/26, 3002/26 від 02.02.2026). У заяві просить:

- розстрочити виконання рішення Господарського суду Львівської області від 05.11.2025 у справі №914/2047/25, а саме стягнення пені у загальній сумі 68 000,00 грн строком до 30.09.2026, рівними платіжками щомісячно по 8500,00 грн та затвердити такий графік:

1) до 28.02.2026 8500,00 грн.;

2) до 31.03.2026 8500,00 грн.;

3) до 30.04.2026 8500,00 грн.;

4) до 31.05.2026 8500,00 грн.;

5) до 30.06.2026 8500,00 грн.;

6) до 31.07.2026 8500,00 грн.;

7) до 31.08.2026 8500,00 грн.;

8) до 30.09.2026 8500,00 грн.

Обґрунтовує заяву складним фінансовим становищем:

- відсутність доходу в Товариства, що підтверджується податковою звітністю Товариства за період з 2023 по 2025 роки

-відсутність доходу Товариства у 2025 році, що підтверджується Фінансовою звітністю мікропідприємства на 31.12.2025 року

- арештом коштів боржника, що підтверджується Постановою про арешт коштів боржника від 02,05,2025 ВП №77954889

-заключною випискою по рахунку Товариства за період з 01.01.2025 по 31.12.2025.

Обставини справи.

Господарський суд Львівської області 05.11.2025 прийняв рішення, яким вирішив позов задовольнити частково, а саме:

· Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Лоза» (79034, м. Львів, вул. Навроцького, буд. 4; ) в дохід загального фонду Державного бюджету України 68`000,00 грн. пені.

· Закрити провадження у справі №914/2047/25 в частині позовної вимоги Західного міжобласного територіального відділення антимонопольного комітету України до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Лоза» про стягнення штрафу у розмірі 68`000,00 грн., у зв`язку із відсутністю предмета спору.

· Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Лоза» (79034, м. Львів, вул. Навроцького, буд. 4; ) на користь Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (79000, м. Львів, вул. Коперника, буд. 4; ) 2`422,40 грн. судового збору.

Судове рішення набрало законної сили 30.12.2025.

Оцінка суду.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 331 ГПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

За приписами п.п. 7.1.2 п. 7.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 12.10.2012 р., розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Норми п. 7.2 цієї ж Постанови є аналогічними до положень ч. 4 ст.331 ГПК України та передбачають, що, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення; 4) щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Положеннями ч. 5 ст.331 ГПК України зазначається, що розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

У постанові Вищого господарського суду України від 10.04.2014р. у справі №925/1408/13, що тяжке фінансове становище, відсутність обігових коштів та майна, яке можна було б реалізувати в рахунок погашення заборгованості не є тими виключними обставинами, які давали б підстави для розстрочення виконання судового рішення, оскільки вказані обставини утворились внаслідок власної господарської діяльності відповідача, а не в силу якихось об`єктивних, незалежних від нього обставин.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 у справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина «судового розгляду».

Разом з тим, суд зазначає, що на державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як у теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі «Чижов проти України», заява № 6962/02).

Окрім того, при вирішенні поданої заяви, судом взято до уваги практику Європейського суду з прав людини, яким, зокрема, в рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004р. зазначено, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43). У зв`язку з тим, що відстрочка та розстрочка подовжує період відновлення порушеного права стягувача при їх наданні суди, в цілях вирішення питання про можливість їх надання, а також визначення строку подовження виконання рішення суду повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Конвенції, допустимі межі надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення. Несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка та розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною першою статті 6 Конвенції, згідно з якою «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру», а у системному розумінні цієї норми та національного закону суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19.03.1997р. у справі «Горнсбі проти Греції» суд наголошує, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду (див. рішення у справі «Філіс проти Греції» (Philis v. Greece) (№1) від 27 серпня 1991р., серія А, №209, с. 20, п. 59). Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію ( 995_690 ) (див. mutatis mutandis, рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom) від 21 лютого 1975р., серія А, №18, с. 16 - 18, п. 34 - 36). Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (пункт 40).

Вирішуючи питання про розстрочення виконання рішення суду, на підставі ст. 331 ГПК України, беручи до уваги пояснення стягувача, суд вважає за можливе розстрочити виконання рішення суду від 05.11.2025, а саме стягнення пені у сумі 68000,00 грн у справі №914/2047/25 строком на 4 місяців по 17 000,00 грн щомісячно.

Керуючись статтями 160, 234, 331 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім ЛОЗА» про розстрочення виконання рішення суду від 05.11.2025 у справі №914/2047/25 задовольнити частково.

2. Розстрочити виконання рішення Господарського суду Львівської області від 05.11.2025 у справі №914/2047/25, а саме стягнення пені у загальній сумі 68 000,00 грн строком до 31.05.2026, рівними платіжками щомісячно по 17000,00 грн та затвердити такий графік:

1) до 28.02.2026 17000,00 грн.;

2) до 31.03.2026 17000,00 грн.;

3) до 30.04.2026 17000,00 грн.;

4) до 31.05.2026 17000,00 грн.

3. У задоволенні решти вимог за заявою відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в порядку розділу ІV ГПК України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://court.gov.ua/fair/sud5015, а також у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою - http://reyestr.court.gov.ua.

Повна ухвала складена та підписана 03.02.2026

Суддя Козак І.Б.