ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"03" лютого 2026 р. Справа № 924/1237/25

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Яроцького А.М., при секретарі судового засідання Гайдуку Д.О., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СОК ТРЕЙД"

до Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Філії "Відокремлений підрозділ "Хмельницька атомна електрична станція"

про стягнення 2 099 502,10 грн.

Представники сторін:

від позивача: Галковська А.Т.

від відповідача: Рахімова А.А.

Відповідно до ст. 240 ГПК України в судовому засіданні 03.02.2026 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Процесуальні дії по справі, заяви, клопотання.

17.12.2025 через підсистему "Електронний суд" до Господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "СОК ТРЕЙД" до Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Філії "Відокремлений підрозділ "Хмельницька атомна електрична станція" про стягнення 2 099 502,10 грн., з яких 2 064 299,22 грн. основна заборгованість, 2019,05 грн. 0,3% річних, 33 183,83 грн. інфляційні втрати, заявлені у зв`язку з неналежним виконанням умов договору №53-124-01-23-21543 від 14.11.2023 та додаткових угод до нього.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.12.2025 року вказану позовну заяву передано для розгляду судді Яроцькому А.М.

Ухвалою суду від 22.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої визначено проводити за правилами загального позовного провадження. Вказаною ухвалою встановлено строки для подачі відзиву на позовну заяву та відповіді на відзив, визначено дату проведення підготовчого засідання у справі.

22.12.2025 та 02.01.2026 через підсистему "Електронний суд" від представниці ТОВ "СОК ТРЕЙД" адвоката Галковської Анастасії Тарасівни та представниці АТ "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" Рахімової Анастасії Анатоліївни надійшли заяви про забезпечення проведення судового засідання призначеного на 10:00 год. 20.01.26 у справі №924/1237/25 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. При цьому, представниця відповідача просила забезпечити всі інші засідання у справі №924/1237/25 в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 23.12.2026 вищевказану заяву представниці позивача задоволено повністю, а ухвалою від 05.01.2026 заяву представниці відповідача задоволено частково. Судове засідання, яке відбудеться о 10:00 год. 20.01.2026 визначено провести в режимі відеоконференції за участю представниць сторін - Галковської А.Т. та Рахімової А.А.

12.01.2026 через підсистему "Електронний суд" надійшов відзив, у якому визнано основний борг у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 46 ГПК України. У відзиві відповідач наводить зміст ч. 1 ст. 130 ГПК України щодо вирішення судом при прийнятті рішення питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову у зв`язку з визнанням позову (частковим) до початку розгляду справи по суті.

13.01.2026 через підсистему "Електронний суд" отримано відповідь на відзив.

19.01.2026 через електронний кабінет відповідач подав письмові пояснення.

Судом у підготовчому засіданні 20.01.2026 постановлено ухвалу, з занесенням до протоколу судового засідання, про закриття підготовчого засідання та призначення справи до судового розгляду по суті на 11:00 год. 03.02.2026 з одночасним задоволенням усних клопотань сторін про їхню участь в наступному судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Виклад позицій учасників судового процесу.

Товариство з обмеженою відповідальністю "СОК ТРЕЙД" звернулось з позовом до Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Філії "Відокремлений підрозділ "Хмельницька атомна електрична станція" про стягнення 2 099 502,10 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між сторонам укладений 14.11.2023 договір №53-124-01-23-21543 та Специфікації (Додатки №1, №2), на виконання умов якого позивач поставив відповідачу товар в узгоджений строк згідно видаткової накладної №906 від 28.11.2023. За результатами встановлення та налагодження аналізатора палив представниками сторін був складений Протокол № 0.ХЦ.0012. ПТ-24 від 17.01.2024. В подальшому між сторонами підписано акт приймання-передачі №1 від 07.02.2024, відповідно до якого аналізатор палив був переданий відповідачем та прийнятий позивачем для гарантійного ремонту. За результатами повторного налагодження приладу, яке проводилось з 29.08.2024 року по 30.08.2024 року, були виявлені нові невідповідності та розбіжності, які були відображені у протоколі № 0.ХЦ.0223.ПТ-24 від 30.08.2024 року.

У зв`язку із неможливістю заміни товару на аналогічний, сторони дійшли згоди замінити несправний аналізатор на іншу модель того самого виробника, внаслідок чого 03.02.2025 підписано Додаткову угоду №1 до Договору, якою викладені в нових редакціях Специфікація № 1 (Додаток № 1) та Технічна специфікація (додаток № 2) у зв`язку зі зміною предмету договору без зміни ціни та загальної вартості такого обладнання. Надалі, 07.02.2025 попередній аналізатор палив було повернуто позивачу по акту приймання-передачі, а 17.02.2025 поставлено відповідачу товар згідно Додаткової угоди №1, що підтверджується накладною №97 від 17.02.2025 та податковою накладною №38 від 17.02.2025. В подальшому 18.02.2025 оформлено ярлик на придатну продукцію №Я-8-015-24 підписаний відповідачем без будь-яких зауважень щодо якості.

У позові вказано, що згідно з п. 5.2 договору відповідач мав оплатити товар до 18.08.2025 (включно), однак станом на дату звернення до суду 2 064 299,22 грн. не сплатив, на листи від 01.09.2025, від 07.10.2025 та претензію від 28.10.2025 з вимогою про сплату боргу не відреагував. У зв`язку з невиконанням відповідачем умов спірного договору в частині своєчасної та повної оплати, позивач нарахував до стягнення на підставі п. 8.4 та ст. 625 ЦК України 2019,05 грн. 0,3 відсотки річних за період з 19.08.2025 по 15.12.2025 та 33 183,83 грн. інфляційних втрат за вересень-листопад 2025 року.

Відповідач у відзиві частково визнав позов у справі №924/1237/25 в частині стягнення грошових коштів у сумі 2 064 299,22 грн основного боргу за поставлений товар за договором поставки від 14.11.2023 №53-124-01-23-21543, а в частині стягнення 0,3% річних у розмірі 2 019,05 грн та інфляційних втрат у сумі 33 183,83 грн. позов не визнає. У відзиві останній стверджує, що розрахунок річних та інфляційних втрат є необґрунтованим та проведеним без належного врахування висновків Верховного Суду, викладених у постанові Великої Палати Верховного суду від 22.09.2020 у справі № 918/631/19, а також у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 26.06.2020 у справі № 905/21/19 та від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19. Як зазначено у відзиві, позивачем не надано суду будь-яких належних, допустимих і достатніх доказів, які б підтверджували факт заподіяння будь-яких збитків або шкоди у зв`язку з несвоєчасною оплатою відповідачем поставленого за договором товару. Окремо, відповідач просить застосувати вимоги ч. 1 ст. 130 ГПК України та повернути позивачу 50% судового збору в частині визнаних майнових вимог.

За змістом відповіді на відзив позивач зауважує, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 року у справі №918/631/19 розглядалось питання щодо можливості застосування положень ст. 625 Цивільного кодексу України до несплачених коштів попередньої оплати за непоставлений товар, відтак посилання відповідача на вказану постанову є недоцільним. При цьому, у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.06.2020 року у справі №905/21/19 судом досліджувалось питання щодо можливості або неможливості нарахування інфляції на інфляцію у випадку часткового погашення боргу, що не було здійснено при розрахунку інфляційних втрат у справі №924/1237/25. При цьому, згідно змісту постанови Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.11.2020 року у справі №910/13071/19 на розгляд суду було винесено питання щодо можливості або неможливості розраховувати розмір боргу з урахуванням індексу інфляції за місяць, в якому кількість днів прострочення складає менше повного такого місяця. Водночас, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 року у справі №918/631/19 вказано, що "з метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному, заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку, і ця спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків". У відповіді на відзив позивач просить повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого за заявлення позовної вимоги в частині 2 099 502,10 грн., а інші 50 % судового збору у разі задоволення інших позовних вимог - пропорційно розміру таких задоволених позовних вимог покласти на відповідача.

Відповідач у письмових поясненнях вказав, що закупівля філією «ВП ХАЕС» Автоматичного аналізатору палив, який є предметом договору, була спричинена крайньою необхідністю забезпечення експлуатації резервної дизельної електростанції. Враховуючи, що фінансовий план АТ «НАЕК «Енергоатом» на 2025 рік досі є незатвердженим, внаслідок чого відповідно до постанови КМУ від 03.10.2012 № 899 забороняється здійснювати витрати на капітальні інвестиції (за винятком випадків, рішення щодо яких прийнято Кабінетом Міністрів України).

Представниця позивача в судовому засіданні 03.02.2026 позовні вимоги підтримала, просила задовольнити в повному обсязі.

Представниця відповідача в судовому засіданні 03.02.2026 проти позову в частині стягнення річних та інфляційних втрат заперечила з підстав викладених у відзиві, а в частині основного боргу позов визнала.

Будь-які не розглянуті судом клопотання, подані учасниками процесу в межах розгляду справи, в матеріалах справи №924/1237/25 відсутні.

Обставини, які є предметом доказування у справі, та докази, якими сторони підтверджують або спростовують їх наявність.

14.11.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "СОК ТРЕЙД" (постачальник) та Державним товариством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" ("Відокремлений підрозділ "Хмельницька атомна електрична станція") (покупець) укладено договір № 53-124-01-23-21543.

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов`язується поставити і передати у власність покупця товар, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити даний товар згідно з найменування, асортиментом, виробником, кількістю, ціною, та по коду УКТ ЗЕД товару, які зазначаються в специфікації № 1 (додаток № 1 до договору) та є невід`ємною частиною договору.

Згідно з п.1.2 договору предметом поставки є товар: Автоматичний аналізатор палив, код 38420000-5 згідно ДК 021:2015 (Прилади для вимірювання витрати, рівня та тиску рідин і газів).

Пунктом 2.1 договору передбачено, що якість, комплектність та інші вимоги до товару, що поставляється за цим договором повинні відповідати технічним характеристикам вказаним в технічній специфікації до договору (додаток 2 до цього договору), технічній документації, якою встановлені вимоги щодо його якості, умовам договору. Якість товару підтверджується паспортом або настановою (інструкцією) з експлуатації, (або їх завіреними копіями), які передаються постачальником для покупця разом із товаром.

У пункті 3.1 договору зазначено, що строк поставки товару становить протягом 14-ти календарних днів з дати укладення сторонами цього договору.

Згідно з п. 3.5 договору шеф-монтування, шеф-налагодження та запуск обладнання в експлуатацію здійснюється на території ВП ХАЕС персоналом постачальника.

Пунктом 3.9 договору визначено, що датою поставки товару є дата підписання видаткової накладної Вантажоодержувачем.

У разі поставки неякісного, некомплектного дефектного товару, що не відповідає умовам договору, а також при недопоставці товару - покупець письмово повідомляє (рекомендованим листом з описом вкладення та з повідомленням про вручення) постачальника про виявлені невідповідності товару (п. 3.14 договору).

За змістом п. 3.15 договору постачальник зобов`язується здійснити за свій рахунок заміну неякісного товару, некомплектного товару, товару, що не відповідає умовам договору чи допоставити його у 20 денний строк з моменту одержання повідомлення покупця про виявлення невідповідностей товару, та/або про установлення факту недопоставки (недоукомплектування) товару.

Відповідно до п. 4.1 договору ціна товару становить: 1 720 249,35 грн, крім того ПДВ 20% - 344 049,87 грн. Всього ціна договору: 2 064 299,22 грн.

Згідно з пунктом 5.1. договору оплату за поставлений товар покупець здійснює шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 180 календарних днів з дати оформлення ярлика на придатний товар згідно СОУ НАЕК 038:2021 «Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для ВП Компанії».

У п. 8.4 договору передбачено, що у випадку порушення строків оплати товару покупець на вимогу постачальника, відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України, сплачує суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 0,3 % річних від простроченої суми. Пеня за порушення строку оплати товару не нараховується.

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками (за наявності печатки) і діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань (п. 11.1 договору).

Договір №53-124-01-23-21543 від 14.11.2023 підписаний представниками сторін та скріплений відтисками їх печаток.

У Додатку №1 до договору (специфікація №1) сторони визначили найменування товару, якісні характеристики, виробника, кількість, вартість. У Додатку №2 до договору визначено Технічну специфікацію на постачання автоматичного аналізатора палива.

Позивач на виконання умов договору №53-124-01-23-21543 від 14.11.2023 поставив Відокремленому підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" ДП "НАЕК" "Енергоатом" товар на суму 2 064 299,22 грн., що підтверджується двосторонньою видатковою накладною №906 від 28.11.2023, який в подальшому був змонтований та повернутий для гарантійного ремонту, про що складено протокол №0.ХЦ.0012.ПТ-24 від 17.01.2024 з Додатками №1, №2 та акт приймання-передачі №1 від 07.02.2024.

Як зазначено в позові та не заперечується сторонами, після проведення гарантійного ремонту, 03.02.2025 між останніми підписана Додаткова угода № 1 до договору №53-124-01-23-21543 від 14.11.2023 та викладена в новій редакції Специфікація № 1 (Додаток №1 до додаткової угоди №1) та Технічна специфікація (додаток №2 до додаткової угоди №1) в частині зазначені іншого товару без зміни ціни та загальної вартості такого обладнання.

07.02.2025 підписано сторонами Акт приймання-передачі, згідно якого покупець повернув постачальнику несправний товар на гарантійний ремонт.

В подальшому, 17.02.2025 ТОВ «СОК ТРЕЙД» поставлено, а уповноваженою особою відповідача (згідно довіреності №2/32 від 14.02.2025) прийнято товар вартістю 2 064 299,22 грн з ПДВ, що підтверджується видатковою накладною № 97 від 17.02.2025. Вказану поставку товару також відображено у податковій накладній №38 від 17.02.2025, яку зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних.

18.02.2025 було оформлено ярлик на придатну продукцію №Я-8-015-24 вартістю 2 064 299,22 грн з ПДВ, поставлену за договором №53-124-01-23-21543 від 14.11.2023 (Додатковою угодою №1 від 03.02.2025). Вказаний документ підписано Головою комісії ВК: начальником ДОВК ХВ філії "ВП СГ" Н. Іванюк.

Позивач звертався до відповідача з листами від 01.09.2025 №154, від 07.10.2025 №176 та з претензією від 28.10.2025, в яких просив відповідача на виконання умов договору №53-124-01-23-21543 від 14.11.2023 розрахуватись за поставлений товар, строк оплати якого настав з 19.08.2025. У претензії відображено нарахування 0,3% річних та інфляційних втрат. На підтвердження надіслання листів та претензії додано накладні Укрпошти від 01.09.2025, від 01.11.2025 та від 03.11.2025, роздруківку з електронної пошти за 28.10.2025, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення від 10.10.2025 та опис вкладення від 28.10.2025, на яких наявні відмітки про вручення поштових відправлень відповідачу.

Оскільки відповідач свої зобов`язання за договором в частині оплати за отриманий товар в сумі 2 064 299,22 грн не виконав, позивач окрім основної заборгованості просить стягнути нараховані на підставі п. 8.4 договору та ст. 625 ЦК України 2019,05 грн. 0,3 відсотки річних за період з 19.08.2025 по 15.12.2025 та 33 183,83 грн. інфляційних втрат за вересень-листопад 2025 року.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, невизнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду:

Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання іншою особою.

Захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в суді кожна особа вправі здійснювати шляхом звернення з позовом, предмет якого або кореспондує із способами захисту, визначеними у ст. 16 ЦК України, договором або іншим законом.

Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У ч. 1 статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вбачається із матеріалів справи, 14.11.2023 між сторонами укладено договір № 53-124-01-23-21543 зі змінами викладеними у Додатковій угоді № 1 від 03.02.2025 до нього.

Відповідно до п. 1.1 договору позивач зобов`язався поставити і передати у власність відповідача товар, а відовідач зобов`язався прийняти і оплатити даний товар.

Сторонами підписано Додаток №1 до договору - Специфікацію №1 (зі змінами), у якому визначено найменування товару, якісні характеристики, виробника, кількість, вартість. Загальна вартість товару складає 2 064 299,22 грн. з ПДВ.

Згідно зі статтею 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

У пункті 3.1 договору зазначено, що строк поставки товару становить протягом 14-ти календарних днів з дати укладення сторонами цього договору.

На виконання умов договору №53-124-01-23-21543 від 14.11.2023 та Додаткової угоди від 03.02.2025 до нього позивач поставив Відокремленому підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" ДП "НАЕК" "Енергоатом" 17.02.2025 товар на суму 2 064 299,22 грн., що підтверджується видатковою накладною № 97 від 17.02.2025 з оформленням 18.02.2025 ярлика на придатну продукцію №Я-8-015-24.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не виконав свої зобов`язання з оплати поставленого позивачем товару за договором поставки, що в тому числі підтверджується викладеною у відзиві заявою АТ "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Філії "Відокремлений підрозділ "Хмельницька атомна електрична станція" про визнання основного боргу у розмірі 2 064 299,22 грн.

З огляду на вищезазначене, враховуючи встановлені судом факти та зміст позовних вимог, визнання відповідачем позову в частині вимоги про стягнення основного боргу, суд вважає за належне позовну вимогу про стягнення 2 064 299,22 грн. основного боргу задовольнити.

У зв`язку з невиконанням відповідачем умов спірного договору в частині своєчасної та повної оплати, позивач нарахував до стягнення на підставі п. 8.4 договору та ст. 625 ЦК України 2019,05 грн. 0,3 відсотки річних за період з 19.08.2025 по 15.12.2025, та 33 183,83 грн. інфляційних втрат за вересень-листопад 2025 року.

У п. 5.1. договору сторони узгодили, що оплату за поставлений товар покупець здійснює шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 180 календарних днів з дати оформлення ярлика на придатний товар згідно СОУ НАЕК 038:2021 «Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для ВП Компанії».

Як вбачається зі змісту п. 8.4 договору у випадку порушення строків оплати товару покупець на вимогу постачальника, відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України, сплачує суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 0,3 % річних від простроченої суми. Пеня за порушення строку оплати товару не нараховується.

Згідно з ч. 4 ст. 116 ГПК України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Враховуючи, що ярлик на придатну продукцію №Я-8-015-24 вартістю 2 064 299,22 грн з ПДВ, поставлену за договором №53-124-01-23-21543 від 14.11.2023 (Додатковою угодою №1 від 03.02.2025) було підписано 18.02.2025, то у відповідності до п. 5.1 останній строк оплати товару настав 18.08.2025 року (оскільки 16-17 серпня 2025 припадає на вихідні дні).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати (аналогічні правові висновки викладено Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 11.04.2018 року у справі №758/1303/15-ц, та від 16.05.2018 року у справі №686/21962/15-ц).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних на суму боргу відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Вимога сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу (постанови Верховного Суду від 18.06.2024 у справі №905/1791/21 та від 05.07.2019 у справі №905/600/18).

Оскільки, сторони у договорі поставки передбачили зменшений розмір відсотків річних аніж встановлено у ч. 2 ст. 625 ЦК України, на який може розраховувати кредитор у разі неналежного виконання зобов`язання боржником, то вимога про стягнення 0,3% річних є обґрунтованою.

Судом враховано висновки Верхового Суду, викладені у постановах суду при вирішенні справ №918/631/19, № 905/21/19 та №910/13071/19, на які наявне посилання відповідача у відзиві на позовну заяву, однак вказані висновки, з врахуванням норм чинного законодавства України, умов спірного договору та практики Верхового Суду у подібних правовідносчинах, не спростовують обов`язку останнього сплатити на користь позивача обраховані відповідно до п. 8.4 договору та ч. 2 ст. 625 ЦК України 0,3% річних та інфляційні втрати.

Здійснивши перерахунок заявлених до стягнення 0,3% річних та інфляційних втрат за заявлені періоди, суд дійшов до висновку, що обрахунок здійснено в межах максимальних розмірів можливих до стягнення за заявлені періоди, відтак вимога про стягнення 2019,05 грн. 0,3% річних та 33 183,83 грн. інфляційних втрат підлягає задоволенню.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 73 ГПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13, ст. 74 ГПК України).

Наведені відповідачем у відзиві доводи спростовуються вищевикладеними висновками суду та наявними в матеріалах справи доказами.

Беручи до уваги наведені вище положення закону, враховуючи встановлені судом факти та зміст позовних вимог, суд вважає за належне позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача 2 064 299,22 грн. основної заборгованості, 2019,05 грн. 0,3% річних та 33 183,83 грн. інфляційних втрат.

У ч. 1 ст. 130 ГПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків /судового збору, сплаченого при поданні позову. Вказана норма кореспондується з нормами ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір".

У відзиві на позов та у відповіді на відзив сторони просять у відповідності до ч. 1 ст. 130 ГПК України повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого за заявлення позовної вимоги в частині 2 064 299,22 грн.

Як вбачається з платіжної інструкції № від 12.12.2025 позивач при зверненні з позовною заявою до господарського суду сплатив 31492,53 грн.

З огляду на визнання позову відповідачем, в частині основного боргу, до початку розгляду справи по суті та подання вищевказаних клопотань сторонами, суд вважає за належне повернути ТОВ "СОК ТРЕЙД" з Державного бюджету України 15482,24 грн. судового збору, сплаченого згідно платіжної інструкції № від 12.12.2025 на підставі ч. 1 ст. 130 ГПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", як 50% належної до сплати суми судового збору за звернення з вимогою про стягнення 2 064 299,22грн основної заборгованості.

Згідно ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору у справі покладаються на відповідача у зв`язку з задоволенням позову, в тому числі 50% судового збору сплаченого за звернення з вимогою про стягнення основного боргу, а також повністю судовий збір за вимоги про стягнення 0,3% річних та інфляційних втрат.

Керуючись ст.ст. 2, 13, 14, 20, 129, 130, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" () в особі Філії "Відокремлений підрозділ "Хмельницька атомна електрична станція" (30100, Хмельницька обл., Шепетівський р-н, м. Нетішин, вул. Енергетиків, буд. 20, код ЄДРПОУ ВП 21313677) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СОК ТРЕЙД" (65016, Одеська обл., місто Одеса, вул. Літературна, буд. 12, прим. №206, ) 2 064 299,22 грн. основної заборгованості, 2019,05 грн. 0,3% річних, 33 183,83 грн. інфляційних втрат та 16010,29 грн. судового збору.

Після набрання рішенням законної сили, видати наказ.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "СОК ТРЕЙД" (65016, Одеська обл., місто Одеса, вул. Літературна, буд. 12, прим. №206, ) з Державного бюджету України 15482,24 грн. судового збору сплаченого згідно платіжної інструкції № від 12.12.2025.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України.

Рішення надіслати позивачу та АТ "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" за допомогою підсистем ЄСІТС в електронні кабінети, Філії "Відокремлений підрозділ "Хмельницька атомна електрична станція" - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Повний текст рішення складено та підписано 04.02.2026.

Суддя Андрій ЯРОЦЬКИЙ