ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
02.02.2026м. ДніпроСправа № 904/4607/24
За заявою: ОСОБА_1 , с. Вільне Дніпропетровської області
про ухвалення додаткового рішення
У справі:
За позовом ОСОБА_2 , м. Кривий Ріг Дніпропетровської області
до Обслуговуючого кооперативу "Садівниче товариство "Союз-1", с. Вільне Дніпропетровської області
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_1 , с. Вільне Дніпропетровської області
про визнання недійсним рішення загальних зборів, яке оформлене протоколом від 23.09.2023 № 4/230923
Суддя Євстигнеєва Н.М.
Без участі представників сторін
ОСОБА_2 звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом про визнання недійсним рішення загальних зборів Обслуговуючого кооперативу "Садівниче товариство "Союз-1", яке оформлене протоколом від 23.09.2023 №4/230923.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 12.01.2026 позовні вимоги ОСОБА_2 до Обслуговуючого кооперативу "Садівниче товариство "Союз-1", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_1 про визнання недійсним рішення загальних зборів, яке оформлене протоколом від 23.09.2023 № 4/230923 залишено без задоволення.

16 січня 2025 року від ОСОБА_1 до господарського суду надійшла заява про стягнення з ОСОБА_2 судових витрат у розмірі 16 940,00грн, з яких:

- витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00грн,

- поштові витрати у розмірі 400,00грн,

- транспортні витрати у розмірі 1 540,00грн.

Позивач заперечує проти задоволення заяви про стягнення вказаних витрат, оскільки нормами ГПК України стягнення поштових та транспортних витрат не передбачено. Крім того, з наданих квитків на проїзд не вбачається, що саме третя особа був пасажиром рейсів, зазначено лише назву рейсу та суму квитка. Судові засідання тривали недовго, при цьому пояснення в основному надавали сторони, а не адвокат зі сторони третьої особи, тобто фактично він був слухачем по справі. Щодо вартості пояснень у розмірі 8000грн, позивач вважає, що справа не є складаною і більшість пояснень побудована на копіюванні практики Верховного Суду. Вартість послуг за юридичну консультацію є складовою витрат на підготовку пояснень.

ОСОБА_2 просить відмовити у задоволенні заяви про стягнення витрат у повному обсязі, у випадку якщо суд буде вважати, що є підстави для її задоволення, зменшити розмір витрат до їх обґрунтованого розміру, а саме до 2000грн.

Ухвалою суду від 19.01.2026 прийнято до розгляду заяву про ухвалення додаткового рішення; постановлено розглядати заяву без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

За приписами частини третьої статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч.5 ст. 240 ГПК України).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

Справа розглянута відповідно до ст. 6 Конвенції, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В :

24 грудня 2024 року між Адвокатом Шеремет Ігорем Олеговичем (адвокат) та ОСОБА_1 (клієнт) укладено договір про надання правової (правничої) допомоги № б/н (а.с. 80 том 3).

За умовами п. 1.1 договору адвокат приймає доручення клієнта та бере на себе зобов`язання надати клієнту правову допомогу в господарській справі №904/4607/24, що знаходиться в провадженні Господарського суду Дніпропетровської області.

Клієнт надає адвокату наступні повноваження, зокрема: бути представником клієнта у судових органах України будь-якої ланки з усіма необхідними для того повноваженнями, які надано законом третій особі, заявнику, у тому числі право, зокрема: брати участь у судових засіданнях; заявляти клопотання та відводи; давати усні та письмові пояснення у судах; які розглядають справу клієнта; повністю або частково відмовлятися від позовних вимог; визнавати повністю або частково позови та користуватись іншими процесуальними правами, що передбачені законом; представляти інтереси клієнта усіма законними способами у судових органах та перед іншими органами, діяльність яких пов`язана із вирішенням питань, передбачених договором; ознайомлюватися з матеріалами справи; робити виписки та копії з документів, що є в матеріалах справи та порушувати питання про їх засвідчення у встановленому для того порядку; брати участь у судових засіданнях та у дослідженні доказів; наводити свої доводи і міркування з усіх питань, що виникнуть у ході судового процесу, якщо це дозволяється процесуальним законодавством; заперечувати проти клопотань, доводів та міркувань інших учасників процесу та/або виконавчого провадження; сплачувати обов`язкові збори та інші необхідні платежі; вчиняти всі інші дії, передбачені чинним законодавством України для такого роду уповноважень та які, на думку адвоката, будуть доцільними для правильного і ефективного виконання зобов`язань, передбачених цим договором (п. 2.1 договору).

Розмір гонорару, який клієнт сплачує адвокату за надану в межах цього договору правову допомогу становить 15 000,00грн, які сплачуються адвокату в момент укладання даного договору (п. 3.1 договору).

Цей договір діє з моменту погодження сторонами усіх істотних умов та підписання сторонами тексту договору та додатків (додаткових угод) до нього (п. 4.1 договору).

Договір підписаний сторонами та скріплений печатками без зауважень та заперечень до нього.

13 січня 2026 року Адвокатом Шеремет Ігорем Олеговичем (адвокат) та ОСОБА_1 (клієнт) складено та підписано Акт приймання-передачі робіт (послуг) (а.с. 81 том 3).

Адвокат надав, а клієнт прийняв наступні юридичні послуги:

юридична консультація, 40хв., вартістю 2 000,00грн;

підготовка та направлення пояснення третьої особи, 4год, вартістю 8 000,00грн;

участь у судовому засіданні, 1 год, вартістю 2 500,00грн;

участь у судовому засіданні, 1 год, вартістю 2 500,00грн.

Загальна вартість 15 000,00грн.

Доказів оплати третьою особою послуг, наданих йому адвокатом у межах вказаного договору, на момент розгляду справи не надано.

Суд звертає увагу на сталу і послідовну практику Верховного суду, відповідно до якої витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачена стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачена.

Вказане узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду у складі суддів об'єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та від 22.11.2019 у справі №910/906/18, а також у постанові Верховного Суду від 22.01.2021 у справі №925/1137/19.

Доказом повноважень адвоката на представництво інтересів третьої особи у справі є: договір про надання правової (правничої) допомоги № б/н від 24.12.2024 (а.с. 80 том 3); ордер серії АЕ №1345336 від 24.12.2024 (а.с. 164 том 1). Статус адвоката Шемет Ігоря Олеговича підтверджується Свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю №4851 від 03.07.2020 (інформація з Єдиного реєстру адвокатів України).

Третя особа просить стягнути з позивача судові витрати у сумі 16 940,00грн.

Частинами першою, третьою статті 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з положеннями статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

Для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура (ст. 1312 Конституції України).

Статтею 16 ГПК України передбачено право учасників справи користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

За пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі Закон №5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону №5076-VI).

Адвокатський гонорар може існувати у двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (постанова Верховного Суду від 07.09.2020 у справі №910/4201/19).

У разі відсутності у тексті договору умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, які надаються адвокатом, суди, залежно від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково (постанова Касаційного господарського суду від 09.12.2021 у справі №922/3812/19).

Відповідно до статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ст. 126 ГПК України).

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у тому числі в рішенні від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено, що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (див. також, рішення ЄСПЛ у справах "Ніколова проти Болгарії" та "Єчюс проти Литви", пункти 79 і 112 відповідно).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

Частина четверта статті 126 ГПК України передбачає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За частиною п`ятою статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Тобто в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 ГПК України).

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Позивач надав до суду заперечення проти стягнення судових витрат.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 виснувала, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, що склалися між адвокатом та клієнтом, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу (постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц)

Отже, суд вправі покласти на сторону лише ті судові витрати, які є обґрунтованими, неминучими, співмірними та розумними (розумно необхідними).

У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

З матеріалів справи вбачається, що в першій заяві по суті спору (пояснення третьої особи щодо позову, а.с. 1-7 том 2), ОСОБА_1 (третя особа) зазначив, що попередній розрахунок судових витрат третьої особи становить 15 200,00грн, а саме 15 000,00грн витрати на професійну правничу допомогу, поштові витрати - 200,00грн, транспортні витрати до м. Дніпро для участі у судових засіданнях - за кожне судове засідання.

Приписами частини тринадцятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.

Наведені вище положення процесуального кодексу є чіткими, зрозумілими та однозначними, тобто встановлене ними нормативне регулювання виключає можливість довільного його трактування у правозастосовчій діяльності.

Як зазначено в поданих до суду 02.01.2026 поясненнях, третя особа заперечувала проти задоволення позовних вимог та просила відмовити в їх задоволенні.

Господарський суд, розподіляючи витрати ОСОБА_1 на правову допомогу, дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути не лише доведений, а документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Процесуальні документи, наявні у справі, а також участь у судовому засіданні 24.12.2025 підтверджують надання правової допомоги третій особі у цій справі адвокатом Шемет І.О.

Представництво інтересів третьої особи у справі здійснювалося адвокатом Шеметом Ігорем Олеговичем на підставі ордеру серія АЕ № 1295044 від 17.06.2024.

Так, згідно Акту приймання-передачі робіт (послуг) від 13 січня 2026 року (а.с. 81 том 3), який складено Адвокатом Шеремет Ігорем Олеговичем та ОСОБА_1 , адвокат надав, а клієнт прийняв наступні юридичні послуги:

юридична консультація, 40хв., вартістю 2 000,00грн;

підготовка та направлення пояснення третьої особи, 4год, вартістю 8 000,00грн;

участь у судовому засіданні, 1 год, вартістю 2 500,00грн;

участь у судовому засіданні, 1 год, вартістю 2 500,00грн.

Загальна вартість 15 000,00грн.

У вирішенні питання про розподіл витрат на правничу допомогу суд враховує, що в провадженні Господарського суду Дніпропетровської області перебувала справа №904/1501/24 за позовом ОСОБА_3 до Обслуговуючого кооперативу "Садівниче товариства "Союз-1", за участю третьої особи ОСОБА_4 про визнання недійсним рішення загальних зборів Обслуговуючого кооперативу "Садівниче товариство "Союз-1", яке оформлене протоколом від 23.09.2023 №4/230923.

У справі №904/6407/24 предметом розгляду була вимога ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення загальних зборів Обслуговуючого кооперативу, яке оформлене протоколом від 23.09.2023 №4/230923.

Як у справі №904/1501/24 так і у справі №904/6407/24 інтереси третьої особи представляв адвокат Шемет Ігор Олегович.

З Додаткового рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.11.2024 у справі №904/1501/24 вбачається, що згідно Акту приймання-передачі робіт (послуг) від 09.10.2024:

- юридична консультація за 1 год складала 1 000, 00 грн, у той час як у справі №904/6407/24 юридична консультація, 40хв. складає 2 000,00грн;

- підготовка та направлення: пояснень третьої особи щодо позову, заперечень на відповідь представника позивача на пояснення третьої особи - 4 год - 5 000, 00 грн, а у справі №904/6407/24 підготовка та направлення пояснення третьої особи, 4год складає 8000,00грн;

- участь у судовому засіданні - 4 год - 6 000 грн, тобто 1500 за одну годину роботи, у той час, як у справі №904/6407/24 участь у судовому засіданні, 1 год - 2 500,00грн.

Отже, вартість однакових послуг на правничу допомогу в аналогічних справах є різною.

Суд враховує, що письмові пояснення третьої особи (а.с.1-7 том 2) у справі № 904/4607/24 надані 02.01.2025, тобто після прийняття Господарським судом Дніпропетровської області рішення у справі № 904/1501/24 від 08.10.2024, та у більшості своїй аналогічні поясненням третьої особи, які надавались під час розгляду справи № 904/1501/24.

Крім того, третьою особою безпідставно включені до складу витрат: участь у судовому засіданні, 1 год, вартістю 2 500,00грн, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, адвокат приймав участь лише в одному судовому засіданні - 24.12.2025 в режимі відеоконференції.

Таким чином, розподілу підлягає сума 12500,00грн (2000,00грн + 8000,00грн +2500,00грн).

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п.21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).

Суд визнає необґрунтовано завищеною вартість наданих послуг за участь в судовому засіданні 24.12.2025 (1 год, вартістю 2 500,00грн) та дійшов висновку часткове задоволення заяви у цій частині в сумі 1000,00 грн, зазначивши, що судове засідання тривало з 12:10:36 до 12:26:37 (16 хвилин) і представник третьої особи приймав участь у розгляді справи в режимі відеоконференції та не витрачав час на прибуття до суду та у зворотному напрямку.

З урахуванням викладених обставин, суд, керуючись принципом співмірності розміру витрат на правничу допомогу зі складністю справи, обсягом і змістом наданих адвокатом послуг, виконаних робіт, а також часу, витраченого на їх надання, дійшов висновку, що витрати на правничу допомогу підлягають стягненню в сумі 5000,00грн: оскільки юридична консультація охоплюється такою послугою, як підготовка пояснень третьої особи, обгрунтованим буде стягнення з позивача на користь третьої особи 4000,00грн за таку послугу та 1000,00грн - участь адвоката в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

За змістом частини другої статті 128 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Господарський процесуальний кодекс України не містить переліку витрат пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Поштові та транспортні витрати не віднесені до переліку судових витрат, наведеного в пунктах 1-3 частини третьої статті 123 ГПК України, втім аналізуючи їх на предмет відповідності витратам, зазначеним у пункті 4 частини третьої статті 123 ГПК України, суд вважає, що диспозиція такого пункту пов`язує віднесення витрат учасника судового процесу до категорії витрат, пов`язаних з розглядом справи, а відтак і до категорії судових витрат - їх пов`язаність з вчиненням інших процесуальних дій.

З системного аналізу норм чинного ГПК України будь-які дії учасника господарської справи, пов`язані із її розглядом судом, в тому числі надсилання документів, є процесуальною дією в розумінні п.4 ч. 3 ст.123 ГПК України, а відтак і витрати понесені такою стороною, відносяться до складу судових витрат.

На підтвердження витрат на пересилання поштової кореспонденції на адресу адвоката позивача Левченко Л.В. та відповідача третя особа суду надала поштові накладні, фіскальні чеки та описи вкладення: №806 на суму 60,00грн (а.с. 103 том 2, а.с. 96 том 3); №814 на суму 60,00грн (а.с. 102 том 2, а.с. 96 том 3); №822 на суму 60,00грн (а.с. 97 на звороті том3); №298 на суму 65,00грн (а.с. 148 том 2, а.с. 98 том 3); №280 на суму 65,00грн (а.с. 149 том 2, а.с. 98 том 3), а також направлення заяви про вступ у справу у якості третьої особи на адресу суду: №090 на суму 90,00грн (а.с. 141 том 1, а.с. 79 том 3)

Зазначені витрати стосуються справи тому підлягають стягненню на користь третьої особи.

На підтвердження понесених транспортних витрат (маршрути м. Кривий Ріг - м. Дніпро, м. Дніпро - м. Кривий Ріг) третьою особою надано: посадочний документ №46180033 від 20.01.2025 та квитанцію від 19.01.2025 на суму 320,00грн (а.с. 82, 83 том 3); фіскальні чеки: №285210 від 20.01.2025 на суму 220,00грн (а.с. 86 том 3); №1046926 від 14.02.2025 на суму 260,00грн (а.с. 84 том 3); №300445 від 17.02.2025 на суму 240,00грн (а.с. 85 том 3); квитки на автобус №155136 від 12.01.2026 на суму 250,00грн (а.с. 87 том 3); №155199 від 12.01.2026 на суму 250,00грн (а.с. 88 том 3).

Позивач заперечує проти стягнення транспортних витрат, зазначає, що з наданих ОСОБА_1 квитків на проїзд не вбачається, що саме третя особа був пасажиром рейсів, зазначено лише назву рейсу та суму квитка.

За визначенням термінів, наведених в статті 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" автобусний маршрут міжміський - автобусний маршрут, який з`єднує населені пункти і протяжність якого перевищує 50 км.

Наказом Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України 31 травня 2024 року № 502 "Про затвердження форм проїзних документів на проїзд пасажирів на маршрутах загального користування" затверджено форми квитків на проїзд пасажира, зокрема на проїзд пасажира автомобільним транспортом на міжміських автобусних маршрутах загального користування.

Згідно затвердженої форми квиток має містити інформацію про: назву міжміського маршруту із зазначенням рейсу; вартість квитка, тарифна вартість (у разі її наявності), податок на додану вартість, комісійний збір (у разі його наявності), із зазначенням інформації: повний чи пільговий квиток; реєстраційний номер квитка: номер квитка або серійний номер квитка та/або фіскальний номер; дату реалізації квитка; час та дату відправлення і прибуття рейсу; номер місця сидіння в автобусі; перевізника та оператора автоматизованої системи обліку оплати проїзду (у разі її запровадження), а саме: найменування юридичної особи або прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), місцезнаходження або задеклароване/зареєстроване місце проживання (перебування), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України або реєстраційний номер облікової картки платника податків (або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовились від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті про право здійснювати будь-які платежі за серією (за наявності) та номером паспорта)), номер телефону; договір страхування відповідальності за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю пасажирів під час користування автомобільним транспортом, та за шкоду, заподіяну багажу при перевезенні, за класом страхування 10 (дата та номер договору); страховика (найменування, місцезнаходження, контактні дані для звернення) та розмір страхової суми; вагу та розмір багажу, вартість перевезення якого входить у вартість квитка із зазначенням вартості багажу, вага та розмір якого перевищує встановлений ліміт для безоплатного транспортування; багажну квитанцію (яка видається екіпажем автомобільного транспорту пасажиру у довільній формі на підтвердження факту прийняття багажу для перевезення або зберігання) із зазначенням його цінності, вартості перевезення та зберігання.

З наведеного вбачається, що внесення інформації щодо прізвища та ім`я пасажира формою квитка на проїзд пасажира автомобільним транспортом на міжміських автобусних маршрутах загального користування не передбачено.

Таким чином, третьою особою належно підтверджені транспортні витрати у розмірі 1540,00грн. Участь ОСОБА_1 у судових засіданнях підтверджується протоколами судових засідань від 20.01.2025, 17.02.2025, 12.01.2026.

ОСОБА_2 звільнений від сплати судового збору на підставі п.8 ч. 1 ст.5 Закону України "Про судовий збір".

Судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з розглядом справи та вирішенням по суті, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи (висновок, викладений у п. 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №242/4741/16-ц та у постанові Верховного Суду від 27.07.2022 у справі №907/418/21).

Згідно частини другої ст. 129 ГПК України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 3 ст. 129 ГПК України).

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 4 ст. 129 ГПК України).

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст. 126 ГПК України)

Зі змісту Закону України "Про судовий збір", частин другої, третьої та четвертої статті 129 ГПК України, частини першої статті 126 ГПК України вбачається, що в разі відмови в задоволенні позову на звільненого від сплати судового збору позивача покладаються інші судові витрати, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Приймаючи до уваги наслідки вирішення даної справи - залишення позову без задоволення, проаналізувавши подані третьою особою докази, що підтверджують понесення ним судових витрат, врахувавши заперечення в повному обсязі позивача щодо стягнення таких витрат, оцінивши виконані адвокатом роботи (надані послуги), взявши до уваги предмет спору та значення справи для сторін, а також те, що позивачем є саме фізична особа, який звільнений від сплати судового збору на підставі п.8 ч. 1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", виходячи із загальних засад щодо справедливості, добросовісності, принципу співмірності та розумності судових витрат, з урахуванням критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої фактичності та неминучості) та розумності їх розміру, пропорційності до предмета спору та обсягу наданих послуг, господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви ОСОБА_1 та стягнення з позивача на його користь судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00грн, поштових витрат у розмірі 400,00грн та транспортних витрат у розмірі 1540,00грн.

Вказана сума витрат є співмірною, пропорційною та обґрунтованою. В покладенні на позивача решти суми витрат третьої особи на професійну правничу допомогу слід відмовити.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; АДРЕСА_2 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00грн (п`ять тисяч гривень 00коп.), поштові витрати у розмірі 400,00грн (чотириста гривень 00коп.) та транспортні витрати у розмірі 1 540,00грн (одна тисяча п`ятсот сорок гривень 00коп.), видати наказ.

В іншій частині заяви про ухвалення додаткового рішення - відмовити.

Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення підписано - 02.02.2026.

Суддя Н.М. Євстигнеєва