ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2026 м. Полтава Справа № 917/1129/25

Господарський суд Полтавської області у складі судді Байдуж Ю. С., при секретарі судового засідання Сахно А. В., розглянувши за правилами загального позовного провадження матеріали справи

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАНТАЖЕР", ; вул. Конституції, 13, м. Полтава, Полтавська область, 36000

до Фізичної особи-підприємця Патоки Ярослава Віталійовича, РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1

про стягнення 444 333,56 грн

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання;

ухвалив рішення про наступне:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

1. СУТЬ СПОРУ.

1.1. Даний спір виник через неналежне виконання відповідачем у справі договору укладеного з позивачем.

2. ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

2.1. Сторони даного спору, позивач ТОВ «ВАНТАЖЕР» та відповідач Фізична особа-підприємець Патока Ярослав Віталійович, 05.02.2025 уклали Договір купівлі-продажу № 0502 (надалі Договір), відповідно до якого відповідач (Продавець за Договором) зобов`язався передати у власність позивача (Покупець за Договором) комплект обладнання для зберігання палива в комплекції та з технічними характеристиками, зазначеними в Специфікації № 1 до Договору (надалі за текстом Обладнання), а позивач зобов`язався прийняти та оплатити таке Обладнання (п. 1.1. Договору).

При цьому, сторони Договору узгодили, що до предмету Договору входять також зобов`язання Продавця провести на території Покупця роботи по підготовці майданчика до встановлення обладнання, монтажні роботи по встановленню обладнання, а також провести первинне навчання персоналу покупця по користуванню обладнанням (п. 2.8. Договору).

2.2. Строк дії Договору сторони узгодили моментом повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 8.1. Договору).

2.3. Окрім зазначених, сторони узгодили між собою наступні умови Договору:

загальна ціна Обладнання складає 450 000,00 грн. Розрахунки за Обладнання здійснюються поетапно:

1 етап передплата в розмірі 80 % від загальної вартості, згідно рахунку-фактури;

2 етап 20% від загальної вартості протягом 7-х банківських днів з моменту підписання сторонами Акту виконаних робіт (п. 3.1., 3.2. Договору).

У загальну вартість Обладнання, включена доставка обладнання на територію Покупця, проведення будівельних, монтажних робіт (п. 3.3. Договору);

поставка Обладнання здійснюється у такі строки протягом 60 робочих днів з моменту перерахування Покупцем Продавцю першої частини попередньої оплати у розмірі 80% від загальної вартості (п. 2.1. Договору);

місце здійснення поставки Обладнання Продавцем: м. Полтава, вул. Леоніда Каденюка, 4 (п. 2.2. Договору);

доставка та розвантаження Обладнання здійснюється Продавцем за його кошти та під його відповідальність (п. 2.3., п. 2.4. Договору);

право власності у Покупця на поставлене Обладнання виникає з моменту підписання сторонами Акту приймання-передачі обладнання в експлуатацію (п. 2.6., п. 2.9. Договору);

разом з Обладнанням Продавець передає Покупцю видаткову накладну та рахунок-фактуру (п. 2.6. Договору);

внесення змін у Договір можливо виключно шляхом укладення між сторонами додаткової угоди за Договором, а його розірвання передбачено тільки за спільною згодою сторін, що також оформляється підписаною між сторонами додатковою угодою до Договору, якщо інше не встановлено у чинному законодавстві України (п. 8.4, п. 8.5. Договору).

2.4. Крім того, сторони у Договорі узгодили відповідальність сторін за невиконання умов Договору.

Так, за порушення Договору винна Сторона несе відповідальність, визначену цим Договором та чинним законодавством України. Продавець несе відповідальність за прострочення поставки обладнання у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від загальної вартості Обладнання за кожен день прострочення.

У разі порушення Продавцем строків поставки обладнання понад 20 календарних днів, Покупець має право відмовитися від Обладнання та вимагати повернення коштів, сплачених Покупцем в якості попередньої оплати.

У разі поставки обладнання неналежної якості або у пошкодженому та/або некомплектному стані, Продавець зобов`язується протягом 10 календарних днів з дати отримання відповідного повідомлення Покупця, усунути дефекти невідповідності/некомплектність обладнання за власний рахунок (пункти 6.1, 6.2, 6.5., 6.6. Договору).

2.5. Порядок підписання Акту виконаних робіт (Акту приймання-передачі обладнання в експлуатацію) та видаткової накладної про поставку Обладнання сторони спору укладеним Договором не узгодили.

2.6. Відповідно до підписаної між сторонами Специфікації № 1 до Договору сторони узгодили предмет поставки за Договором, що входить до складу Обладнання, зокрема:

резервуари 25м3 2 шт.;

колонка заправна 1 шт.;

блоки бетонні 8 шт.;

рівнемір 1шт.;

насос перекачувальний 1 шт.

Дана Специфікація є невід`ємним додатком до Договору.

2.7. Крім того, судом встановлено та підтверджується поясненнями обох сторін у справі, що сторони спору перед укладенням Договору попередньо узгоджували комплектність Обладнання, його вигляд, а також кошторис робіт. Зазначене вбачається з наявних у справі скріншотів переписки між особою під іменем «Руслан Встанов…» (від відповідача) та особою без імені з зображенням вовка (від позивача).

Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідач, ФОП Патока Я.В. виставив рахунок-фактуру № 1 від 06.02.2025 на оплату Договору на загальну суму 450 000,00 грн.

2.8. Позивач, в свою чергу, платіжною інструкцією від 13.02.2025 № 1259, перерахував відповідачу грошові кошти згідно наданого рахунку в сумі 360 000,00 грн.

2.9. Відповідач здійснив доставку Обладнання та провів монтажні роботи по встановленню обладнання на території позивача, що вбачається з пояснень сторін та не спростовується позивачем. Та склав Акт приймання-передачі товару, датований 25.05.2025.

Докази направлення акту позивачу у матеріалах справи відсутні, проте обставина складання та направлення зазначеного Акту фактично визнається позивачем, з датою його направлення 29.05.2025 на адресу електронної пошти позивача.

2.10. В свою чергу позивач складений відповідачем акт не підписав, натомість здійснив огляд Обладнання та виконаного відповідачем монтажу Обладнання, здійснивши відеозапис, який наявний в матеріалах справи.

Із зазначеного відеозапису вбачається, що позивач здійснив огляд Обладнання та виконаних робіт по його монтажу 29.05.2025, після отримання Акту виконаних робіт від відповідача.

На відео видно два встановлені резервуари, розмір яких в незначній мірі відрізняється один від одного, з фрагментами деформації, яка ускладнює фіксацію резервуарів на спеціальних метало-бетонних конструкціях.

З пояснень оператора відеозапису, який назвався ТОВ «ВАНТАЖЕР», між резервуарами відсутній перекачувальний насос, що підтверджується відеозаписом.

Якість самих метало-бетонний конструкцій, зі слів позивача, також не відповідає умовам Договору. При цьому судом встановлено, що на бетонних блоках вбачається не рівні бокові поверхні бетону.

З відео також вбачається, що резервуар хитається при його поштовху рукою, що свідчить про його ненадійне закріплення.

2.11. В результаті оглянутого позивачем Обладнання, останній 02.06.2025 звернувся до відповідача з вимогою у вигляді Претензії №26052025 про повернення попередньої оплати за Договором, а також сплати пені, відшкодування збитків та відшкодування упущеної вигоди.

2.12. В подальшому, позивач 03.06.2025 звернувся до відповідача з новою Претензією №03062025, в якій вимагав негайно звільнити від будівельних матеріалів та конструкцій майданчик за адресою м. Полтава, вул. Леоніда Каденюка, 4 та провести демонтаж чотирьох бетонних стаціонарних конструкцій, встановлення яких не погоджено з позивачем та не передбачено Договором.

Тим самим фактично відмовився від Договору в односторонньому порядку.

2.13. З пояснень відповідача, 03.06.2025 ФОП Патока Я. В. з метою мирного врегулювання спору запропонував позивачу змінити строки поставки Обладнання за Договором, прийняти Обладнання та виконані роботи за Договором та сплатити йому (відповідачу) кошти за виконану роботу без звернення до суду.

15.07.2025 відповідач звернувся з заявою до Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області з заявою про внесення відомостей до ЄРДР щодо невиконання ТОВ «Вантажер» умов укладеного Договору. Інформацію щодо статусу даної заяви з матеріалів справи встановити неможливо, через відсутність відповідних доказів у справі.

2.14. Не врегулювання сторонами спору мирним шляхом стало підставою для звернення позивача з позовом до суду, який розглядається судом у цій справі.

3. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА. ЗАЯВИ, КЛОПОТАННЯ ПОЗИВАЧА.

3.1. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь 360 000 грн, сплачених в якості попередньої оплати, 11083,56 грн пені, 73 250 грн збитків, а також відшкодувати судові витрати 5 332,00 грн судового збору та 40 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

3.2. Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору купівлі-продажу обладнання для зберігання палива, зокрема: відповідач зобов`язався доставити Обладнання на територію Покупця, підготувати майданчик, провести будівельні та монтажні роботи по встановленню обладнання і навчити персонал ним користуватися до 8 травня 2025 року, проте вказаних строків не дотримався.

При огляді Обладнання після надходження від відповідача Акту приймання-передачі виконаних робіт, позивач виявив невідповідність виконаних робіт та Обладнання умовам Договору.

А саме: замість передбачених специфікацією восьми переносних бетонних блоків, відповідач самовільно встановив чотири непереносні стаціонарні опори, резервуари, за своїми характеристиками не відповідають узгодженим стандартам якості. Відсутність перекачувального насосу.

3.3. Крім того, через бездіяльність продавця позивач поніс додаткові витрати на оренду майданчика, який простоював. Також підприємство втратило можливість отримувати прибуток від закупівлі пального за гуртовими цінами, що було неможливим без змонтованого обладнання.

З огляду на прострочення виконання робіт понад 20 днів, позивач заявив про відмову від обладнання та вимагає повернення сплачених коштів, пені та відшкодування збитків.

3.4. Так, з пояснень позивача, останній з метою монтажу Обладнання придбаного за Договором, орендував відкритий майданчик площею 100 кв.м, розташований на земельній ділянці за адресою: м. Полтава, вул. Каденюка, 4, з орендним платежем 10 000,00 грн щомісяця, та сплатив 40 000,00 грн за оренду майданчика у період лютий-травень 2025р., про що свідчить наявний у справі Договір від 29.01.2025 за №04/01-2025, укладений між позивачем та ТОВ «МАКСАВТО ПЛЮС», Акт приймання-передачі до Договору від 29.01.2025 за №04/01-2025, Акти надання послуг за вказаним договором та інструкцію про сплату (а. с. 20-26).

Та, в подальшому, на пропозицію ТОВ «ТАРГЕТ ВЕСТ» про закупівлю великими партіями палива, оплатив рахунки на придбання дизельного палива на суму 132 000,00 грн в кількості 3000 л (рах. №184535 від 09.05.2025, платіжна інструкція від 09.052025 №279), на суму 132 000,00 грн в кількості 3000 л (рах. №184921 від 13.05.2025, платіжна інструкція від 13.05.2025 №287), на сумі 88 000,00 грн в кількості 2000 л (рах. №185510 від 20.05.2025, платіжна інструкція від 20.05.2025 за №318, на суму 132 000,00 грн в кількості 3000 л (рах. №185890 від 23.05.2025, платіжна інструкція від 23.05.2025 за №1748), на суму 132 000,00 грн в кількості 3000 л (рах. №186702 від 02.06.2025, платіжна інструкція від 02.0.2025 №371), на суму 131 250,00 грн в кількості 3000 л (рах. 187149 від 06.06.2025 та платіжна інструкція від 06.06.2025 за №1887). Всього на загальну суму 747 250,00 грн за 17 000 л.

Докази отримання оплаченого пального у матеріалах справи відсутні.

3.5. Юридичними підставами позову є статті 11, 530, 610, 611, 625, ЦК України.

3.6. Фактичними підставами позову є порушення відповідачем умов договору.

4. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ВІДПОВІДАЧА. ЗАЯВИ, КЛОПОТАННЯ ВІДПОВІДАЧА.

4.1. Відповідач вважає позовні вимоги безпідставними та наголошує на тому, що всі роботи були завершені в повному обсязі до 25 квітня 2025 року. На переконання відповідача, позивач демонструє недобросовісну поведінку, ухиляючись від виконання своїх обов`язків за Договором, уникає підписання актів та остаточної оплати.

Також зазначає про те, що позивач не надав відповідачу необхідних дозволів та документального підтвердження для роботи на об`єкті з підвищеною вибуховою небезпекою.

Зазначає, що пропонував владнати спір мирним шляхом, натомість йому довелося звертатися до правоохоронних органів.

5. ІНШІ ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

5.1. Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 19.06.2025 відкрито провадження у справі №917/1129/25 за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 17.07.2025 на 11:30 год., явку учасників справи у підготовче засідання визнано обов`язковою, сторонам надано строки для подачі до суду письмових мотивувань згідно ГПК України щодо предмету спору.

Вказану ухвалу позивач отримав відповідно до довідки про доставку електронного листа від 19.06.2025.

Ухвала суду від 19.06.2025 у справі №917/1129/25, яка направлялась на адресу відповідача у письмовому вигляді, повернулась до суду 09.07.2025 з відміткою пошти на конверті про закінчення терміну зберігання.

5.2. Втім, 16.07.2025 від відповідача до суду надійшов відзив на позов, який суд прийняв до розгляду (вх. №9404).

5.3. В подальшому, 17.07.2025 в судовому засіданні оголошено перерву до 04.09.2025 до 10:30 год. через клопотання відповідача.

5.4. Після продовження підготовчого засідання, 04.09.2025 ухвалою суду відкладено підготовче засідання на 25.09.2025 на 11:00 год. через неявку відповідача, явку якого визнано обов`язковою.

Вказану ухвалу суду позивач отримав 05.09.2025, що підтверджується відповідною довідкою.

Ухвала суду від 04.09.2025 у справі №917/1129/25, яка направлялась на адресу відповідача, повернулась до суду з відміткою пошти на конверті, що адресат відсутній за вказаною адресою та про закінчення терміну зберігання.

5.5. В наступне підготовче засідання відповідач також не з`явився, хоча був повідомлений про розгляд справи в телефонному режимі (телефонував до суду особисто).

5.6. Вважаючи неявку відповідача не обґрунтованою поважністю причини, суд ухвалою від 25.09.2025 закрив підготовче провадження у справі, призначивши справу до судового розгляду по суті на 30.10.2025.

Про призначене судове засідання сторони у справі повідомлені належним чином, з боку позивача через електронний кабінет Електронного суду, від відповідача згідно Рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення від 29.09.2025.

5.7. У зв`язку з неявкою відповідача у судове засідання 30.10.2025 без поважних причин, судовий розгляд по суті почався без участі відповідача.

За результатами судового розгляду суд запропонував сторонам у строк до 15.11.2025 надати пояснення щодо того, чи погоджувалися ними форми, схеми та вигляд розташування обладнання, придбаного за договором купівлі-продажу № 0502 від 05.02.2025, та у разі погодження таких схем, які сторона визнає надати відповідні докази. В судовому засіданні оголошено перерву.

5.8. На виконання вимог ухвали суду 17.11.2025 позивач надав заяву з додатками, яка була прийнята судом.

5.9. Після перерви в судове засідання, призначене на 16.12.2025, про яке сторони були належним чином повідомлені, відповідач знову не з`явився без поважних причин.

У зв`язку з чим, суд продовжив судовий розгляд справи по суті без участі відповідача, вислухавши пояснення сторони позивача, дослідивши докази у справі, заслухавши промову в судових дебатах.

5.10. В подальшому, після оголошеної перерви судом, через відсутність процесуального часу, 20.01.2026 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення, проголошення якого призначене на 30.01.2026 на 11:00 год.

6. ПЕРЕЛІК ОБСТАВИН, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

6.1. З урахуванням предмету позовних вимог, їх юридичних та фактичних підстав, суд визначає, що перелік обставин, які є предметом доказування у справі, становлять обставини, від яких залежить відповідь на такі ключові питання:

- чи порушені відповідачем умови укладеного Договору? Якщо умови Договору порушені, які наслідки таких порушень настають для позивача та відповідача у справі відповідно до Договору та умов чинного законодавства України?

6.2. У відповідності до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно позивач має довести наявність обставин, що дають ствердну відповідь на ключові питання, а відповідач - негативну.

Ухвалюючи рішення у даній справі суд виходить з наступного.

Доказами, згідно з частиною першою статті 73 ГПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема письмовими, речовими та електронними доказами, відповідно до частини другої наведеної норми.

7. ВИСНОВОК СУДУ ПРО ПОРУШЕННЯ ВІДПОВІДАЧЕМ УМОВ ДОГОВОРУ.

7.1. Суд погоджується з твердженнями позивача про те, що відповідач порушив умови Договору прострочивши поставку Обладнання та виконання робіт за Договором.

7.2. Передусім суд зазначає, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (статті 626, 628, 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

При цьому, у статті 6 Цивільного кодексу України визначено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Водночас, сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору (ст. 628 ЦК України).

Тобто, з системного аналізу наведених норм випливає, що договір, будучи обов`язковим для виконання, поєднує в собі погоджені на розсуд сторін умови та обов`язкові вимоги цивільного законодавства, при цьому сторони наділені правом відступати від положень закону для самостійного врегулювання відносин, якщо тільки така заборона прямо не встановлена актом або не випливає з його змісту чи суті самих відносин.

7.3. З обставин цієї справи вбачається, що Договір, який сторони спору уклали у цій справі, має характерні ознаки як договору купівлі-продажу так і договору підряду.

7.4. Відповідно до норм закону, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ст. 663 ЦК України).

В свою чергу, ст. 530 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 статті).

Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар ( ч.1, ч. 2 ст. 664 ЦК України).

7.5. Правовідносини ж, що виникають за Договором підряду регулюються главою 61 ЦК України, при цьому, параграфи 2-4 регулюють окремі різновиди договорів підряду. Тому загальні норми параграфа 1 глави 61 цього Кодексу можуть застосовуватись до окремих видів договорів підряду, передбачених Кодексом.

Юридичний аналіз зазначених правових положень дозволяє зробити висновок про те, що договір підряду є одним з цивільно-правових договорів, який має власне правове регулювання умов його укладення та визначає особливості захисту сторонами такого договору своїх прав та інтересів у процесі його виконання.

7.6. За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (ч. ч. 1, 2 ст. 837 ЦК України).

Закріплене у ЦК України визначення договору підряду дає підстави для висновку про те, що це консенсуальний, двосторонній та оплатний договір (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 523/6003/14-ц).

У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу (ч. 1, ч. 3 ст. 843 ЦК України).

Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду (ч. 1 ст. 846 ЦК України).

7.7. Відповідно до обставин даної справи, відповідач зобов`язався поставити обладнання протягом 60 робочих днів з моменту з моменту перерахування Покупцем Продавцю попередньої оплати у розмірі 80% від загальної ціни Договору.

Виконання робіт по підготовці майданчика, проведення монтажних робіт по встановленню обладнання, проведення первинного навчання персоналу Покупця, відповідач мав зробити у ті ж самі строки, що вбачається з аналізу Договору.

При цьому, відповідно до умов Договору, сторони спору узгодили, що підтвердженням передачі позивачу Обладнання та виконання робіт за Договором є підписаний між сторонами Акт приймання-передачі обладнання в експлуатацію (п. 2.3. цього Рішення суду).

7.8. Так, з встановлених судом обставин вбачається, що позивач 13.02.2025 перерахував відповідачу грошові кошти в сумі 360 000,00 грн (п. 2.8. Рішення).

Тож у відповідача виник обов`язок за Договором передати у власність покупцю Обладнання та здати виконані роботи за Договором у строк до 08.05.2025.

Втім з обставин справи, що підтверджені доказами, вбачається, що Договір з боку відповідача у цей строк виконаний не був.

Натомість фактичне виконання умов Договору відповідачем відбулося 29.05.2025 шляхом направлення на адресу позивача Акту приймання-передачі товару від 25.05.2025. При цьому відповідач разом з доставкою Обладнання та виконанням робіт за Договором не надав позивачу видаткову накладну та рахунок-фактуру, на що вказує обставина відсутність відповідних доказів у справі.

7.9. Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

7.10. Водночас, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (610 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

7.11. Таким чином, відповідаючи на питання, що постало перед судом, суд виходить з того, що якщо відповідач готовий був передати Обладнання та виконані роботи за Договором 29.05.2025, а не до 08.05.2025 (як встановлено Договором), він прострочив виконання Договору на 21 календарний день.

А тому, суд погоджується з позицією позивача про те, що відповідач прострочив поставку Обладнання за Договором, а також термін виконання робіт за Договором.

8. ВИСНОВКИ СУДУ ЩОДО ЗАСТОСУВАННЯ НАСЛІДКІВ ПОРУШЕННЯ ЗОБОВ`ЯЗАНЬ ВІДПОВІДАЧЕМ.

8.1. Відповідаючи на питання щодо застосування наслідків порушення умов Договору до відповідача, суд зазначає наступне.

За змістом статей 610, 611, 612 ЦК України невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), є порушенням зобов`язання, що зумовлює застосування до боржника наслідків, установлених договором або законом.

Цивільно-правова - це покладення на правопорушника встановлених законом негативних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового обов`язку, що узгоджується з нормами статті 610 ЦК України.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України).

8.2. Неустойкою (штрафом, пенею), за статтею 549 ЦК України, є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч. 2 ст. 551 ЦК України).

При цьому за приписами частини першої статті 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

8.3. Нормами цивільного законодавства, сплату неустойки передбачено як одного із видів забезпечення виконання зобов`язання, встановлених договором або законом, та як одного зі встановлених договором або законом правових наслідків порушення зобов`язання (пункт 3 частини першої статті 611 цього Кодексу).

8.4. Поширене застосування неустойки саме з метою забезпечення договірних зобов`язань обумовлено насамперед тим, що неустойка є зручним інструментом спрощеної компенсації втрат кредитора, викликаних невиконанням або неналежаним виконанням боржником своїх зобов`язань.

8.5. Неустойка як господарсько-правова відповідальність за порушення договірних зобов`язань започатковує визначеність у правовідносинах за зобов`язаннями, а саме - відповідальність має настати щонайменше в межах неустойки. Тобто неустойка підсилює дію засобів цивільно-правової відповідальності, робить їх достатньо визначеними, перетворюючи в необхідний, так би мовити, невідворотній наслідок правопорушення. Отже неустойка стає оперативним засобом реагування у разі порушення або неналежного виконання зобов`язання, яким можна скористатись як тільки було порушено зобов`язання, не чекаючи викликаних ним негативних наслідків.

Зокрема, задля прагнення учасників зобов`язання до дійсно оперативного, негайного використання свого права на неустойку для неї встановлений спеціальний скорочений строк позовної давності: позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України).

Отже, завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та як міри відповідальності є одночасно забезпечення дисципліни боржника стосовно виконання зобов`язання (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі, у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.

Така правова позиція викладена у Постанові ОП КГС ВС від 19 січня 2024 року у справі № 911/2269/22 (п. п. 7.7. 7.12.).

8.6. Як судом вже зазначалося, відповідно до норм цивільного законодавства, неустойка встановлюється договором або законом.

8.7. Відповідно до правової позиції викладеної у пункті 6.13. постанови Великої Палати Верховного Суду від 10.12.2019 у справі № 904/4156/18 та у постанові Верховного Суду від 02.11.2022 у справі № 910/14591/21: господарсько-правова відповідальність за порушення договірних зобов`язань поділяється на встановлену законом і договірну. Необхідною умовою застосування такої відповідальності є визначення у законі чи у договорі управненої та зобов`язаної сторони, виду правопорушення, за вчинення якого застосовується відповідальність, штрафні санкції і конкретний їх розмір

8.8. При цьому, суд враховує, що особам надається право вибору: використати вже існуючі диспозитивні норми законодавства для регламентації своїх відносин або встановити для себе правила поведінки на свій розсуд. Відтак цивільний (господарський) договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, виявляє автономію волі сторін щодо врегулювання їхніх правовідносин на власний розсуд (у межах, встановлених законом), тобто є актом встановлення обов`язкових правил для сторін договору, регулятором їх відносин (Велика Палата Верховного Суду у пунктах 7.7-7.9 постанови від 01.06.2021 у справі № 910/12876/19).

8.9. Так, з досліджених судом умов Договору вбачається, що сторони дійшли згоди, що за прострочення виконання зобов`язання покупець зобов`язується сплатити на користь продавця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості непоставленого Обладнання за кожен день прострочення.

Крім того, сторони узгодити, що у разі порушення Продавцем строків поставки обладнання понад 20 календарних днів, Покупець має право відмовитися від Обладнання та вимагати повернення коштів, сплачених Покупцем в якості попередньої оплати.

Та у разі поставки обладнання неналежної якості або у пошкодженому та/або некомплектному стані, Продавець зобов`язується протягом 10 календарних днів з дати отримання відповідного повідомлення Покупця, усунути дефекти невідповідності/некомплектність обладнання за власний рахунок (пункти 6.1, 6.2, 6.5., 6.6. Договору).

8.10. Отже, укладаючи Договір, сторони даного спору, керуючись принципом свободи договору, врегулювали їхні взаємовідносини на майбутнє, встановивши певний вид відповідальності у вигляді неустойки - пені та односторонньої відмови від Договору (за прострочення поставки Обладнання більше ніж на 20 днів).

Таким чином обставини цієї справи свідчать про наявність правових підстав для нарахування відповідачу пені, а також для застосування права позивача на відмову від Договору, адже прострочення відповідача відбулося більше ніж на 20 календарних днів.

8.11. Перевіривши надані позивачем розрахунки заявлених до стягнення сум, зокрема неустойки, суд погоджується з правильністю нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості непоставленого Обладнання за кожен день прострочення та приходить до висновку, що за заявлений позивачем період прострочення з 09.05.2025 по 06.06.2025 (момент прийняття рішення про звернення позивача до суду) пеня складає 11 083,56 грн.

8.12. Враховуючи викладене суд приходить до висновку про стягнення з ФОП Патока Я. В. на користь ТОВ «ВАНТАЖЕР» 360 000, 00 передплати за Договором та 11 083,56 грн пені.

9. ВИСНОВКИ СУДУ ЩОДО ВІДСУТНОСТІ ПІДСТАВ ДЛЯ ЗАДОВОЛЕННЯ ІНШИХ ПОЗОВНИХ ВИМОГ.

9.1. Розглядаючи позовну вимогу позивача щодо стягнення з ФОП Патока Я. В. збитків на користь ТОВ «ВАНТАЖЕР» в сумі 73 250,00 грн, суд не вбачає підстав для задоволення такої вимоги з огляду на таке.

9.2. Позивач вказує на те, що він з метою монтажу Обладнання, орендував відкритий майданчик, площею 100 кв. м, з орендним платежем 10 000,00 грн щомісяця, та сплатив 40 000,00 грн за оренду майданчика у період лютий-травень 2025р. (а. с. 20-26).

У зв`язку з відсутністю Обладнання позивач також закупив великими партіями паливо, оплативши рахунки на загальну суму 747 250,00 грн за 17 000 л.

9.3. Перш за все, суд зазначає, що відшкодування збитків є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів (пункт 9 частини 2 статті 16 ЦК України).

9.4. Збитки це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує її інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також у неодержаних кредитором доходах, які він одержав би, якщо би зобов`язання було виконане боржником (аналогічний висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2020 у справі № 925/1196/18 (пункт 6.14), від 01.03.2023 у справі № 925/556/21 (пункт 8.49.6)).

9.5. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачено статтею 1166 ЦК України, за змістом якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за наявності вини.

9.6. Загальними підставами для покладення відповідальності на особу, яка заподіяла шкоду, за змістом ст. 1166 Цивільного кодексу України є: протиправна поведінка особи, що заподіяла шкоду, шкідливий результат такої поведінки, тобто настання, наявність самої шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою і настанням шкоди та вина особи у заподіянні шкоди.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

9.7. Тож досліджуючи обставини справ та докази надані на їх підтвердження суд не вбачає причинно-наслідкового зв`язку між діями (бездіяльність) відповідача та наслідками настанням шкоди у позивача у вигляді збитків які він вимушений був понести, а також недовденість обставини наявності спричинених збитків позивачу.

По-перше, виконання зобов`язання відповідачем мало настати до 08.05.2025, а тому позивач неправомірно рахує до обсягу збитків платежі, які від здійснював у період лютий, березень, квітень і частково травень 2025 року.

Натомість, у випадку цієї справи позивач має доводити наявність понесених ним збитків за період, починаючи з 09.05.2025.

По-друге, у матеріалах справи відсутні докази отримання пального позивачем, за яким останній сплачував рахунки на суму 747 250,00 грн за придбання 17 000 л пального, та відсутні докази його використання позивачем.

По-третє, відсутній розрахунок самих збитків, з яких суд міг би встановити розмір заявленої до стягнення суми збитків.

9.8. Щодо обґрунтування позивачем даних позовним вимог тим, що виконання Договору відповідачем відбулося з порушення Договору в частині невідповідності якості Обладнання та виконаних робіт за Договором, суд також зазначає, що такі обставини позивачем не доведені, оскільки в матеріалах справи відсутні Акти огляду Обладнання та робіт, вимоги до відповідача про усунення недоліків, узгодження між цими сторонами зазначених недоліків та ін.

9.9. Так, судом вже зазначалося, що під час розгляду справи суд керується тим, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень ( ст. 74 ГПК України).

9.10. Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів (ст. 2 ГПК).

До основних засад (принципів) господарського судочинства відноситься принцип змагальності сторін, який полягає в тому, що зокрема: кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у разі необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків (ст. 3, 13 ГПК України).

9.11. Надаючи оцінку наведеним обставинам, суд виходить також зі стандартів доведення у господарському процесі.

Так, згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

При цьому судом враховано правовий висновок зроблений Верховним Судом у складі Касаційного господарського суду у п. 27 постанови від 29.08.2018 у справі № 910/23428/17, відповідно до якого при оцінці достатності доказів діють спеціальні правила - стандарти доказування, якими має керуватися суд при вирішенні справи. Стандарти доказування є важливим елементом змагальності процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність.

9.12. Отже, констатуючи факт відсутності у матеріалах справи доказів про спричинення збитків позивачу, а також самого причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) та наслідками, суд приходить до висновків про відсутність підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача 73 250,00 грн збитків.

Таким чином, суд відмовляє у задоволенні цієї частини позову.

10. СУДОВІ ВИТРАТИ.

10.1. Так, однією з основних засад (принципами) господарського судочинства є, зокрема: відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (ст. 2 ГПК України).

10.2. Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

10.3. Відповідно до ч. ч. 1 та ч. 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

10.4. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору.

10.5. З матеріалів справи вбачається, що позивачем до відшкодування заявлено суму судових витрат, які складаються з витрат на оплату судового збору в розмірі 5332,00 грн, а також витрат понесених на оплату правничої допомоги на суму 40 000 грн.

10.6. Частиною четвертою статті 129 ГПК України визначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

10.7. З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні з даною позовною заявою платіжною інструкцією від 09.06.2025 № 1895 сплачено судовий збір саме в заявленій для відшкодування сумі 5332,00 грн, яка стягується судом з відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме в розмірі 4453,00 грн.

10.8. В свою чергу витрати на оплату правничої допомоги, позивач підтверджує Договором про надання правничої допомоги від 28.05.2025 за № 20250528/1, укладеним з Адвокатським об`єднанням «Партнер».

10.9. За умовами укладеного договору про надання правничої допомоги, гонорар є фіксованим, у розмірі 40 000,00 грн, сплачується позивачем у триденний строк з моменту укладення Договору (п. 4.2. цього договору).

Сплата зазначених коштів підтверджена Платіжною інструкцією від 29.05.2025 за №1796 (а. с. 9).

Отже, позивачем надано докази на підтвердження понесення ним витрат на професійну правничу допомогу по цій справі у розмірі 40 000 грн.

10.10. Суд виходить з того, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Заперечень щодо неспівмірності витрат позивача на професійну правничу допомогу від відповідача не надходило.

10.11. За наведених обставин, з відповідача підлягають стягненню витрати понесені позивачем на оплату правничої допомоги по справі пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме на суму 33 405,85 грн.

Керуючись статтями 232-233,237-238 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Патоки Ярослава Віталійовича (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вантажер" (; вул. Конституції, 13, м. Полтава, Полтавська область, 36000):

360 000,00 грн передплати;

11 083,56 грн пені;

33 405,85 грн відшкодування витрат на оплату правничої допомоги та 4453,00 грн відшкодування витрат на оплату судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 30.01.2026.

Суддя Юлія БАЙДУЖ