ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року Справа № 924/442/24

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Маціщук А.В. , суддя Василишин А.Р.

секретар судового засідання Першко А.А.

за участю представників сторін:

від позивача - не з`явився

від відповідача 1 - Сергійчук Ю.В.

від відповідача 2 - не з`явився

від третіх осіб - не з`явився

прокурор - Гіліс І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Зарус-Інвест" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 16 липня 2024 року у справі №924/442/24 (повний текст складено 23 липня 2024 року, суддя Крамар С.І.)

за позовом Керівника Кам`янець-Подільської окружної прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати функції у спірних правовідносинах - Староушицької селищної ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Зарус-Інвест"

та до Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко-Агро-Ритм"

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідачів:

1) ОСОБА_1

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОРК"

про витребування земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

Керівник Кам`янець-Подільської окружної прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати функції у спірних правовідносинах - Староушицької селищної ради звернувся до Господарського суду Хмельницької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Зарус-Інвест" (відповідач 1) та до Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко-Агро-Ритм" (відповідач 2) про витребування у Товариства з обмеженою відповідальністю "Зарус-Інвест" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко-Агро-Ритм" в комунальну власність Староушицької селищної ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області земельну ділянку з кадастровим номером :05:006:0093 загальною площею 2 га, що розташована за межами населених пунктів Староушицької селищної ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області в координатах, межах та конфігурації, що була передана ОСОБА_1 відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області від 17 жовтня 2017 року №22-20620-СГ.

19 червня 2024 року протокольною ухвалою залучено до справи третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідачів: 1) ОСОБА_1 ; 2) Товариство з обмеженою відповідальністю "ФОРК".

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 16 липня 2024 року у справі №924/442/24 задоволено позов Керівника Кам`янець-Подільської окружної прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати функції у спірних правовідносинах - Староушицької селищної ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Зарус-Інвест" та до Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко-Агро-Ритм" за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідачів: ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОРК" про витребування у Товариства з обмеженою відповідальністю "Зарус-Інвест" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко-Агро-Ритм" в комунальну власність Староушицької селищної ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області земельну ділянку з кадастровим номером :05:006:0093 загальною площею 2 га, що розташована за межами населених пунктів Староушицької селищної ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області в координатах, межах та конфігурації, що була передана ОСОБА_1 відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області від 17.10.2017 №22-20620-СГ.

Витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю "Зарус-Інвест" (вул. Олександра Довженка (Шевченківський район), буд. 18, м. Київ, 03057; ) в комунальну власність Староушицької селищної ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області земельну ділянку з кадастровим номером :05:006:0093 загальною площею 2 га, що розташована за межами населених пунктів Староушицької селищної ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області в координатах, межах та конфігурації, що була передана ОСОБА_1 відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області від 17.10.2017 №22-20620-СГ.

Витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко-Агро-Ритм" (вул. Шевченка, буд. 65, село Рункошів, Кам`янець-Подільський район, Хмельницька область, 32382; ) в комунальну власність Староушицької селищної ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області земельну ділянку з кадастровим номером :05:006:0093 загальною площею 2 га, що розташована за межами населених пунктів Староушицької селищної ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області в координатах, межах та конфігурації, що була передана ОСОБА_1 відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області від 17.10.2017 №22-20620-СГ.

Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Зарус-Інвест" (вул. Олександра Довженка (Шевченківський район), буд. 18, м. Київ, 03057; ) на користь Хмельницької обласної прокуратури (29000, м. Хмельницький, провулок Військоматський, 3, ) 1514,00 грн (одну тисячу п`ятсот чотирнадцять гривень 00 коп.) витрат по оплаті судового збору.

Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко-Агро-Ритм" (вул. Шевченка, буд. 65, село Рункошів, Кам`янець-Подільський район, Хмельницька область, 32382; ) на користь Хмельницької обласної прокуратури (29000, м. Хмельницький, провулок Військоматський, 3, ) 1514,00 грн (одну тисячу п`ятсот чотирнадцять гривень 00 коп.) витрат по оплаті судового збору.

Місцевий господарський суд задовольняючи позовні вимоги керувався тим, що судовим рішення у справі №676/1919/20 встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :05:006:0093 незаконно вибула із державної власності, оскільки уповноважений орган виконавчої влади - Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області наказу № 22-11538-СГ про надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо її відведення не приймав.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач 1 - Товариство з обмеженою відповідальністю "Зарус-Інвест" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати рішення Господарського суду Хмельницької області від 16 липня 2024 року у справі №924/442/24 та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт зазначає, що мовчазна згода це право замовити розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання на це дозволу органу, що розпоряджається земельною ділянкою. Це право виникає у випадку якщо зацікавленою особою було подано клопотання до органу, що розпоряджається ділянкою, з метою розробки проекту землеустрою, і протягом місця з дати реєстрації звернення, цей орган не надав дозволу чи відмови на розробку проекту землеустрою. Аналіз положень абзацу 3 частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України дає підстави для висновку, що зацікавлена особа має право замовити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки без згоди уповноваженого органу протягом одного місяця від дня закінчення місячного строку з часу реєстрації клопотання у відповідному уповноваженому органі. Отже, відсутність рішення про надання дозволу або відмову у наданні дозволу в межах встановленого законом місячного строку свідчить про протиправну бездіяльність відповідного органу і надає особі право замовити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки без згоди уповноваженого органу відповідно до абзацу 3 частини сьомої статті 118 ЗК України. Таким чином, навіть у випадку відсутності Наказу про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, та за відсутності відмови у наданні у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, ОСОБА_1 мала право виготовити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та подати його на затвердження. Такий порядок дій, на переконання апелянта, не суперечить вимогам статті 118 Земельного кодексу України.

Скаржник звертає увагу суду, що відповідно до частини 4 статті 75 ГПК обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. За змістом наведеної норми преюдицію утворюють лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта. Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі, для суду при розгляді інших справ. З огляду на викладене, посилання позивача на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 жовтня 2021 року у справі №676/1919/20 та постанову Хмельницького апеляційного суду від 02 червня 2022 року у справі №676/1919/20, як на преюдицію у даній справі №924/442/24 мали би бути відхилені судом першої інстанції, оскільки: визнання недійсним наказу є неналежним способом захисту; Кам`янець-Подільський міськрайонний суду Хмельницької області виносив рішення без дослідження всіх обставин справи, зокрема не досліджувалися: проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянам України, згідно додатку для ведення особистого селянського господарства загальною площею 42,0000 га на території Староушицької селищної ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області; заява ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення їй земельної ділянки, з відміткою про її прийняття; відсутність відмови Тодчук В.Л. у розробці проекту землеустрою.

Листом №924/442/24/5523/24 від 15 серпня 2024 року матеріали справи витребувано з Господарського суду Хмельницької області.

23 серпня 2024 року до апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №924/442/24.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 28 серпня 2024 року у справі №924/442/24 залишено без руху апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Зарус-Інвест" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 16 липня 2024 року у справі №924/442/24. Зобов`язано апелянта протягом 10 днів із дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки: надати докази надсилання апеляційної скарги Кам`янець-Подільській окружній прокуратурі до її електронного кабінету та докази сплати судового збору у розмірі 3633,6 грн.

12 вересня 2024 року від скаржника надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої долучено докази направлення копії апеляційної скарги Кам`янець-Подільській окружній прокуратурі та платіжна інструкція №40 від 03 вересня 2024 року про сплату 3633,30 грн. судового збору.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 12 вересня 2024 року у справі №924/442/24 поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Зарус-Інвест" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 16 липня 2024 року у справі №924/442/24 та призначено дату судового засідання на 23 жовтня 2024 року об 10:00 год.

09 жовтня 2024 року від Кам`янець-Подільської окружної прокуратури надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідно до якого остання вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, прийнятим у повній відповідності до норм матеріального та процесуального права, відтак в задоволенні апеляційної скарги просить відмовити, а судове рішення у справі залишити без змін. Прокурор додатково зазначає, що відповідно до інформації ГУ Держгеокадастру в області (лист від 12 липня 2024 року №10-22- 0.333-2502/2-24) заява Тодчук В.Л. про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою за межами населених пунктів Староушицької селищної ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області до Головного управління не надходила та не реєструвалася. Окрім того, актом перевірки інформації, викладеної у службовому листі начальника відділу організаційного та господарського забезпечення Управління адміністративно-організаційного забезпечення Данилюк Т.С. від 03 квітня 2019 року №1105/3-19-0.82 (долучений до позовної заяви), встановлено, що Головним управління Держгеокадастру у Хмельницькій області наказ від 14 червня 2017 року №22-11538-СГ про надання саме ОСОБА_1 дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га з кадастровим номером :05:006:0093 не приймався. Таким чином, спірна земельна ділянка площею 2 га з кадастровим номером :05:006:0093 незаконно вибула із державною власності (на даний час комунальної власності), оскільки уповноважений орган виконавчої влади Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області наказу про надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо її відведення, що є обов`язковою складовою процедури її приватизації, не приймав.

17 жовтня 2024 року до Північно-західного апеляційного господарського суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Зарус-Інвест" - адвоката Сергійчука Юрія Вікторовича надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 18 жовтня 2024 року у справі №924/442/24 задоволено заяву представника ТОВ "Зарус-Інвест" адвоката Сергійчука Юрія Вікторовича про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

23 жовтня 2024 року через "Електронний суд" від представника відповідача 2 - ТОВ "Еко-Агро-Ритм" надійшло клопотання про зупинення провадження у справі №924/442/24 до завершення розгляду Касаційним цивільним судом справи №676/1919/20.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 23 жовтня 2024 року у справі №924/442/24 в задоволені клопотання про зупинення провадження у справі відмовлено та відкладено розгляд апеляційної скарги на 05 листопада 2024 р. об 14:00 год.

30 жовтня 2024 року від ТОВ "Зарус-Інвест" надійшли додаткові пояснення у справі. Заявник стверджує, що за обставинами цієї справи ОСОБА_1 не були відомі обставини, які в подальшому були встановлені в ході внутрішньої перевірки, вона мала законні сподівання, що передаючи їй у власність земельну ділянку у 2017 році ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області діяло в межах своїх повноважень. Проте суд першої інстанції не звернув уваги на зазначені обставини та не врахував, що задоволення позову порушує принцип "належного врядування", оскільки потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу.

На добросовісність дій ТОВ "Зарус-Інвест" також вказують наступні обставини: по-перше, при придбанні об`єднаної земельної ділянки, до складу якої увійшла спірна земельна ділянка, ще у 2017 році, у Реєстрі заборон були відсутні будь які заборони на її придбання. Адже наявність таких заборон унеможливлювала б укладення договору купівлі-продажу такої земельної ділянки; по-друге, кримінальна справа №0000195 була закрита у 2021 році за відсутністю складу злочину. Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 15 лютого 2022 року було скасовано арешт, зокрема, на об`єднану земельну ділянку, до складу якої увійшла спірна земельна ділянка з кадастровим номером :05:006:0093; по-третє, після скасування вказаного арешту, ТОВ "Зарус-Інвест" залишається власником вказаної земельної ділянки і не вчиняв жодних дій щодо їх відчуження та здійснює господарську діяльність на вказаних земельних ділянках.

У цій конкретній справі, саме по особі прийняття рішення про передачу земельної ділянки у власність з "можливим" порушенням певного порядку, не є достатньою підставою для позбавлення приватної власності (в спірному випадку кінцевих набувачів), адже це буде суперечити положеннями статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Повторюваність номеру наказу може бути наслідком дій працівника Держгеокадастру, адже як вбачається із змісту самого наказу, то його номер і серія внесена в ручну (кульковою ручкою), а відсутність та/або наявність оскаржуваного наказу в системі документообігу залежить безпосередньо від дій працівника (сканування та загрузка документа до системи документообігу), що в свою чергу свідчить про відсутність волі Третьої особи ОСОБА_1 на вчинення відповідних дій та понесення нею та наступних власників земельної ділянки негативних наслідків за невчинення дій відповідних дій працівником Держгеокадастру.

04 листопада 2024 року від Кам`янець-Подільської окружної прокуратури надійшли додаткові пояснення (в порядку статті 42 ГПК України), які стосуються можливості витребування нерухомого майна у добросовісного набувача. Прокурор стверджує, що незаконне безоплатне отримання ОСОБА_1 спірної земельної ділянки із числа земель державної власності та подальший її продаж ТОВ "Форк", яке в подальшому відчужило її ТОВ "Зарус-Інвест", свавільно порушило майнові права держави.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 05 листопада 2024 року у справі №924/442/24 відкладено розгляд апеляційної скарги на 02 грудня 2024 року об 12:00 год.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 02 грудня 2024 року у справі №924/442/24 розгляд апеляційної скарги відкладено на 08 січня 2025 року об 10:30 год.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 08 січня 2025 року у справі №924/442/24 зупинено провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Зарус-Інвест" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 16 липня 2024 року у справі № 924/442/24 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи №911/906/23 та оприлюднення в установленому законом порядку повного тексту судового рішення, ухваленого за результатами такого розгляду. Зобов`язано учасників справи повідомити Північно-західний апеляційний господарський суд про результати розгляду справи №911/906/23.

10 грудня 2025 року від Кам`янець-Подільської окружної прокуратури надійшло клопотання про поновлення провадження у справі.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 19 грудня 2025 року у справі №924/442/24 поновлено провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Зарус-Інвест" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 16 липня 2024 року у справі №924/442/24 та призначено розгляд апеляційної скарги на "28" січня 2026 р. об 10:20 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33601, м. Рівне, вул. Яворницького, 59, у залі судових засідань №2.

В судових засіданнях представник відповідача 1 та прокурор повністю підтримали вимоги і доводи, викладені відповідно в апеляційній скарзі та у відзиві на неї.

Представники позивача, відповідача 2 та третіх осіб в судове засідання не з`явилися, пояснень стосовно апеляційної скарги не надали, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представника відповідача 1 та прокурора, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши надану судом юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, рішення місцевого господарського суду - залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 жовтня 2021 року у справі №676/1919/20 визнано недійсним наказ ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 17 жовтня 2017 року №22-20620-СГ, яким затверджено проєкт землеустрою та передано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2 га з кадастровим номером :05:006:0093, для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що знаходиться за межами населених пунктів Староушицької селищної ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області. Рішення в цій частині залишене без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 02 червня 2022 року.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 02 червня 2022 року рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду у справі №676/1919/20 в частині позовних вимог про витребування у ТОВ "Зарус-Інвест", ТОВ "Агро-Еко-Граунд" на користь держави земельну ділянку з кадастровим номером :05:006:0093, загальною площею 2 га, що знаходиться за межами населених пунктів Староушицької селищної ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, в координатах, межах та конфігурації, що була передана відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 17 жовтня 2017 року № 22-20620-СГ ОСОБА_1 скасовано, провадження у справі в частині цих позовних вимог закрито.

Повідомлено прокурора, що розгляд цієї справи в частині позовних вимог про витребування земельної ділянки з кадастровим номером :05:006:0093 в інтересах держави віднесений до юрисдикції господарського суду.

Постановою Верховного Суду від 25 жовтня 2023 року у справі №676/1919/20 постанову Хмельницького апеляційного суду залишено без змін.

Судами у справі №676/1919/20 встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :05:006:0093 незаконно вибула із державної власності, оскільки уповноважений орган виконавчої влади - Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області наказу №22-11538-СГ про надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо її відведення, що є обов`язковою складовою процедури її приватизації, не приймав.

Вказану земельну ділянку ОСОБА_1 відчужила на користь ТОВ "Форк", на підставі договору купівлі-продажу від 26 жовтня 2017 року, яке зареєструвало право власності на неї.

В подальшому, спірну земельну ділянку за заявою ТОВ "Форк" об`єднано разом з іншими земельними ділянками та сформовано земельну ділянку площею 42 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером :05:006:0114.

07 листопада 2017 року державним реєстратором КП "Подільський реєстраційний центр" Сахновецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 38022620, про реєстрацію права приватної власності на вказану вище земельну ділянку за ТОВ "ФОРК", номер запису про право власності23261542, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224.

15 грудня 2017 року ТОВ "Форк" на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зимою Н.Ф., відчужило земельну ділянку з кадастровим номером :05:006:0114, площею 42 га ТОВ "Зарус-Інвест" (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 15 грудня 2017 року, індексний номер 38749318, номер запису про право власності 23954111).

Після вказаного, земельну ділянку з кадастровим номером :05:006:0114 площею 42 га, за заявою ТОВ "Зарус-Інвест" поділено на дві земельні ділянки з кадастровими номерами :05:006:0120, площею 2 га та :05:006:0121, площею 40 га та 05 січня 2018 року державним реєстратором КП "Подільський реєстраційний центр" Сахновецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) щодо земельних ділянок з кадастровими номерами :05:006:0120, площею 2 га та :05:006:0121, площею 40 га.

Як вбачається із листа ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 03 січня 2023 року №10-22-0.501-29/2-24, згідно відомостей Державного земельного кадастру, на підставі Технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок з кадастровими номерами :05:006:0120 та :05:006:0121 ТОВ "Зарус-Інвест" здійснено об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, в результаті чого утворено земельну ділянку з кадастровим номером :05:006:0130, площею 42 га.

Проєкція земельної ділянки з кадастровим номером :05:006:0093, яка перебуває в архівному шарі, внаслідок здійсненого щодо неї об`єднання, відображає її розташування в межах земельної ділянки з кадастровим номером :05:006:0130.

24 серпня 2022 року державним реєстратором виконавчого комітету Городоцької міської ради Хмельницької області прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) на земельну ділянку з кадастровим номером :05:006:0130, індексний номер: 64616674 від 26.08.2022, а саме: про перереєстрацію права приватної власності на зазначену земельну ділянку за ТОВ "Зарус-Інвест" .

Окрім того, земельна ділянка з кадастровим номером :05:006:0130 на підставі договору оренди землі від 31 січня 2022 року передана орендодавцем ТОВ "Зарус-Інвест" () в оренду ТОВ "Еко-Агро-Ритм" строком на 15 років.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав №371297504 від 25 березня 2024 року щодо земельної ділянки з кадастровим номером :05:006:0130, площею 42 га, встановлено, що її власником є ТОВ "Зарус-Інвест" (), а орендарем - ТОВ "Еко-Агро-Ритм" ().

Кам`янець-Подільською окружною прокуратурою на адресу Староушицької селищної ради спрямовано лист від 17 січня 2024 року №52-2963-23 із викладенням фактів порушень законодавства та пропозицією вжити заходи реагування до усунення порушень, у тому числі, в судовому порядку, та встановлення чи вживатимуться такі заходи селищною радою в подальшому.

На адресу Кам`янець-Подільської окружної прокуратури надійшов лист Староушицької селищної ради від 22 січня 2024 року №103 про те, що селищна рада звертається до прокуратури із проханням вжити заходи представницького характеру.

04 квітня 2024 року Кам`янець-Подільською окружною прокуратурою на адресу Староушицької селищної ради надіслано повідомлення про встановлення підстав та намір здійснювати представництво інтересів держави щодо повернення спірної земельної ділянки до комунальної власності.

Керівник Кам`янець-Подільської окружної прокуратури вважаючи, що наявні порушення інтересів держави під час отримання в приватну власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення, а також, що витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння є ефективним способом захисту порушених прав позивача, як розпорядника земельних ділянок, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в їх сукупності, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 254 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

За змістом частини 2 статті 258 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній скарзі має бути зазначено, в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення або ухвали (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин тощо).

Отже, скаржник самостійно (на власний розсуд) визначає підстави оскарження судового рішення та наводить відповідне обґрунтування (доводи).

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 05 серпня 2025 року у справі №8/471-23/1, від 04 листопада 2025 року у справі №915/648/24.

Крім того, статтею 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Зважаючи на принципи диспозитивності, рівності, змагальності та враховуючи межі апеляційного перегляду, що передбачені у статті 269 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд не наділений повноваженнями доповнювати апеляційну скаргу міркуваннями, які скаржник не навів у її тексті, або самостійно визначати конкретну підставу апеляційного оскарження,а тому рішення Господарського суду Хмельницької області від 16 липня 2024 року у справі №924/442/24 переглядається виключно в межах доводів апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Зарус-Інвест".

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною 1 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Статтею 118 Земельного кодексу України врегульовано порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Частинами 6, 7, 9 цієї статті встановлено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель; адміністративно-територіальних одиниць, проєктів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Таким чином, обов`язковою умовою прийняття рішення про передачу у власність земельної ділянки є надання органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розробленого на підставі рішення про надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення відповідної земельної ділянки.

Враховуючи те, що спірна земельна ділянка сільськогосподарського призначення знаходиться за межами населеного пункту, відповідно до частини 4 статті 122 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) прийняття рішення щодо розпорядження нею, у тому числі передачі у приватну власність для ведення особистого селянського господарства, відносилось до компетенції ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області.

Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів.

Згідно з преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою №48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України", а також згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою №28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Законодавчі вимоги щодо застосування преюдиції у господарському процесі передбачені частиною четвертою статті 75 ГПК України, згідно з якою обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Вказаний правовий висновок викладено Верховним Судом у постановах від 16 грудня 2021 року у справі №916/495/21, від 03 листопада 2020 року у справі №909/948/18.

Правила про преюдицію спрямовані не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив в законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії.

Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта. Лише згадувані, але такі, що не одержали оцінку суду, обставини не можуть розглядатися як встановлені судом і не набувають властивості преюдиціальності.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

У пункті 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість судового рішення.

Згідно із частинами першою, другою статті 18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

В силу приписів статті 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до частини 4 та частини 5 статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Судовим рішення у справі №676/1919/20 встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :05:006:0093 незаконно вибула із державної власності, оскільки уповноважений орган виконавчої влади - Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області наказу №22-11538-СГ про надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо її відведення не приймав.

Сторонам у справі №676/1919/20 були ТОВ "ФОРК", ТОВ "Зарус-Інвест", ТОВ "Агро-Еко-Граунд" та ОСОБА_1 .

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав наявності передбачених чинним законодавством обставин, які б зумовлювали визнання оцінених судом першої інстанції доказів недопустимими, а також аргументів, які б могли поставити під сумнів обставини, встановлені судовими рішеннями у справі №676/1919/20, що спростовує доводи апелянта про порушення судом положень статті 75 ГПК України під час оцінки доказів, які містяться в матеріалах справи.

За приписами статті 317 Цивільного кодексу України власнику належить право володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном.

Статтею 387 Цивільного кодексу України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 388 Цивільного кодексу України якщо майно за відплатним договором придбане у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Витребування майна від добросовісного набувача залежить від наявності волі на передачу цього майна у власника майна - відчужувача за першим правочином.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі №916/2130/15, від 06 березня 2019 року у справі №911/3158/17.

Ефективним способом захисту права власності (речового права) вважається вимога про витребування земельної ділянки з незаконного володіння (віндикаційний позов) в порядку статті 387 Цивільного кодексу України.

З дня набрання чинності пункту 24 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України (тобто з 27 травня 2021 року) розпорядником спірної земельної ділянки, яка мала кадастровий номер :05:006:0093; площею 2га, в координатах, межах та конфігурації, що була передана ОСОБА_1 відповідно до наказу ГУ Держгеокадастру в Хмельницькій області від 17 жовтня 2017 року №22-20620-СГ, є Староушицька селищна рада Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, а отже ця земельна ділянка підлягає витребуванню у комунальну власність.

Пунктом 8 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області (на час виникнення спірних правовідносин), затвердженого наказом Держгеокадастру №308 від 17 листопада 2016 року передбачено, що Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру.

Відповідно до наказу Державного агентства земельних ресурсів України від 29 жовтня 2013 року №453, запроваджено електронний обмін документами на базі програмного забезпечення "Автоматизована система діловодства "ДОК ПРОФ та Степ 2.0" між центральним апаратом Держземагентства та Головним управлінням Держземагентства у Хмельницькій області з 16 грудня 2013 року, відповідно до наказу №393 від 01 грудня 2014 року Державного агентства земельних ресурсів України з 01 грудня 2014 року запроваджено електронний обмін документами в управліннях та відділах Держземагентства Хмельницької області.

Таким чином, станом на час видачі наказів "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою" та "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність" у 2017-2018 у Головному управлінні Держземагентства Хмельницької області впроваджено електронний документообіг та всі накази, які видаються Головним управлінням, наявні в електронній та паперовій копіях.

Апелянт стверджує, що наказ від 14 червня 2017 року №22-11538-СГ про надання дозволу Тодчук В.Л. ніби-то прийнятий ГУ Держгеокадастру в Хмельницькій області, оскільки до проекту землеустрою долучено заяву Тодчук В.Л. про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою, на якій стоїть відмітка про її реєстрацію в ГУ Держгеокадастру в Хмельницькій області за №Д-692/0/238-17 від 09 червня 2017 року.

Однак, в матеріалах справи міститься запит Кам`янець-Подільської окружної прокуратури від 09 липня 2024 року № 52-118-24 на адресу ГУ Держгеокадастру в Хмельницькій області.

Відповідно до інформації ГУ Держгеокадастру в Хмельницькій області (лист від 12 липня 2024 року №10-22- 0.333-2502/2-24) заява Тодчук В.Л. про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою за межами населених пунктів Староушицької селищної ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області до Головного управління не надходила та не реєструвалася. При цьому, ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області повідомило, що в системі електронного документообігу "АСУД "ДОК ПРОФ 3" Головного управління зареєстрована заява Данилюк М.А. про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га, що розташована за межами населених пунктів Колодіївської сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, за результатами розгляду якої ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області прийнято наказ №22-11882-СГ від 14 червня 2017 року "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою".

Крім того, актом перевірки інформації, викладеної у службовому листі начальника відділу організаційного та господарського забезпечення Управління адміністративно-організаційного забезпечення Данилюк Т.С. від 03 квітня 2019 року № 1105/3-19-0.82, встановлено, що Головним управління Держгеокадастру у Хмельницькій області наказ від 14 червня 2017 року №22-11538-СГ про надання саме Тодчук Вікторії Леванівні дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га з кадастровим номером :05:006:0093 не приймався. На підставі наказу з такими реквізитами (датою видачі та номером) Головним управлінням Держгеокадастру в області надано дозвіл Передерко Лесі Анатоліївні на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із зміною виду цільового призначення в межах категорії земель за основним цільовим призначенням землі сільськогосподарського призначення із земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0009.

Оцінюючи вказані доводи апелянта, а також надаючи оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи, зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно, цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц.

Відповідно до статті 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні від 23 серпня 2016 року у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом" ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Враховуючи, що наказ про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою виданий Тодчук В.Л. в базі програмного забезпечення Автоматизована система діловодства ДОК ПРОФ тм Степ 2.0, не зареєстрований, приймаючи до уваги лист ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 12 липня 2024 року №10-22- 0.333-2502/2-24 щодо відсутності зареєстрованої у Головному управлінні заяви Тодчук В.Л. про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою, а також заперечення уповноваженого органу щодо видачі відповідного наказу саме Тодчук В.Л., що підтверджується актом перевірки, зважаючи на неможливість видачі наказів про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою двом різним особам з однаковими реквізитами (номером та датою), колегія суддів із врахуванням приписів статті 79 ГПК України дійшла висновку, що вказані докази є більш вірогідними в підтвердження відповідних обставин, ніж докази, надані апелянтом в їх спростування.

Таким чином, спірна земельна ділянка площею 2 га з кадастровим номером :05:006:0093 незаконно вибула із державною власності (на даний час комунальної власності), оскільки уповноважений орган виконавчої влади Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області наказу про надання Тодчук В.Л. дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо її відведення, що є обов`язковою складовою процедури її приватизації, не приймав.

Посилання ТОВ "Зарус Інвест" на висновок Верховного Суду викладений у постанові від 07 серпня 2024 року у справі №924/1018/22 не приймається до уваги колегією суддів, оскільки обставини справ не є релевантними.

З огляду на зазначене, беручи до уваги аналіз чинного законодавства та правові позиції Верховного Суду, дає підстави для висновку, що встановлення факту вибуття спірних земельних ділянок поза волею їх власника є достатнім для того, щоб у позивача виникли правові підстави для витребування спірної земельної ділянки в порядку статті 388 Цивільного кодексу України.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що власник з дотриманням вимог статті 388 Цивільного кодексу України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, ланцюга договорів, інших правочинів щодо спірного майна не є ефективним способом захисту прав (постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 жовтня 2019 року по справі №911/3749/17, від 14 листопада 2018 року по справі №183/1617/16, від 21 листопада 2018 року по справі №444/1786/15).

Також Велика Палата Верховного Суду виснувала, що набуття особою володіння нерухомим майном полягає у внесенні запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за цією особою. Якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від цієї особи нерухомого майна (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц, від 08 листопада 2023 року у справі № 206/4841/20, від 02 липня 2025 року у справі № 902/122/24).

Враховуючи приписи статті 387, 388 Цивільного кодексу України, а також встановлену судом обставину про те, що спірна земельна ділянка на даний час перебуває у власності ТОВ "Зарус-Інвест" та в оренді ТОВ "Еко-Агро-Ритм", прокурором обрано належний та ефективний спосіб захисту інтересів держави та обґрунтовано заявлено вимогу про витребування спірної земельної ділянок саме від вказаних відповідачів як останніх набувачів майна.

При цьому, встановлені у даній справі обставини підтверджують, що спосіб, в який земельна ділянка з кадастровим номером :05:006:0093 в розмірі 2 га вибула із власності держави, свідчать про низку послідовних дій щодо отримання в приватну власність з державної власності земельної ділянки з одночасним вчиненням дій щодо унеможливлення подальшого повернення такої земельної ділянки (об`єднання, поділ земельних ділянок з метою присвоєння нового кадастрового номера, зміна конфігурації).

Згідно частини 13 статті 79-1 Земельного кодексу України, яка кореспондується з абзацом 2 частини 10 статті 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр", земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується, зокрема, в разі поділу або об`єднання земельних ділянок.

Водночас, колегія суддів враховує правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі №640/8456/16-ц, згідно якої у разі об`єднання земельних ділянок не відбувається виникнення чи створення іншого нового майна, відмінного від попереднього, не має місця перетворення або переробка тощо, фактично та юридично відбувається заміна кількох правовстановлюючих документів на один новий, яким засвідчено право власності на те саме майно, що й у попередніх документах. Залишаються попередніми як правові, так і фізичні характеристики об`єднаних ділянок, зокрема, не відбувається зміна їх цільового призначення, розташування тощо.

Крім того, формування земельних ділянок їх володільцем, зокрема, внаслідок поділу та/або об`єднання, з присвоєнням їм кадастрових номерів, зміною інших характеристик не впливає на можливість захисту права власності чи інших майнових прав у визначений цивільним законодавством спосіб, в тому числі шляхом витребування таких земельних ділянок (п.56 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі №367/2022/15-ц).

Враховуючи викладене, беручи до уваги, що земельна ділянка з кадастровим номером :05:006:0130 площею 42 га, утворена за рахунок неодноразового поділу/об`єднання земельних ділянок, в тому числі і спірної земельної ділянки з кадастровим номером :05:006:0093 площею 2 га, яка вибула з володіння позивача поза його волею, апеляційний суд вважає, що об`єднану земельну ділянку не слід вважати іншим, новоствореним майном, яке неможливо витребувати від відповідача за правилами статті 388 Цивільного кодексу України.

Враховуючи встановлені судом обставини незаконного вибуття спірної земельної ділянки із власності держави, відсутність волі держави на їх вибуття, правильним є висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі та витребування земельної ділянки з кадастровим номером :05:006:0093 з незаконного володіння відповідачів на підставі статті 388 Цивільного кодексу України на користь Староушицької селищної ради з урахуванням пункту 24 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22 листопада 2022 року у справі №924/94/20, від 07 грудня 2022 року у справі №924/144/20, від 31 січня 2023 року у справі №924/504/20, від 29 серпня 2024 року у справі №924/996/23.

У силу приписів частини 1 статті 276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та досліджені судом апеляційної інстанції в розумінні статей 73, 76-79, 86 ГПК України.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції на підставі сукупності досліджених доказів повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, а наведені в ній доводи ґрунтуються на помилковому тлумаченні скаржником норм матеріального та процесуального права та зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин справи.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення рішення Господарського суду Хмельницької області від 16 липня 2024 року без змін, з огляду на що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Зарус-Інвест" задоволенню не підлягає.

Оскільки відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції, судовий збір за подачу апеляційної скарги покладається на скаржника згідно статті 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Зарус-Інвест" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 16 липня 2024 року у справі №924/442/24 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Хмельницької області від 16 липня 2024 року у справі №924/442/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №924/442/24 повернути до Господарського суду Хмельницької області.

Повний текст постанови складений "03" лютого 2026 р.

Головуючий суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Маціщук А.В.

Суддя Василишин А.Р.