СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 року м. Харків Справа № 917/1122/25

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Слободін М.М., суддя Гребенюк Н.В. , суддя Шутенко І.А.

за участю секретаря судового засідання Бєлкіної О.М.

за участю представників сторін:

позивача - Біленко Н.О.

представники інших учасників справи не з`явились

розглянувши апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях (вх.№ 2705П/1) на ухвалу господарського суду Полтавської області від 11.12.2025 у справі № 917/1122/25 (повну ухвалу складено 12.12.2025 суддею БАЙДУЖ Ю. у приміщенні господарського суду Полтавської області)

за позовною заявою Регіонального відділення Фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях, ; вул. Небесної Сотні, 1/23, м. Полтава, Полтавська область, 36014

до Полтавської міської ради, ; вул. Соборності, 36, м. Полтава, Полтавська область, 36000

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача:

1. Департамент з питань цивільного захисту та оборонної роботи Полтавської міської ради, код ЄДРПОУ: 2454816; вулиця Соборності, будинок, 36, м. Полтава, Полтавська область, 36000;

2. Полтавська обласна військова адміністрація, ; вулиця Соборності, будинок, 45, м. Полтава, Полтавська область, 36014;

3. Головне управління ДСНС у Полтавській області, ; вулиця Решетилівська, будинок, 26/1, м. Полтава, Полтавська область, 36007

про зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

09.06.2025 до господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Регіонального відділення Фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях до Полтавської міської ради про зобов`язання без будь-яких умов прийняти до комунальної власності об`єкт державної власності захисну споруду цивільного захисту (сховище ЦО) № 60145, літер. Г-1, що знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. Зіньківська, будинок 55.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 13.06.2025 прийнято до розгляду позовну заяву Регіонального відділення Фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях до Полтавської міської ради про зобов`язання без будь-яких умов прийняти до комунальної власності об`єкт державної власності - захисну споруду цивільного захисту (сховище ЦО) № 60145, літер. Г-1, що знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. Зіньківська, будинок 55. Розгляд справи здійснюється за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 29.07.2025 суд залучив до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача:

- Департамент з питань цивільного захисту та оборонної роботи Полтавської міської ради;

- Полтавську обласну військову адміністрацію;

- Головне управління ДСНС у Полтавській області.

В ході підготовчого провадження 10.11.2025 до господарського суду Полтавської області суду надійшла заява відповідача про закриття провадження у справі № 917/1122/25 (вх. № 14361).

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 11.12.2025 у справі № 917/1122/25 закрито провадження у справі № 917/1122/25.

Повернуто Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях (; вул. Небесної Сотні, 1/23, м. Полтава, Полтавська область, 36014) з державного бюджету 2422,40 грн судового збору, сплаченого згідно платіжної інструкції від 23.12.2024 № 1643 (внутрішній номер 393166260).

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, Регіонального відділення Фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Полтавської області від 11.12.2025 у справі № 917/1122/25 та направити справу № 917/1122/25 до господарського суду Полтавської області для продовження розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що вказана вище ухвала підлягає скасуванню як така, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, а справа підлягає направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції (пункт 6 частина 1 статті 275 ГПК України), виходячи з того, що спір, який розглядається у справі № 917/1122/25, не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки відповідач ухиляючись від вчинення дій, визначених законом щодо прийняття у власність відповідного спірного майна, не мав публічно-правових відносин саме з позивачем.

Висновок суду першої інстанції про те, що у даному випадку правовідносини сторін у справі є правовідносинами двох суб`єктів владних повноважень, пов`язані з управлінням об`єктом цивільного захисту, на дуку апелянта, не тільки не відповідає дійсності, а й прямо суперечить положенням Закону України «Про управління об`єктами державної власності». Так, відповідно до частини першої статті першої Закону України «Про управління об`єктами державної власності» управління об`єктами державної власності здійснення Кабінетом Міністрів України та уповноваженими ним органами, іншими суб`єктами, визначеними цим Законом, повноважень щодо реалізації прав держави як власника таких об`єктів, пов`язаних з володінням, користуванням і розпоряджанням ними, у межах, визначених законодавством України, з метою задоволення державних та суспільних потреб. Отже, в основі спору, що розглядається, лежать організаційні та майнові відносини, що склалися між відповідними суб`єктами управління щодо певного об`єкта права власності, а тому спір у цій справі є приватноправовим, який підвідомчий господарському суду. В обґрунтування зазначеного посилається на висновки ВС у постановах від 26.06.2018 у справі № 914/582/17, від 04.12. 2018 у справі 915/1377/17.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 22.12.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Регіонального відділення Фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях (вх.№ 2705П/1) на ухвалу господарського суду Полтавської області від 11.12.2025 у справі № 917/1122/25. Призначено справу до розгляду на 20.01.2026.

29.12.2025 через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги Регіонального відділення Фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях, залишити без змін ухвалу господарського суду Полтавської області від 11.12.2025 у справі № 917/1122/25.

В судове засідання, призначене на 20.01.2026, з`явився представник позивача, представники інших учасників справи не з`явились, хоча були належим чином повідомлені про час та місце проведення судового засідання, що підтверджується довідками про доставку електронного листа, сформованими в програмі Діловодство спеціалізованого суду.

Відповідно до частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи викладене, а також зважаючи на те, що явка представників в судове засідання судом обов`язковою не визнавалась, у справі достатньо матеріалів для розгляду справи по суті, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу в даному судовому засіданні за відсутністю зазначених представників.

Згідно статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи в сукупності з апеляційною скаргою, судова колегія прийшла до висновку про необхідність скасування оскаржуваної ухвали, виходячи з наступного.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позовні вимоги мотивовано тим, що предметом спору по даній справі є зобов`язання Полтавської міської ради без будь-яких умов прийняти до комунальної власності об`єкт державної власності - захисну споруду цивільного захисту (сховище ЦО) № 60145, літер. Г-1, що знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. Зіньківська, будинок 55.

Позов обґрунтовано тим, що спірний об`єкт державної власності був частиною майна Полтавського ремонтно-механічного заводу "Електрод", але залишився у державній власності після приватизації підприємства та його подальшої ліквідації через банкрутство. Позивач стверджує, що відповідач ухиляється від прийняття захисної споруди до комунальної власності, чим порушує законодавство у сфері цивільного захисту, в тому числі ч. 1 ст. 7 Закон України "Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності" та ставить під загрозу життя та здоров`я громадян в умовах воєнного стану.

В свою чергу, клопотання відповідача про закриття провадження у справі обґрунтовано тим, що спір, який розглядається у даній справі, є публічно-правовим, оскільки виник між двома суб`єктами владних повноважень щодо реалізації їхньої компетенції, пов`язаної з управлінням об`єктом цивільного захисту. Відповідач вважає, що такі спори не підлягають вирішенню в порядку господарського судочинства, оскільки вони належать до юрисдикції адміністративних судів.

Суд першої інстанції погодився з твердженням відповідача про те, що спір, який розглядається у даній справі, підлягає вирішення в порядку адміністративного судочинства.

В свою чергу, колегія суддів апеляційного суду не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Поняття "суд, встановлений законом" стосується не лише правової основи існування суду, але й дотримання ним норм, які регулюють його діяльність (п.24 рішення Європейського суду з прав людини від 20.07.2006 у справі "Сокуренко і Стригун проти України", заяви №29458/04 та №29465/04).

Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом (ст.125 Конституції України).

З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародне і національне законодавство передбачає принцип спеціалізації судів.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наводила критерії розмежування судової юрисдикції. Такими критеріями є передбачені законом умови, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, як-то: суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка у законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.01.2021 у справі №127/21764/17, від 23.03.2021 у справі 367/4695/20).

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи (пункти 1, 2 ч.1 ст.4 КАС).

Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, орган військового управління, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п.7 ч.1 ст.4 КАС).

За змістом п.1 ч.1 ст.19 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, по захист якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №911/3135/20).

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Публічно-правовим вважається, зокрема, спір, в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції, тобто хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого суб`єкта, а останній відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого владного суб`єкта, у яких одна особа може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо. Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є виконання ним публічно-владних управлінських функцій саме в тих правовідносинах, у яких виник спір (постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №914/2006/17 (пункти 5.7, 5.8), від 04.09.2018 у справі №823/2042/16 (пункти 28 30), від 02.04.2019 у справі №137/1842/16-а та від 17.06.2020 у справі №826/10249/18 (пункти 18, 19)).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, перелік яких наводиться.

Для цілей цього Кодексу господарською діяльністю є діяльність юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Комерційною господарською діяльністю (підприємництвом) є самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється юридичними особами та фізичними особами - підприємцями з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Некомерційною господарською діяльністю є самостійна систематична господарська діяльність, що здійснюється юридичними особами та фізичними особами - підприємцями, спрямована на досягнення економічних, соціальних та інших результатів без мети одержання прибутку.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 ГПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку господарського судочинства, розглядаються місцевими господарськими судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

Велика Палата Верховного Суду у пункті 7.50 постанови від 26.06.2018 у справі №914/582/17 зазначила, що справи у спорах за участю державних органів та органів місцевого самоврядування, що виникають з правовідносин, у яких державні органи та органи місцевого самоврядування реалізують повноваження власника майна, а також інших спорах, які виникають з майнових відносин приватно - правового характеру, за відповідного складу сторін підвідомчі господарським судам.

У пункті 5.9 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2018 у справі №915/1377/17 вказано, що у випадку, якщо суб`єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює владних управлінських функцій щодо іншого суб`єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами КАС України ознак справи адміністративної юрисдикції та відповідно не повинен вирішуватися адміністративним судом.

У справі що розглядається вирішується спір, пов`язаний з переходом права власності на нерухоме майно від одного суб`єкта до іншого. Отже, судовий спір виник з правовідносин, у яких державні органи та органи місцевого самоврядування реалізують повноваження власника майна. Отже цей судовий спір відносяться до юрисдикції господарських судів.

Опираючись на викладене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що цей спір не пов`язаний з вирішенням питання приватноправового характеру, а є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб`єкта владних повноважень (органу місцевого самоврядування).

Незважаючи на те, що позовна вимога про зобов`язання вчинити певні дії до органу місцевого самоврядування, зазвичай характерна для адміністративного судочинства, відносини, які склалися між сторонами, виникли з приводу передачі/прийняття майна у власність. Відтак в основі даного спору лежать організаційні та майнові відносини, що склалися між відповідними суб`єктами управління щодо певного об`єкта права власності, а тому спір не є публічно-правовим, а отже, й не належить до юрисдикції адміністративних судів.

У вказаних правовідносинах, передача спірного майна відбувається за згодою обох сторін спірних правовідносин, що свідчить про їх рівний правовий статус та відсутність правовідносин підпорядкування.

Спір, що розглядається, не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки відповідач, ухиляючись від вчинення дій, визначених законом щодо прийняття у власність відповідного спірного майна, не мав публічно-правових відносин саме з позивачем.

Відносини, які склалися між сторонами, виникли з приводу передачі/прийняття майна з державної у комунальну власність. Регіональне відділення уповноважене управляти державним майном, яке не увійшло до статутних капіталів господарських організацій, а Полтавська міська рада - погоджувати передачу майна у комунальну власність. При цьому, Полтавська міська рада не здійснює у цій частині жодних владних управлінських функцій. Оскільки Регіональне відділення звертається до уповноваженого органу (міської ради) за наданням згоди щодо передачі об`єкта права державного фонду у комунальну власність, а зазначений орган відмовляє в цьому, то така відмова не спричиняє виникнення публічно-правового спору, пов`язаного зі здійсненням владних управлінських функцій, що підпадає під юрисдикцію адміністративних судів.

З огляду на те, що в основі спору який розглядається, лежать організаційні та майнові відносини, що склалися між відповідними суб`єктами управління щодо певного об`єкта права власності, то і спір у цій справі є приватноправовим. Сторонами у справі є юридичні особи, а тому, даний спір є таким, що підвідомчий господарському суду.

Відповідно до статті 280 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на вищевикладене та беручи до уваги обставини даної справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, ухвала місцевого господарського суду скасуванню.

Керуючись ст. ст. 236, 269, 275, 277, 280 282 ГПК України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях (вх.№ 2705П/1) на ухвалу господарського суду Полтавської області від 11.12.2025 у справі № 917/1122/25 задовольнити.

Ухвалу господарського суду Полтавської області від 11.12.2025 у справі № 917/1122/25 скасувати.

Справу № 917/1122/25 передати на розгляд господарському суду Полтавської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.

Порядок і строки її оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 28.01.2026.

Головуючий суддя М.М. Слободін

Суддя Н.В. Гребенюк

Суддя І.А. Шутенко