ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" січня 2026 р. Справа№ 910/3027/24 (910/13085/24)

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Отрюха Б.В.

Козир Т.П.

за участю секретаря судового засідання Карпової М.О.

у присутності представника позивача Корнійчук Я.П. (в режимі відеоконференції)

розглянувши апеляційну скаргу Дніпровської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2025 року

у справі №910/3027/24(910/13085/24) (суддя Чеберяк П.П.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія

"Інвестохіллс Веста"

до Дніпровської міської ради

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: розпорядника майна арбітражного керуючого Лозовського Володимира Миколайовича

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Армада-С"

про звернення стягнення на предмет іпотеки

в межах справи №910/3027/24

за заявою ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія

"Інвестохіллс Веста"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.10.2025 року у справі №910/3027/24(910/13085/24) позов задоволено та звернуто стягнення на предмет іпотеки - 1/2 частина трикімнатної квартири загальною площею 65,9 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка визнана відумерлою спадщиною після смерті ОСОБА_2 та перейшла у власність територіальній громаді міста Дніпро в особі Дніпровської міської ради в рахунок часткового погашення боргу, стягнутого за рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 09.07.2014 року по справі №904/4756/13 з ТОВ "АРМАДА-С" перед ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" за кредитним договором №119/07-12 від 04.07.2012 року, що був укладений між ПАТ "Банк Камбіо" та ТОВ "АРМАДА-С", у розмірі 5300000,00 грн. - заборгованість за кредитом, заборгованість за процентами у сумі 226889,01 грн., пеня за прострочення за процентами у сумі 4505,37 грн., визначено спосіб реалізації квартири шляхом продажу з прилюдних торгів за ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, присуджено до стягнення з Дніпровської міської ради на користь ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" 3108,90 грн. витрат по сплаті судового збору.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням місцевого господарського суду, Дніпровська міська рада звернулась до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2025 року у справі №910/3027/24(910/13085/24) та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, судові витрати покласти на позивача.

Витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.12.2025 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Остапенко О.М., судді: Сотніков С.В., Отрюх Б.В.

Ухвалою суду від 15.12.2025 відкладено вирішення питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційної скарги Дніпровської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2025 року у справі №910/3027/24 (910/13085/24), повернення даної апеляційної скарги або залишення її без руху до надходження матеріалів справи до Північного апеляційного господарського суду та витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/3027/24(910/13085/24).

22.12.2025 року супровідним листом Господарського суду міста Києва №910/3027/24(910/13085/24)/7509/25 від 19.12.2025 року витребувані матеріали даної справи надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою суду від 23.12.2025 поновлено скаржнику строк для подання апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Дніпровської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2025 у справі №910/3027/24(910/13085/24), встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду на 22.01.2026 за участю повноважних представників учасників провадження у справі.

24.12.2025 через систему "Електронний суд" від представника скаржника Ревякіної Н.М. надійшла заява про проведення судового засідання 22.01.2026 в режимі відеоконференції, проведення якого просить забезпечити у приміщенні Господарського суду Дніпропетровської області, Центрального апеляційного господарсько суду або Третьої апеляційного адміністративного суду, за наслідками розгляду якої ухвалою суду від 29.12.2025 у задоволенні вказаної заяви було відмовлено.

У поданому 09.01.2026 року відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

13.01.2026 року через систему "Електронний суд" від представника ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" адвоката Корнійчук Я.П. надійшла заява про участь в судовому засіданні 22.01.2026 року в режимі відеоконференції, проведення якого просить забезпечити поза межами приміщення суду за допомогою власних технічних засобів, за наслідками розгляду якої ухвалою суду від 20.01.2026 року вказану заяву було задоволено.

14.01.2026 року засобами поштового зв`язку представником Дніпровської міської ради подано до суду заяву про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, проведення якого просить забезпечити у приміщенні Господарського суду Дніпропетровської області, Центрального апеляційного господарсько суду або Третьої апеляційного адміністративного суду.

20.01.2026 року через систему "Електронний суд" від ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" надійшла заява про долучення до матеріалів справи доказів направлення відзиву на апеляційну скаргу сторонам у справі.

У зв`язку з перебуванням судді Сотнікова С.В. у відпустці витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.01.2026 для розгляду справи №910/3027/24(910/13085/24) сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Остапенко О.М., судді: Отрюх Б.В., Козир Т.П.

Ухвалою суду від 20.01.2026 вищевказаною колегією суддів прийнято до провадження справу №910/3027/24(910/13085/24) за апеляційною скаргою Дніпровської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2025 року та задоволено заяву представника Дніпровської міської ради Ревякіної Н.М. про участь в судовому засіданні 22.01.2026 року в режимі відеоконференції в приміщенні суду.

Представник позивача в судовому засіданні 22.01.2026 року в режимі відеоконференції проти доводів скаржника, викладених в апеляційній скарзі, заперечував, просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

Представник відповідача в судове засідання в режимі відеоконференції на зв`язок не вийшов, в телефонному режимі повідомив про неможливість прийняти участь в судовому засіданні по даній справі, що зафіксовано у протоколі судового засідання.

Треті особи в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходили.

У відповідності до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

22.01.2026 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови Північного апеляційного господарського суду у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства та заслухавши пояснення представника позивача, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення суду першої інстанції від 06.10.2025 року у даній справі - залишити без змін, виходячи з такого.

Згідно зі статтею 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

У відповідності до вимог ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, у провадженні Господарського суду міста Києва на стадії процедури розпорядження майном перебуває справа №910/3027/24 про банкрутство ТОВ "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста", провадження у якій відкрито ухвалою суду від 01.04.2024 року за заявою ОСОБА_1.

23.10.2024 ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Дніпровської міської ради про звернення стягнення на предмет іпотеки, в якому просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки - 1/2 частина трикімнатної квартири загальною площею 65,9 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка визнана відумерлою спадщиною після смерті ОСОБА_2 , та перейшла у власність територіальній громаді міста Дніпро в особі Дніпровської міської ради в рахунок часткового погашення боргу стягнутого за рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 09.07.2014 року по справі №904/4756/13 з ТОВ "АРМАДА-С" перед ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" за Кредитним договором №119/07-12 від 04.07.2012 року, що був укладений між ПАТ "Банк Камбіо" та ТОВ "АРМАДА-С", у розмірі 5 300 000 гривень 00 коп. - заборгованість за кредитом, заборгованість за процентами у сумі 226 889 гривень 01 коп., пеня за прострочення за процентами у сумі 4 505 гривень 37 коп. Визначити спосіб реалізації квартири шляхом продажу з прилюдних торгів за ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" є іпотекодержателем спірного майна, власником якого, як відумерлого, стала територіальна громада міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради.

Ухвалою суду від 06.11.2024 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду в межах справи №910/3027/24 про банкрутство ТОВ "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" та відкрито провадження у справі №910/3027/2 4(910/13085/24) в порядку загального позовного провадження. Залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - розпорядника майна арбітражного керуючого Лозовського В.М. (на стороні позивача) та ТОВ «Армада-С» (на стороні відповідача).

Відповідачем, в свою чергу, у відзиві на позовну заяву заявлено про застосування строку позовної давності.

За наслідками розгляду заявлених вимог рішенням Господарського суду міста Києва від 06.10.2025 у даній справі позов задоволено у повному обсязі.

Приймаючи дане рішення, місцевий господарський суд дійшов висновку про доведеність позовних вимог належними та допустимими доказами.

Дніпровська міська рада з даним рішенням суду першої інстанції не погоджується та в поданій апеляційній скарзі посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

За твердженнями Дніпровської міської ради, оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, оскільки: позивачем до звернення до суду з позовом не надіслано відповідачу вимогу в порядку ст. 35 Закону України "Про іпотеку"; позивачем пропущено строк позовної давності; позивач обрав не належний спосіб захисту, оскільки відповідач не набув право власності на іпотечне майно; банк, як кредитор не пред`явив вимогу до спадкоємців в порядку ст. 1281 ЦК України.

Переглядаючи в апеляційному порядку законність ухвалення вказаного рішення, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 04.07.2012 року між ПАТ "Банк Камбіо" та ТОВ "АРМАДА-С" було укладено кредитний договір №119/07-12, відповідно до умов якого позивач надає третій особі кредитні кошти у розмірі 6000000,00 грн. на поповнення обігових коштів та ведення фінансово-господарської діяльності зі сплатою 25% річних, зі строком повернення 03.07.2013 року, а позичальник зобов`язується повернути одержаний кредит у повному обсязі у встановлений строк.

29.03.2013 року між ПАТ "Банк Камбіо" і ТОВ "АРМАДА-С" було укладено додаткову угоду №2 до кредитного договору №119/07-12 від 04.07.2012 року, якою зменшено розмір кредитної лінії до 5 300 000 грн.

З метою забезпечення даного кредитного договору 04.07.2012 року між ПАТ "Банк Камбіо" та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , укладено договір іпотеки №119/07-12-І, відповідно до умов якого іпотекодавці передали в іпотеку банкові квартиру АДРЕСА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Василевською І.О. Предмет іпотеки - квартира, належить іпотекодавцям на праві спільної часткової власності, відповідно до договору купівлі-продажу від 22.07.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Коваленко Ю.С. і зареєстрованого у реєстрі за №1243, право власності у встановленому порядку зареєстровано в КП "ДМБТІ" 14.09.2005 року, про що зазначено у договорі іпотеки.

При укладенні договору іпотеки №119/07-12-І від 04.07.2012 року ПАТ "Банк Камбіо" та іпотекодавці погодили, що вартість предмета іпотеки складає 414 517,00 грн.

Згідно п.5.1. договору іпотеки іпотекодержатель має право задоволення своїх вимог за цим договором та за кредитним договором №119/07-12, укладеного між ПАТ "Банк Камбіо" і ТОВ "АРМАДА-С" у випадку невиконання (або часткового невиконання) іпотекодавцями своїх зобов`язань за цим договором або позичальником за кредитним договором.

Відповідно до п. 5.2 договору іпотеки №119/07-12-І від 04.07.2012 року задоволення вимог іпотекодержателя здійснюється шляхом добровільної передачі предмета іпотеки у власність іпотекодержателя або шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Банк виконав свої зобов`язання перед позичальником за Кредитним договором, проте Позичальник в порушення умов кредитного договору не виконав свої зобов`язання щодо своєчасного погашення заборгованості за кредитом, у зв`язку з чим ПАТ "Банк Камбіо" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 09.07.2014 у справі №904/4756/13, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27.10.2014, присуджено до стягнення з ТОВ "АРМАДА-С" на користь ПАТ "Банк Камбіо" заборгованість за кредитом у розмірі 5 300 000,00 грн., заборгованість за процентами у сумі 526 089,01 грн., пеню за прострочення за процентами у сумі 4 505,37 грн., судовий збір у розмірі 68 485,71 грн.

Оскільки боржником - ТОВ "АРМАДА-С", зобов`язання за кредитним договором не виконувались, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.07.2014 у справі №904/4756/13, яким стягнуто заборгованість за кредитним договором на користь позивача, добровільно боржником не виконано, 24.11.2015 ПАТ "Банк Камбіо" звернулося до Ленінського районного суду міста Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа ТОВ "АРМАДА-С" про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 17.05.2019 року у справі №205/8299/15-ц позов задоволено, звернуто стягнення на нерухоме майно, яке складається з 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 65,9 кв. м., житловою площею 41,1 кв. м., яка належить ОСОБА_3 в рахунок часткового погашення боргу ТОВ "АРМАДА-С" перед ПАТ "Банк Камбіо" за кредитним договором №119/07-12 від 04.07.2012 року у розмірі 5 300 000,00 грн. - заборгованість за кредитом, заборгованість за процентами у сумі 526089,01 грн., пеня за прострочення за процентами у сумі 4505,37 грн., шляхом її продажу в процедурі виконавчого провадження за ціною, що буде визначена під час проведення виконавчих дій.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 17.05.2019 року провадження по справі в частині позовних вимог ПАТ "Банк Камбіо" до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки було закрито у зв`язку зі смертю відповідача.

З матеріалів справи №205/8299/15-ц встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер - свідоцтво про смерть видане 24.11.2014 року, серія НОМЕР_1 . Місце проживання померлого було ж/м Червоний камінь буд.4 кв.151 у місті Дніпропетровськ.

15.05.2015 року Другою дніпровською нотаріальною конторою було заведено спадкову справу №408/2015 щодо майна померлого ОСОБА_2 .

Після смерті особи за її останнім місцем проживання у день її смерті відкривається спадщина. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна (ст.ст.1220, 1221 ЦК України).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 .

Матір померлого - ОСОБА_5 , подала заяву №764 від 15.05.2015 року до Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори та відмовилася від прийняття спадщини, що залишилася після смерті ОСОБА_2 .

Дружина померлого - ОСОБА_3 , діючи за себе особисто та як законний представник малолітніх дітей - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 , подала заяву №778 від 19.05.2015 року до Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори та відмовилася від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , отримавши завчасно дозвіл ВК Ленінської районної у місті Дніпропетровську Ради від 15.05.2015 року №208 на відмову від спадщини.

В свою чергу, як вбачається з матеріалів справи, 30.01.2020 року між ПАТ "Банк Камбіо" (первісний кредитор) та ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" (новий кредитор) укладено Договір №23 про відступлення прав вимоги за реєстровим №115, згідно якого предметом даного договору були права вимоги, в тому числі, за:

1)Кредитним договором №119/07-12 від 04.07.2012 (з усіма додатковими угодами до нього), укладеним між ПАТ "Банк Камбіо" та ТОВ "АРМАДА-С";

2)Договором іпотеки №119/07-12-І від 04.07.2012 року, укладеним між ПАТ "Банк Камбіо" та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Василевською І.О. та зареєстрованим в реєстрі за №649.

Відповідно до п. 1.1. Договору про відступлення прав вимоги, за цим Договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Банк відступає Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників (суб`єктів господарювання), право вимоги та/або майнові права, які виникли та/або можуть виникнути в майбутньому, до заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб-підприємців та/або юридичних осіб, зазначених у Додатку №1 до цього Договору, надалі за текстом - Боржники, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)) та/або договорами поруки та/або договорами іпотеки (іпотечними договорами) та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно з реєстром у Додатку №1 до цього Договору, та іншими договорами , що були укладені в забезпечення виконання вказаних кредитних договорів (договорів про надання кредиту (овердрафту)), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, надалі за текстом "Основні договори" далі за текстом - Права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим договором.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

При цьому, за змістом ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, суд вважає обґрунтованими твердження позивача про те, що останній став новим кредитором ТОВ "АРМАДА-С" (боржник) за Кредитним договором №119/07-12 від 04.07.2012 (з усіма додатковими угодами до нього) та за Договором іпотеки №119/07-12-І від 04.07.2012.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна наявний запис про іпотеку: 37893609, на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 53751587 від 25.08.2020 року 18:59:06, приватний нотаріус Балтакса І.В., Дніпровського міського нотаріального округу, зареєстровано Іпотекодержателем ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста", предметом іпотеки є нерухоме майно: АДРЕСА_1 загальною площею 65,9 кв.м, житловою площею 41,1 кв.м., на підставі Договору іпотеки №119/07-12-І, серія та номер: реєстровий номер 649, виданий 04.07.2012 року, видавник: ПН ДМНО Василевська І.О., Іпотекодавець: ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 та ОСОБА_2 , реєстраційний РНОКПП: НОМЕР_3 , що зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 . Відомості про основне зобов`язання: строк виконання основного зобов`язання: 03.07.2013 року, розмір основного зобов`язання: 6 000 000,00 гривня.

З матеріалів справи вбачається, в рамках виконавчого провадження №60503962, що було відкрито Новокодацьким ВДВС міста Дніпра з виконання рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 17.05.2019 у справі №205/8299/15-ц, було реалізовано 1/2 частину трикімнатної квартири загальною площею 65,9 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 , шляхом проведення електронних торгів 22.07.2020 року за ціною 299 200,00 грн. Кошти вилучені від продажу частини іпотечного майна не погасили повністю наявну заборгованість боржника - ТОВ "АРМАДА-С" за кредитним договором №119/07-12 від 04.07.2012 року.

Таким чином, суд вважає обґрунтованими доводи позивача, що останній є Іпотекодержателем частини трикімнатної квартири загальною площею 65,9 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 , що належала померлому ОСОБА_2 на праві власності та виступає забезпеченням виконання зобов`язань ТОВ "АРМАДА-С" за кредитним договором №119/07-12 від 04.07.2012 року, розмір заборгованості за яким складає - 5 300 000,00 грн. - заборгованість за кредитом, заборгованість за процентами у сумі - 526 089,01 грн., пеню за прострочення за процентами у сумі 4 505,37 грн. за виключенням 299 200,00 грн. (кошти вилучені від продажу частини іпотечного майна).

Проте, як зазначає позивач, поки був не визначений власник майна спадкодавця, він, як іпотекодержатель вказаного майна, не мав змоги реалізувати своє право щодо реалізації предмета іпотеки.

Відтак, 08.06.2023 року ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" звернулося до Ленінського районного суду міста Дніпропетровська, заінтересована особа: Дніпровська міська рада, з заявою про визнання спадщини відумерлою.

За результатом розгляду даної справи (№205/5836/23), Ленінський районний суд міста Дніпропетровська заяву ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" про визнання спадщини відумерлою - задовольнив, визнав відумерлою спадщину, що складається з 1/2 частини квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що залишилась після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , та передав її у власність територіальній громаді міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради.

Відповідно до ч. 3 ст. 1277 ЦК України право власності на спадщину, що визнана відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а на нерухоме майно - за його місцезнаходженням.

Частиною 1 статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" також встановлено, що спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Так, наслідки переходу права власності на предмет іпотеки до третьої особи урегульовані статтею 23 Закону України "Про іпотеку". У разі переходу права власності (права господарського відання, спеціального майнового права) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна навіть у випадку, якщо до відома набувача не доведена інформація про обтяження майна іпотекою (частина перша).

Особа, до якої перейшло право власності (право господарського відання, спеціальне майнове право) на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права та несе всі його обов`язки за іпотечним договором в обсязі та на умовах, що існували до набуття такою особою права власності на предмет іпотеки (частина друга).

Відповідно до частини 4 статті 1277 ЦК України територіальна громада, яка стала власником відумерлого майна, зобов`язана задовольнити вимоги кредиторів спадкодавця, що заявлені відповідно до статті 1231 цього Кодексу.

Так, статтею 1231 ЦК України встановлено, що до спадкоємців переходить обов`язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем; моральну шкоду, завдану спадкодавцем, яку було присуджено судом зі спадкодавця за його життя; та обов`язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові із спадкодавця за його життя.

Водночас стаття 1231 ЦК України не визначає обов`язок спадкоємця виконувати договірні зобов`язання, боржником за якими був спадкодавець, а частина 4 статті 1277 ЦК України не відсилає до інших статей, які передбачають обов`язок спадкоємців задовольнити інші вимоги кредитора, зокрема до статті 1282 ЦК України.

Заборгованість за кредитним договором не підпадає під положення статті 1231 ЦК України, тому у цьому випадку до спірних правовідносин слід застосовувати норми спеціального Закону, а саме статті 23 Закону України "Про іпотеку".

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що Дніпровська міська територіальна громада є спадкоємцем частини квартири у порядку ч.3 ст. 1277 ЦК України й ч.1 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та для неї, як до набувача відповідного нерухомого майна, іпотека є дійсною на підставі статті 23 Закону України "Про іпотеку".

Відповідна правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 29.09.2022 року по справі №916/2583/21 та від 05.06.2024 року справа №922/2728/23.

Таким чином, безпідставними є доводи скаржника, що він не набув право власності на іпотечне майно.

Твердження скаржника щодо того, що позивач до звернення до суду не надсилав Дніпровській міській раді письмову вимогу про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги, суд вважає необґрунтованими з огляду на наступне.

Порядок реалізації предмету іпотеки за рішенням суду врегульовано ст. 39 Закону України "Про іпотеку", якою передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки, шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленою вищевказаною ст. 38 Закону.

Згідно із ч. 1 ст. 35 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

За відсутності такого належного надсилання вимоги відповідно до ст. 35 Закону України "Про іпотеку" іпотекодавець не набуває права звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання.

Відтак, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що недотримання вимог частини першої статті 35 Закону України "Про іпотеку" щодо належного надсилання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, вимоги про усунення порушення основного зобов`язання унеможливлює застосовування позасудового способу задоволення вимог іпотекодержателя.

При цьому, метою повідомлення іпотекодержателем іпотекодавця та інших осіб є доведення до їх відома наміру іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Тому іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання лише за умови належного надсилання вимоги, коли іпотекодавець фактично отримав таку вимогу або мав її отримати, але не отримав внаслідок власної недбалості чи ухилення від такого отримання.

В іншому випадку іпотекодержатель не набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, зокрема не вправі відчужувати предмет іпотеки іншій особі. За таких умов предмет іпотеки, придбаний іншою особою за договором з іпотекодержателем, є майном, придбаним в особи, яка не мала права його відчужувати. При цьому добросовісна особа, яка придбаває майно в особи, яка не є його власником, має пересвідчитися у наявності в останньої права розпоряджатися чужим майном.

Разом з тим, невиконання вимог ч. 1 ст. 35 Закону України "Про іпотеку" про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобов`язання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутися у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення (ч. 3 ст. 33 цього Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що відповідає ст. 124 Конституції України.

Відповідно, надсилання письмової вимоги в порядку ч. 1 ст. 35 Закону України "Про іпотеку" необхідно для набуття права звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, в той час як за ч. 2 цієї ж статті положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що при зверненні до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки Законом не передбачено обов`язку кредитора направляти вимогу відповідачу відповідно до ст. 35 Закону України "Про Іпотеку".

Також відповідач посилається на відсутність доказів щодо наявності будь-якого іншого майна у ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , на яке можна першочергово звернути стягнення, що унеможливлює застосування такого способу звернення стягнення не предмет іпотеки, який заявлений у позові.

Вказані твердження суд вважає безпідставними та необґрунтованими, з огляду на те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 були іпотекодавцями та забезпечували виконання зобов`язань ТОВ "АРМАДА-С" за кредитним договором №119/07-12 від 04.07.2012 року.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про іпотеку" майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. У разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов`язанням.

Тобто, позивачем, як кредитором, не може бути заявлено жодних вимог, які б стосувалися іншого майна іпотекодавців, в свою чергу відсутність чи наявність майна у ОСОБА_4 та ОСОБА_3 жодним чином не впливає на обов`язки відповідача, який набув статус Іпотекодавця за договором іпотеки №119/07-12-І від 04.07.2012 року.

Згідно зі ст. ст. 7, 35, 36, 39 Закону України "Про іпотеку", ст. 6 Закону України "Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати" - у кредитора (позивача) є виключне право задовольнити свої вимоги в повному обсязі шляхом продажу відповідних предметів іпотеки.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Відповідач є особою, до якої перейшли права та обов`язки іпотекодавця за Договором іпотеки №119/07-12-І від 04.07.2012 року, тому невиконані кредитні зобов`язання, які забезпечені відповідним Договором іпотеки можуть бути погашені за рахунок предмета іпотеки - 1/2 частина трикімнатної квартири загальною площею 65,9 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в межах її вартості, визначено при примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів погоджується з обґрунтованим висновком суду першої інстанції, що враховуючи факт невиконання позичальником кредитних зобов`язань, які забезпечені іпотекою, відповідна кредитна заборгованість підлягає погашенню особою, до якої перейшли права та обов`язки іпотекодавця у зв`язку з набуттям прав на відумерлу спадщину, в межах вартості предмету іпотеки.

Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності, викладеної ним у відзиві на позовну заяву, суд відзначає наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальний строк позовної давності у три роки. Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статті 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 цього Кодексу).

Порядок відліку позовної давності наведено у статті 261 ЦК України. Зокрема, відповідно до частини першої цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (ч. 1, 2 ст. 264 ЦК України). Отже, переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників (правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 663/2070/15-ц).

Як було зазначено вище, 25.11.2015 Ленінським районним судом міста Дніпропетровська було прийнято до розгляду позов Банку до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа ТОВ "АРМАДА-С" про звернення стягнення на предмет іпотеки, як наслідок позовна давність була перервана.

Станом на 2015 рік банку не було відомо про смерть іпотекодавця ОСОБА_4 , а отже звертаючись до суду банк розраховував на захист свого порушеного права у повному обсязі, шляхом задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в цілому, а не частини квартири.

В січні 2018 року у справу №205/8299/15-ц Друга дніпровська державна нотаріальна контора надала копію спадкової справи після померлого ОСОБА_4 , з матеріалів якої стало відомо, що спадщину ніхто не прийняв, а наявні спадкоємці від неї відмовилися.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 17.05.2019 року у зв`язку зі смертю відповідача провадження по справі в частині позовних вимог ПАТ "Банк Камбіо" до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки було закрито.

Відповідно, до моменту визнання спадщини відумерлою та визнання права власності на майно за територіальною громадою, враховуючи відсутність спадкоємців, кредитор (банк/позивач) жодним чином не міг захистити своє порушене право, тому як була відсутня особа Відповідача/Власника іпотечного майна.

24.02.2024 року Ленінський районний суд міста Дніпропетровська, заяву ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" у справі №205/5836/23, заінтересована особа: Дніпровська міська рада, про визнання спадщини відумерлою - задовольнив.

Таким чином, суд погоджується з доводами позивача про те, що строк позовної давності безпосередньо у даній справі розпочався саме з січня 2018 року, коли було надано Другою дніпровською державною нотаріальною конторою копію спадкової справи після померлого ОСОБА_4 , з матеріалів якої стало відомо, що спадщину ніхто не прийняв, а наявні спадкоємці від неї відмовилися.

Згідно із п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" №211 від 11.03.2020 року (зі змінами та доповненнями), а також постановою Кабінету Міністрів України "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (зі змінами та доповненнями) №1236 від 09.12.2020 року, в Україні встановлено карантин з 12.03.2020 року.

У той же ж час, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" №651 від 27.06.2023, на всій території України відмінено карантин з 24 год. 00 хв. 30.06.2023, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Отже, карантин на території України діяв у період з 12.03.2020 року по 30.06.2023 року.

Однак, 24.02.2022 російська федерація розпочала воєнні дії на території України. Згідно із Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 року на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Верховна Рада України доповнила розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України пунктом 19, згідно із яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Враховуючи викладене вище, місцевий господарський суд дійшов до висновку, що позовна давність за заявленими позовними вимогами, яка була продовжена на строк дії карантину, після завершення карантину є продовженою на строк дії правового режиму воєнного стану, відповідно звертаючись до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки у 2024 році позивачем не було пропущено строк позовної давності, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

В силу положень процесуального законодавства та численної практики Верховного Суду судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Крім того, відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Хаджинастасиу проти Греції", національні суди повинні зазначати з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується їхнє рішення, що, серед іншого дає стороні можливість ефективно скористатися наявним у неї правом на апеляцію; у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти російської федерації" зазначено, що ще одним завданням вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України").

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Трофимчук проти України" зазначив, що, хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Таким чином, судом апеляційної інстанції в повній мірі досліджено та надано оцінку всім наявним у справі доказам та обставинам справи, а доводи скаржника щодо неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Інші доводи скаржника судом апеляційної інстанції відхиляються як такі, що не впливають на суть прийнятого судового рішення і не потребують детальної відповіді з огляду на прийняте судом рішення у справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2025 року прийнято у відповідності до норм чинного законодавства, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, є недоведеними, безпідставними, необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, з огляду на що правових підстав для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Згідно ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, у спорах, що виникають з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційним судом не встановлено підстав для задоволення апеляційної скарги Дніпровської міської ради та скасування рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2025 року у даній справі, така апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині - без змін. Судові витрати, пов`язані із розглядом справи в суді апеляційної інстанції, згідно ст.129 ГПК України, покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 ГПК України та Кодексом України з процедур банкрутства, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Дніпровської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2025 року у справі №910/3027/24 (910/13085/24) залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2025 року у справі №910/3027/24(910/13085/24) залишити без змін.

3. Копію постанови суду надіслати учасникам провадження у справі.

4. Матеріали справи повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, строки та випадках, передбачених ст.ст. 286-291 ГПК України та ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Повний текст постанови підписано 04.02.2026 року.

Головуючий суддя О.М. Остапенко

Судді Б.В. Отрюх

Т.П. Козир