ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2026 р. Справа№ 910/9858/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Барсук М.А.

Алданової С.О.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.08.2025

у справі №910/9858/25 (суддя - Сівакова В.В.)

за позовом ОСОБА_1

до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Товариство співвласників багатоквартирного будинку "Комфорт"

про визнання частково недійсними рішень,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.08.2025 у справі №910/9858/25 відмовлено ОСОБА_1 у відкритті провадження у справі. Позовну заяву та додані до неї документи повернуто заявнику. Повернуто ОСОБА_1 з Державного бюджету України судовий збір в розмірі 9.084 грн 00 коп., сплачений згідно квитанції №0.0..12187 від 24.07.2025.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятою ухвалою, ОСОБА_1 звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд поновити строк на апеляційне оскарження та прийняти до розгляду апеляційну скаргу. Скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва у справі № 910/9858/25 від 15.08.2025. Справу направити до Господарського суду міста Києва для продовження розгляду.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ухвала Господарського суду міста Києва у справі № 910/9858/25 від 15.08.2025 не відповідає нормам процесуального права та обмежує право позивача на доступ до суду.

Також скаржник зазначає, що відповідно до положень ГПК України заявник не позбавлений права на розгляд спору про той же предмет у разі зазначення ним інших підстав позову та надання доказів, якими він обґрунтовує ці підстави.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

14.10.2025 через відділ документального забезпечення суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Узагальнені доводи відзиву зводяться до того, що вирішення спору у даній справі по суті фактично призведе до переоцінки обставин, встановлених рішеннями судів по справі № 910/10468/23 (910/7571/23), що не відповідає принципу юридичної визначеності та суперечить положенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.09.2025 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді - Ткаченка Б.О., суддів: Барсук М.А., Алданової С.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.09.2025 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали оскарження №910/9858/25. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи.

29.09.2025 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/9858/25.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.10.2025 поновлено ОСОБА_1 строк на подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.08.2025 у справі №910/9858/25. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.08.2025 у справі №910/9858/25. Розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів, 08.08.2025 до Господарського суду міста Києва через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Товариство співвласників багатоквартирного будинку «Комфорт» про:

- визнання недійсними рішення загальних зборів ОСББ «ТСББ «Комфорт» () від 14.12.2019: про визначення розміру внесків для власників квартир на утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 6,33 грн за 1 м. кв; на створення ремонтного фонду у розмірі 10% відсотків від суми платежів на утримання будинку, прибудинкової території, утримання консьєржів (на рівні 2019 року); для власників гаражних боксів на утримання та обслуговування багатобоксового підземного гаражу у розмірі 19,67 за 1 м. кв., оформлені протоколом № 1 Загальних зборів ОСББ «ТСББ «Комфотр» від 14.12.2019, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнання недійсними рішення загальних зборів ОСББ «ТСББ «Комфорт» () від 24.12.2020: про визначення розміру внесків для власників квартир на управління та утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 7,65 грн за 1 м. кв; на створення ремонтного фонду у розмірі 10% відсотків від суми платежів на утримання будинку, прибудинкової території, утримання консьєржів (на рівні 2019 року); для власників гаражних боксів на утримання та обслуговування багатобоксового підземного гаражу у розмірі 23,36 за 1 м. кв., оформлені протоколом № 1 Загальних зборів ОСББ «ТСББ «Комфорт» від 24.12.2020, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнання недійсними рішення загальних зборів ОСББ «ТСББ «Комфорт» () від 17.12.2021: про визначення розміру внесків для власників квартир на управління та утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 8,20 грн за 1 м. кв; на створення ремонтного фонду у розмірі 10% відсотків від суми платежів на утримання будинку, прибудинкової території, утримання консьєржів; для власників гаражних боксів на утримання та обслуговування багатобоксового підземного гаражу у розмірі 24,83 за 1 м. кв., оформлені протоколом № 1 загальних зборів ОСББ «ТСББ «Комфорт» від 17.12.2021, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка є власницею квартири АДРЕСА_2 та гаражного боксу № НОМЕР_1 у багатоквартирному будинку по АДРЕСА_1 , де створено Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Товариство співвласників багатоквартирного будинку «Комфорт». На загальних зборах співвласників було прийнято ряд рішень, оформлених протоколом № 1 загальних зборів ТСББ «Комфорт» від 14.12.2019, протоколом № 1 загальних зборів ТСББ «Комфорт» від 24.12.2020 та протоколом № 1 загальних зборів ТСББ «Комфорт» від 17.12.2021, з якими позивач не погоджується в частині затвердження обов`язкових до сплати внесків та платежів, оскільки вони були ухвалені без достатньої кількості голосів, а саме менш ніж двома третинами від загальної кількості усіх співвласників. У зв`язку з цим такі рішення, на думку позивачки підлягають визнанню недійсними.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції керувався тим, що спір між тими ж сторонами про той самий предмет і з тих самих підстав вже вирішений у межах справи № 910/10468/23 (910/7571/23) та рішення набрало законної сили, а тому судом першої інстанції відмовлено у відкритті провадження у справі № 910/9858/25 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

У силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Справа була розглянута в розумний строк (в розумінні ст. 6 Конвенції) з незалежних від суду причин: дію воєнного стану в Україні, обставини оголошення сигналу «повітряна тривога», перебування членів колегії суддів на лікарняному, у відпустках та інші чинники.

Згідно зі ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду із вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Разом з тим, не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права (такі правові висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 924/1473/15).

Водночас правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги (такий висновок наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 904/5726/19).

Предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов`язку.

Судом першої інстанції вірно встановлено та перевірено колегією суддів, що в провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа № 910/10468/23 (910/7571/23) за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Товариство співвласників багатоквартирного будинку "Комфорт" про

- визнання недійсними рішення загальних зборів ОСББ "ТСББ "Комфорт" () від 14.12.2019: про визначення розміру внесків для власників квартир на утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 6,33 грн за 1 м. кв; на створення ремонтного фонду у розмірі 10% відсотків від суми платежів на утримання будинку, прибудинкової території, утримання консьєржів (на рівні 2019 року); для власників гаражних боксів на утримання та обслуговування багатобоксового підземного гаражу у розмірі 19,67 за 1 м. кв., оформлені протоколом № 1 Загальних зборів ОСББ "ТСББ "Комфотр" від 14.12.2019, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнання недійсними рішення загальних зборів ОСББ "ТСББ "Комфорт" () від 24.12.2020: про визначення розміру внесків для власників квартир на управління та утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 7,65 грн за 1 м. кв; на створення ремонтного фонду у розмірі 10% відсотків від суми платежів на утримання будинку, прибудинкової території, утримання консьєржів (на рівні 2019 року); для власників гаражних боксів на утримання та обслуговування багатобоксового підземного гаражу у розмірі 23,36 за 1 м. кв., оформлені протоколом № 1 Загальних зборів ОСББ "ТСББ "Комфорт" від 24.12.2020, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1;

- визнання недійсними рішення загальних зборів ОСББ "ТСББ "Комфорт" () від 17.12.2021: про визначення розміру внесків для власників квартир на управління та утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 8,20 грн за 1 м. кв; на створення ремонтного фонду у розмірі 10% відсотків від суми платежів на утримання будинку, прибудинкової території, утримання консьєржів; для власників гаражних боксів на утримання та обслуговування багатобоксового підземного гаражу у розмірі 24,83 за 1 м. кв., оформлені протоколом № 1 загальних зборів ОСББ "ТСББ "Комфорт" від 17.12.2021, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Господарського суду міста Києва № 910/10468/23 (910/7571/23) від 24.03.2025, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду № від 19.06.2025, відмовлено у задоволені позову.

Отже, колегія суддів констатує, що предмет спору у даній справі та справі № 910/10468/23 (910/7571/23) є тотожнім.

Позовні вимоги у справі № 910/10468/23 (910/7571/23) окрім того, що спірні рішення ухвалені без достатньої кількості голосів (менше ніж 2/3 загальної кількості голосів) обґрунтовані тим, що позивачка не була належним чином повідомлена про проведення спірних зборів.

Однак, при виділені з позову, який вже заявлено, частини обґрунтування позовних вимог в окремий позов з тим самим предметом, свідчить про те, що тотожність підстав і предмета позову в даному випадку зберігається.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що та обставина, що позивачем у новому позові вже наведено кількісні показники голосів, які на його думку неправомірно прийнято при підрахунку голосування на спірних зборах не змінює підстав позову.

Водночас, судом першої інстанції доречно зазначено, що позивачу ніщо не перешкоджало доведення їх кількості при розгляді справи № 910/10468/23 (910/7571/23).

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 927/977/23 від 25.04.2024).

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдинг" проти України", а також рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 у справі за заявою № 28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Колегія суддів цілком погоджується із доводами відповідача, викладеними у відзиві на апеляційну скаргу, що вирішення спору у даній справі по суті фактично призведе до переоцінки обставин, встановлених рішеннями судів справі №910/10468/23 (910/7571/23), що не відповідає принципу юридичної визначеності та суперечить положенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Метою застосування зазначеної норми процесуального права законодавець визначив як уникнення можливості формування різних висновків і тлумачень щодо наявних між сторонами обставин та правовідносин, так і уникнення застосування можливості подачі нового позову з тим же предметом, з тих же підстав і між тими самими сторонами як засобу, спрямованого на спробу переглянути висновки судів за результатами розгляду попереднього позову, що не відповідатиме принципу юридичної визначеності.

Подання позивачем нового позову про той самий предмет і з тих самих підстав, з яких прийнято рішення в іншій справі, яке вже набрало законної сили, фактично зводиться до нового слухання справи та нового її вирішення, що не відповідає принципу юридичної визначеності та суперечить положенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Наведене узгоджується з усталеною позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 30.01.2024 у справі № 916/2638/23, від 06.06.2024 у справі № 924/1331/23.

Відтак, з огляду на те, що спір між тими ж сторонами про той самий предмет і з тих самих підстав вже вирішений у межах справи № 910/10468/23 (910/7571/23) та рішення набрало законної сили, що скаржником не спростовано скаржником у своїй апеляційній скарзі, судом першої інстанції цілком правомірно та обгрунтовано відмовлено у відкритті провадження у справі № 910/9858/25 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України.

Посилання позивача/скаржника на отримання останнім нових доказів, які не були досліджені судами під час розгляду справи № 910/10468/23 (910/7571/23), а саме деталізовані інформаційні довідки з ДРРП, отримані 16.07.2025 та 17.07.2025 не є підставою для нового позову, а може бути підставою для перегляду судових рішень справи № 910/10468/23 (910/7571/23) за нововиявленими або виключними обставинами згідно положень статті 320 ГПК України.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги щодо того, що оскаржувана ухвала обмежує право позивача на доступ до суду, колегія суддів звертахє увагу на те, що право на доступ до суду, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права (рішення ЄСПЛ від 12.07.2001 у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини»).

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваній ухвалі, а оскаржуване судове рішення ухвалено з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваної ухвали Господарського суду міста Києва від 15.08.2025 у справі №910/9858/25, за наведених скаржником доводів апеляційної скарги.

Розподіл судових витрат

Оскільки розгляд справи не завершено, розподіл судових витрат не здійснюється відповідно до приписів ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 269, 270, 271, 273, 275, 280, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.08.2025 у справі №910/9858/25 - залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.08.2025 у справі №910/9858/25 - залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за ОСОБА_1 .

4. Матеріали справи № 910/9858/25 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені статтями 287 та 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді М.А. Барсук

С.О. Алданова