ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

(додаткова)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" січня 2026 р. Справа№ 910/10492/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Владимиренко С.В.

суддів: Ходаківської І.П.

Демидової А.М.

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Елітгідропривод»

про ухвалення додаткового рішення

в межах розгляду апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі»

на рішення Господарського суду міста Києва від 13.11.2025 (повне рішення складено 24.11.2025)

у справі №910/10492/25 (суддя Полякова К.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Елітгідропривод»

до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі»

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Елітгідропривод» (далі за текстом - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» (далі за текстом - відповідач) про визнання незаконними дії відповідача по відключенню 03.07.2025 електропостачання у нежитловому приміщенні №13 по вул. Панківській, буд. 8 у м. Києві та зобов`язання останнього протягом тижня за власний рахунок відновити електропостачання до нежитлового приміщення №13 по вул. Панківській, буд. 8 у м. Києві.

Господарський суд міста Києва рішенням від 13.11.2025 у справі №910/10492/25 позовні вимоги задовольнив; визнав незаконними дії відповідача по відключенню 03.07.2025 електропостачання у нежитловому приміщенні №13 по вул. Панківській, буд. 8 у м. Києві; зобов`язав відповідача протягом тижня за власний рахунок відновити електропостачання до нежитлового приміщення №13 по вул. Панківській, буд. 8 у м. Києві; та стягнув з відповідача на користь позивача 4 844,80 грн витрат зі сплати судового збору.

Не погодившись із ухваленим рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 13.11.2025 у справі №910/10495/25 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.12.2025 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» на рішення Господарського суду міста Києва від 13.11.2025 у справі №910/10492/25 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: Владимиренко С.В. - головуючий, Демидова А.М., Ходаківська І.П.

Північний апеляційний господарський суд постановою від 13.01.2025 Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» на рішення Господарського суду міста Києва від 13.11.2025 у справі №910/10492/25 залишив без задоволення; рішення Господарського суду Київської області від 13.11.2025 у справі №910/10492/25 залишив без змін.

Позивач 19.01.2026 подав до Північного апеляційного господарського суду через підсистему «Електронний суд» заяву про ухвалення додаткового рішення та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 18 000,00 грн.

Відповідно до протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки, додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 19.01.2026 заяву позивача про ухвалення додаткового рішення передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: Владимиренко С.В. - головуючий, Демидова А.М., Ходаківська І.П.

Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 20.01.2026 розгляд заяви позивача про ухвалення додаткового рішення призначено у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

22.01.2026 відповідач подав до Північного апеляційного господарського суду через підсистему «Електронний суд» заперечення на заяву позивача про ухвалення додаткового рішення.

У запереченнях на заяву позивача про ухвалення додаткового рішення відповідач зазначає про те, що позивач в порушення положень процесуального Закону у встановлені порядок та строк не подав до суду першої інстанції заяву про ухвалення додаткового рішення та стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн за розгляд справи у суді першої інстанції.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача 8 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції, то позивачем на обґрунтування заяви не подано суду детального опису робіт (наданих послуг) та Додаткової угоди, якою сторони погодили розмір витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Частиною 4 статті 244 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) визначено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву позивача про ухвалення додаткового рішення, дослідивши докази, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила наступне.

Конституцією України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу (стаття 59).

Відповідно до статті 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Незалежність адвокатури гарантується. Засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом. Виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

Згідно із статтею 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

За приписами статті 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно положень ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості: ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову/апеляційної скарги, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 вказано, що метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості: ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

Відповідно до частин 1, 3 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору (частина 2 статті 124 ГПК України).

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу відповідача зазначав, що за розгляд справи у суді апеляційної інстанції ним були понесені витрати на професійну правничу допомогу на суму 8 000,00 грн, що підтверджується Додатковою угодою №2 до Договору про надання правової допомоги від 29.12.2025, акт приймання-передачі виконаних робіт, який буде надано у відповідності до ГПК України.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач до заяви про ухвалення додаткового рішення подав виписки по особовому рахунку Сердюк Тетяни Миколаївни; копію Акта №2 приймання-передачі наданих послуг від 13.01.2026 до Додаткової угоди №2 до Договору про надання правової допомоги №1908/2025 від 19.08.2025.

Водночас не подання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат не є безумовною підставою для відмови у задоволенні заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Подібний за змістом правовий висновок викладено Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у постанові від 15.01.2024 у cправі №918/1094/22.

Згідно із статтею 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач своїм правом скористався, заперечення на заяву позивача про ухвалення додаткового рішення до суду апеляційної інстанції подав.

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правничої допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правничої допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги.

Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правничої допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера (частини 1, 2 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 № 5076-VI).

У суді апеляційної інстанції представництво інтересів позивача здійснювала адвокат Сердюк Тетяна Миколаївна на підставі Ордера на надання правничої допомоги серії АН №1877265 від 29.12.2025 на виконання Договору про надання правничої допомоги №1908/2025 від 19.08.2025 у Північному апеляційному господарському суді, копія якого додана до відзиву на апеляційну скаргу відповідача.

19.08.2025 між позивачем (далі - Клієнт) та Адвокатом Сердюк Тетяною Миколаївною (далі - Адвокат) укладено Договір про надання правової допомоги від №1908/2025 (далі за текстом - Договір), за умовами якого Адвокат бере на себе зобов`язання з надання правової інформації, консультацій з правових питань, складання процесуальних документів та представництво у суді інтересів Клієнта, а Клієнт зобов`язується виплатити Адвокату гонорар (винагороду) за надання правової допомоги, передбаченої в пункті 1.2 цього Договору (а.с. 64-66).

Договір набуває чинності з дати його підписання і діє протягом 24 наступних календарних місяців. Після закінчення строку дії Договору, Сторони мають право на автоматичну пролонгацію його умов у випадку відсутності письмової заяви однієї із Сторін про припинення умов Договору (пункти 7.1, 7.2 Договору).

Пунктом 5.1 Договору сторони погодили, що факт надання передбачених цим Договором послуг підтверджується Актом приймання-передачі наданих послуг (далі - Акт).

За надання правової допомоги Клієнт (або особа, який доручено Клієнтом здійснити оплату правових послуг адвоката) зобов`язується виплатити Адвокату гонорар (винагороду). Розмір гонорару (винагороди), який Клієнт сплачує Адвокату за надану в межах цього Договору правову допомогу, визначається Сторонами окремо додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною цього Договору. Така додаткова угода може бути викладена у формі Додатку до Договору, який набуває чинності з дня його підписання уповноваженими представниками Сторін (пункт 4.1 Договору).

29.12.2025 сторони за Договором уклали Додаткову угоду №1, якою визначили порядок оплати гонорару (винагороди) Адвокату за надання правової допомоги у веденні справи, яка розглядається у Північному апеляційному господарському суді за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» на рішення Господарського суду міста Києва від 13.11.2025 у справі №910/10492/25.

Сторони за Додатковою угодою №1 від 29.12.2025 погодили, що розмір гонорару Адвоката за надання правової допомоги у веденні вищевказаної справи становить 8 000,00 грн. Копія Додаткової угоди №1 від 29.12.2025 додана до відзиву на апеляційну скаргу відповідача.

13.01.2026 сторони Договору склали та підписали Акт №2 приймання-передачі наданих послуг, яким підтвердили надання Адвокатом Клієнту послуг на суму 18 000,00 грн, а саме: послуга з надання правової допомоги у спорі про визнання дій Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» протиправними та зобов`язання вчинити дії, вартість послуги становить 10 000,00 грн; надання правової допомоги у веденні справи, яка розглядається у Північному апеляційному господарському суді за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» на рішення Господарського суду міста Києва від 13.11.2025 у справі №910/10492/25, вартість послуги становить 8 000,00 грн.

Відповідно до статті 30 Закону №5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що: «Гонорар може встановлюватися у формі фіксованого розміру, погодинної оплати. Ці форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону №5076-VI як «форма винагороди адвоката», але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу».

Отже, визначений сторонами розмір гонорару є фіксованим, надання послуг з правової допомоги у суді першої інстанції - 10 000,00 грн, у суді апеляційної інстанції - 8 000,00 грн.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 виснував, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Згідно частини 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до частини 1 статті 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач в порушення положень частини 8 статті 129 ГПК України відповідні докази суду першої інстанції не надавав, а тому клопотання позивача про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення 10 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції підлягає залишенню без розгляду.

Слід зазначити, що за частиною 14 статті 129 ГПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до підпункту (б) пункту 4 частини 1 статті 282 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення.

Північний апеляційний господарський суд постановою від 13.01.2025 Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» на рішення Господарського суду міста Києва від 13.11.2025 у справі №910/10492/25 залишив без задоволення; рішення Господарського суду Київської області від 13.11.2025 у справі №910/10492/25 залишив без змін.

Таким чином, враховуючи положення частини 14 статті 129 ГПК України та підпункту (б) пункту 4 частини 1 статті 282 ГПК України, розподіл судових витрат, у тому числі, витрат на професійну правничу допомогу здійснюється судом апеляційної інстанції лише у випадку скасування або зміни рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частини 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити із встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

За змістом частини 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5 та 6 статті 126 ГПК України).

У розумінні положень частин 5 та 6 статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Відповідно до частини 6 статті 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (пункт 39 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19, пункт 18 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.10.2025 у cправі № 910/2546/22).

У постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, приписами статей 123 - 130 Господарського процесуального кодексу України, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.01.2022 у справі №911/2737/17).

Судом апеляційної інстанції з`ясовано, що представник позивача у суді апеляційної інстанції подав відзив на апеляційну скаргу відповідача, адвокатом здійснено представництво у 2-х судових засіданнях.

Судом апеляційної інстанції враховано співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих послуг (подання відзиву на апеляційну скаргу, участь адвоката у двох судових засіданнях під час розгляду справи №910/10492/25 Північним апеляційним господарським судом); предмет позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Водночас відповідач у своїх запереченнях на заяву позивача про ухвалення додаткового рішення не навів доводів стосовно неспівмірності витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, тоді як частиною 6 статті 126 ГПК України визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини 4 статті 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (частина 5 статті 236 ГПК України).

За таких обставин, клопотання позивача про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції підлягає задоволенню, та до стягнення з відповідача на користь відповідача підлягає 8 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи №910/10492/25 у суді апеляційної інстанції.

Статтею 244 ГПК України визначено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованим; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

З урахуванням того, що за подання клопотання про ухвалення додаткового рішення судовий збір не сплачується, то розподіл судового збору у такому випадку не здійснюється.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Елітгідропривод» про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення 10 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи №910/10492/25 у суді першої інстанції залишити без розгляду.

2. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Елітгідропривод» про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення 8 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи №910/10492/25 у суді апеляційної інстанції задовольнити.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» (вул. Новокостянтинівська, 20, м. Київ, 04080; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 41946011) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Елітгідропривод» (вул. Каштанова, 14, м. Харків, 61124; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 36222834) 8 000,00 грн (вісім тисяч гривень) витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції.

4. Видачу наказу на виконання даної додаткової постанови доручити Господарському суду міста Києва.

5. Матеріали справи №910/10492/25 повернути до Господарського суду міста Києва.

6. Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в статтях 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя С.В. Владимиренко

Судді І.П. Ходаківська

А.М. Демидова