ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"26" січня 2026 р. Справа №924/792/25

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Димбовського В.В., при секретарі судового засідання Нечаюк А.О., розглянувши матеріали справи

за позовом акціонерного товариства ''Акцент-Банк'', м. Дніпро

до фізичної особи ОСОБА_1 , м. Хмельницький

про стягнення 240239,38 грн.

Представники сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Лозінський М.В. згідно ордеру №1112601 від 04.12.2025р.

У судовому засіданні, згідно ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, проголошено скорочене (вступна та резолютивна частини) рішення. Скорочене (вступна та резолютивна частини) рішення проголошено 26.01.2026р., оскільки у судовому засіданні оголошувалась перерва.

Виклад позицій учасників судового процесу.

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача 240239,38 грн., з яких 223979,51 грн. заборгованості за кредитом, 259,87 грн. заборгованості за процентами, 16000,00 грн. штрафу (1000,00 грн. фіксована складова штрафу і 15000,00 грн. - змінна складова).

В обґрунтування позову посилається на неналежне виконання зобов`язань щодо повернення заборгованості за наданим кредитом та процентами згідно кредитного договору №20.46. від 18.07.2024р. Нарахування штрафу обумовлює наявністю відповідної умови договору щодо її застосування, а саме: п. 5.8 договору.

Відповідач у письмових поясненнях, поданих 11.12.2025р., вважає заявлений позивачем розмір основного боргу не враховує усі суми, які сплачувались. Стверджує, що після відкриття провадження у справі відповідачем сплачено частину суми основного боргу, надаючи на підтвердження платіжні інструкції. Крім того, стверджує, що відповідачем добровільно відшкодовано судовий збір в сумі 3603,59 грн.

З врахуванням здійснених проплат, представником відповідача 29.12.2025р. подано клопотання про закриття провадження у справі в частині сплаченої суми основного боргу у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Також, відповідач заперечує щодо позовних вимог про стягнення штрафу. На переконання відповідача, він, як позичальник, звільняється від обов`язків сплачувати на користь кредитодавця неустойку у вигляді штрафу, а нараховані штрафи підлягають списанню у період дії карантину і воєнного стану. При цьому, посилається на пункти 15, 18 розділу ''Прикінцеві та перехідні положення'' Цивільного кодексу України, постанову Кабінету Міністрів України від 11.03.2020р. №211 ''Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2'' та Указ Президента України №64/2022 від 24.02.2022р.

Представник позивача в судове засідання не з`явився.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав подану раніше позицію, викладену у відзиві та клопотанні.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань у період з 07.05.2019р. до 27.11.2024р. ОСОБА_1 був зареєстрований фізичною особою-підприємцем.

18.07.2024р. між акціонерним товариством ''Акцент-Банк'', як банком, та фізичною особою-підприємцем Середюк Володимиром Дмитровичем, як позичальником, укладено кредитний договір №20.46., за умовами якого (п. 1.1, п. А.2.) банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати позичальнику строковий кредит з лімітом 300000,00 грн. на поповнення обігових коштів, в обмін на зобов`язання позичальника щодо повернення кредиту, сплати процентів, винагороди, в обумовлені цим договором терміни. Строковий кредит надається банком у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника та/або шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника за цільовим призначенням.

Згідно п. А.4 кредитного договору рахунками для обслуговування кредиту являється рахунок НОМЕР_1 (в гривнях).

Як передбачено п. п. А.6, А.8 договору за користування кредитом позичальник сплачує фіксовані проценти у розмірі 20,90% річних. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно, виходячи з фактичних залишків заборгованості за позичковим рахунком, фактичної кількості днів у місяці, 360 днів у році, та процентної ставки, передбаченої договором. При цьому, день видачі та день повернення кредиту вважаються одним днем (метод визначення днів для нарахування процентів ''факт/360''). Якщо ануїтетний платіж не буде здійснено у відповідну дату згідно з графіком платежу, то заборгованість за кредитом та/або процентами вважається простроченою на наступний день.

Згідно п. 1.2 та п. А.3 договору, термін повернення кредиту 16.07.2027p. Позичальник здійснює погашення кредиту та процентів щомісячно ануїтетними (однаковими платежами в розмірі та в строки згідно з графіком платежів (додаток №1 цього договору). Ануїтетний платіж включає в себе погашення частини основної суми кредиту та процентів за його користування.

У п. А.12 договору сторони взаємно домовились, що будь-яка істотна умова кредитування, передбачена розділом ''А'' цього договору, може змінюватися протягом дії договору, серед іншого, при неналежному виконанні позичальником взятих на себе зобов`язань за цим договором

В абзаці 3 п. А.3 договору передбачено, що у випадку порушення позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених цим договором, банк на свій розсуд, починаючи з 31-го дня порушення будь-якого із зобов`язань, має право змінити умови цього договору, встановивши інший термін повернення кредиту. При цьому, банк направляє позичальнику письмове повідомлення із зазначенням дати терміну повернення кредиту. У випадку непогашення позичальником заборгованості за цим договором у термін, зазначений у повідомленні, уся заборгованість, починаючи з наступного дня дати, зазначеної у повідомленні, вважається простроченою.

Така саме умова передбачена у п. 2.3.2 договору, згідно якої банк на свій розсуд має право змінити умови цього договору зажадати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати процентів за його користування, виконання інших зобов`язань за цим договором у повному обсязі шляхом відправлення повідомлення. При цьому, згідно зі ст. 212, 611, 651 ЦКУ за зобов`язаннями, терміни виконання яких не наступили, терміни вважаються такими, що наступили, у зазначену у повідомленні дату.

Згідно п. 5.8 кредитного договору у випадку порушення позичальником термінів платежів по будь-якому із грошових зобов`язань передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, що спричинило звернення банку до судових органів, позичальник сплачує банку штраф, що розраховується за наступною формулою: 1000,00 грн. + 5% від суми встановленого у п. А.2 цього договору ліміту.

Договір підписаний сторонами 18.07.2024р. Договір підписано кваліфікованим електронним підписом.

Позивач, на виконання своїх договірних зобов`язань, надав відповідачу кредит згідно умов кредитного договору, про що свідчить меморіальний ордер №38054364.52334.64999 від 18.07.2024р. на суму 300000,00 грн. Згідно вказаного ордеру кредит надано фізичній особі-підприємцю Середюк Володимиру Дмитровичу.

Відповідач свої зобов`язання з повернення кредиту належним чином не виконував, про що свідчить виписка по рахунку за 18.07.2024р. по 26.07.2025р.

З додатку до позовної заяви вбачається, що позивач направив на адресу відповідача вимогу від 20.06.2025р. про сплату боргу.

З наявної вимоги вбачається, що позивач просить погасити всю заборгованість за наявним кредитом у розмірі 258868,22 грн. у строк до 27.06.2025р. Вимога надіслана 07.07.2025р., про що свідчить накладна №940 та фіскальний чек 07.07.2025р.

Згідно розрахунку станом на 28.07.2025р. заборгованість відповідача за кредитним договором не погашена і становила 240239,38 грн., з яких 223979,51 грн. заборгованість за кредитом, 259,87 грн. заборгованість за процентами.

У зв`язку з неналежним виконанням своїх зобов`язань за договором відповідачу нараховано штраф в розмірі 16000,00 грн.

Після подання позову до суду відповідачем сплачено частину суми заборгованості за кредитом в розмірі 179437,00 грн., про що свідчать платіжні інструкції: №5КН5-9К55-Н289-5РМ4 від 05.10.2025р. на суму 20000,00 грн., №ТО28-158Т-9Н8Т-К2ХС від 10.10.2025р. на суму 19000,00 грн., №8052-НТК9-31ВА-8ХС2 від 18.10.2025р. на суму 20000,00 грн., №ЕЕ4Х-НВА0-ХЕК5-12Н7 від 16.12.2025р. на суму 6000,00 грн., №ВМТМ-Т4В5-К6МТ-864С від 16.12.2025р. на суму 6500,00 грн., №72МЕ-КА16-2523-7А2А від 16.12.2025р. на суму 2900,00 грн., №Р907-Р49Р-В1ЕЕ-А63М від 29.12.2025р. на суму 80000,00 грн., №4355-ТК5Р-ЕХОН-13НТ від 15.01.2026р. на суму 14037,00 грн., №3ХВА-8КАК-6Х7В-5ЕР2 від 23.01.2026р. на суму 11000,00 грн.

Кошти в розмірі 179437,00 грн. сплачено відповідачем на рахунок банку UA4063307, який згідно п. А.4 кредитного договору визначено рахунком для обслуговування кредиту.

Вказані проплати відповідача підтверджуються випискою акціонерного товариства ''Акцент-Банк'' по особовому рахунку за період з 18.07.2024р. по 19.01.2026р.

Також в матеріалах справи міститься квитанція до платіжної інструкції №20420-12 від 28.11.2025р., згідно якої відповідачем сплачено суму 3603,59 грн. на рахунок НОМЕР_2 банка отримувача АТ ''А-Банк'' із призначенням судовий збір.

Аналізуючи надані докази, оцінюючи їх у сукупності, суд приймає до уваги наступне.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, право на одержання від позичальника процентів, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором, закріплено у ч. 1 ст. 1048 ЦК України.

З матеріалів справи вбачається, що правовідносини між сторонами виникли на підставі кредитного договору №20.46. від 18.07.2024р. і кожна із сторін прийняла на себе зобов`язання щодо його виконання, зокрема, позивач зобов`язався надати кредитні кошти відповідачу, а відповідач зобов`язався їх повернути у строки, передбачені договором, та сплатити відсотки за користування коштами.

Наявний в матеріалах справи меморіальний ордер №38054364.52334.64999 від 18.07.2024р. на суму 300000,00 грн. свідчить про виконання позивачем своїх договірних зобов`язань в частині надання відповідачу грошових коштів.

При цьому, згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань у період з 07.05.2019р. до 27.11.2024р. Середюк Володимир Дмитрович був зареєстрований фізичною особою-підприємцем.

Згідно вказаного ордеру від 18.07.2024р. кредит надано фізичній особі-підприємцю Середюк Володимиру Дмитровичу.

Натомість, відповідач своїх зобов`язань з повернення коштів та сплати процентів належним чином не виконав.

З даного приводу відмічається, що згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Як вбачається з п. 1.2 та п. А.3 договору, встановлено порядок повернення коштів позивачу. Так, відповідач мав повернути кредитні кошти в повному обсязі до 16.07.2027р. Відповідач здійснює погашення кредиту та процентів щомісячно ануїтетними (однаковими платежами в розмірі та в строки згідно з графіком платежів (додаток №1 цього договору). Ануїтетний платіж включає в себе погашення частини основної суми кредиту та процентів за його користування.

Згідно графіка платежів, як додатку №1 до кредитного договору №20.46. від 18.07.2024р., сторони погодили повернення кредиту та сплати процентів частинами кожного місяця з 18.08.2024р. по 16.07.2027р.

Тобто, прострочення в поверненні кредиту частинами та сплати процентів розпочинало перебіг кожного місяця з 19 числа.

Неналежне виконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за кредитним договором стосовно повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом підтверджується випискою по рахунку за 18.07.2024р. по 26.07.2025р. та не спростовано відповідачем.

У п. А.12 кредитного договору №20.46. від 18.07.2024р. сторони взаємно домовились, що будь-яка істотна умова кредитування, передбачена розділом ''А'' цього договору, може змінюватися протягом дії договору, серед іншого, при неналежному виконанні позичальником взятих на себе зобов`язань за цим договором.

В абзаці 3 п. А.3 договору передбачено, що у випадку порушення позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених цим договором, банк на свій розсуд, починаючи з 31-го дня порушення будь-якого із зобов`язань, має право змінити умови цього договору, встановивши інший термін повернення кредиту При цьому, банк направляє позичальнику письмове повідомлення із зазначенням дати терміну повернення кредиту У випадку непогашення позичальником заборгованості за цим договором у термін, зазначений у повідомленні, уся заборгованість, починаючи з наступного дня дати, зазначеної у повідомленні, вважається простроченою.

Така саме умова передбачена у п 2.3.2 договору, згідно якої банк на свій розсуд має право змінити умови цього договору зажадати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати процентів за його користування, виконання інших зобов`язань за цим договором у повному обсязі шляхом відправлення повідомлення, При цьому, згідно зі ст. 212, 611, 651 ЦКУ за зобов`язаннями, терміни виконання яких не наступили, терміни вважаються такими, що наступили, у зазначену у повідомленні дату.

Суд зауважує, що укладений між позивачем та відповідачем кредитний договір №20.46. від 18.07.2024р. являється чинним, умови його у встановленому законом порядку не змінювались, відтак обов`язки, що виникли внаслідок його укладення, підлягали виконанню, а сторони мали право очікувати, що буде виконано все, що обумовлено цим правочином належним чином і у визначений строк.

Відповідач, уклавши кредитний договір, погодився з його умовами, і прийнявши на себе зобов`язання з повернення кредиту та сплати відсотків, погодився із передбаченим цим договором порядком можливості повернення кредиту достроково у випадку неналежного виконання зобов`язання (п. А.12, абзац 3 п. А.3, п. 2.3.2) і не міг не усвідомлювати наслідки неналежного виконання договірних зобов`язань.

В матеріалах справи наявна вимога позивача направлена на адресу відповідача від 20.06.2025р., згідно якої позивач просить погасити всю заборгованість за наявним кредитом у строк до 27.06.2025р.

Отже, обов`язок повернення кредиту та сплати процентів виник після встановленого у вимозі строку з моменту надіслання вимоги, а саме: після 07.07.2025р.

Однак, вимога з повернення кредиту та сплати процентів в повному обсязі згідно умов кредитного договору №20.46. від 18.07.2024р. виконана не була.

Відтак, відповідач, являється боржником, що прострочив виконання грошового зобов`язання і зобов`язаний сплатити заборгованість за кредитом в розмірі 223979,51 грн. та заборгованість за процентами в сумі 259,87 грн.

Приймаючи до уваги вищенаведене, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 223979,51 грн. заборгованості за кредитом та заборгованості за процентами в сумі 259,87 грн. є обгрунтованими.

Судом враховується, що заборгованість за кредитом частково погашено під час розгляду справи загалом на суму 179437,00 грн., про що свідчать платіжні інструкції: №5КН5-9К55-Н289-5РМ4 від 05.10.2025р. на суму 20000,00 грн., №ТО28-158Т-9Н8Т-К2ХС від 10.10.2025р. на суму 19000,00 грн., №8052-НТК9-31ВА-8ХС2 від 18.10.2025р. на суму 20000,00 грн., №ЕЕ4Х-НВА0-ХЕК5-12Н7 від 16.12.2025р. на суму 6000,00 грн., №ВМТМ-Т4В5-К6МТ-864С від 16.12.2025р. на суму 6500,00 грн., №72МЕ-КА16-2523-7А2А від 16.12.2025р. на суму 2900,00 грн., №Р907-Р49Р-В1ЕЕ-А63М від 29.12.2025р. на суму 80000,00 грн., №4355-ТК5Р-ЕХОН-13НТ від 15.01.2026р. на суму 14037,00 грн., №3ХВА-8КАК-6Х7В-5ЕР2 від 23.01.2026р. на суму 11000,00 грн.

Кошти в розмірі 179437,00 грн. сплачено відповідачем на рахунок банку UA4063307, який згідно п. А.4 кредитного договору визначено рахунком для обслуговування кредиту.

Вказані проплати відповідача підтверджуються випискою акціонерного товариства ''Акцент-Банк'' по особовому рахунку за період з 18.07.2024р. по 19.01.2026р.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми Господарського процесуального кодексу України можливе у разі, коли предмет спору існував на момент виникнення спору та припинив існування в процесі розгляду справи.

Оскільки відповідач сплатив частину суми основної заборгованості в розмірі 179437,00 грн. вже після відкриття провадження у даній справі, відповідно, на час розгляду справи між сторонами відсутні спірні правовідносини в цій частині боргу, а саме в сумі 179437,00 грн.

Приймаючи до уваги те, що частину основної заборгованості сплачено після відкриття провадження у справі, клопотання представника відповідача від 29.12.2025р. про закриття провадження у справі в частині сплаченої суми основного боргу підлягає задоволенню, а провадження в частині стягнення 179437,00 грн. заборгованості за кредитом підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України. Інша частина основної заборгованості за кредитом в сумі 44542,51 грн. та заборгованості за процентами в сумі 259,87 грн. підлягає стягненню з відповідача.

За загальним правилом, згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Сплата неустойки (штрафу, пені) являється наслідком порушення виконання зобов`язання (п. 3 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Частиною першою статті 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Частиною другою ст. 551 ЦК України передбачено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі.

Отже, законодавець пов`язує можливість застосування неустойки (штрафу, пені) за порушення строків виконання зобов`язань саме з умовами їх встановлення за договором за відсутності законодавчого врегулювання розміру таких санкцій.

Сторони передбачили в умовах кредитного договору №20.46. від 18.07.2024р., у пункті 5.8 сплату відповідачем штрафу у випадку порушення термінів платежів по будь-якому із грошових зобов`язань передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, що спричинило звернення банку до судових органів, що розраховується за наступною формулою: 1000,00 грн. + 5% від суми встановленого у п. А.2 цього договору ліміту.

Згідно розрахунку позивача нарахування штрафу здійснено згідно формули встановленої у п. 5.8. договору, а саме: 1000,00 грн. фіксована складова штрафу і 15000,00 грн. - змінна складова (5% від 300000,00 грн.).

З приводу стягнення з відповідача штрафу в розмірі 16000,00 грн. судом приймається до уваги наступне.

Відповідно до мети укладеного договору №20.46. від 18.07.2024р., кредит наданий відповідачу на поповнення обігових коштів як фізичній особі-підприємцю, тобто для здійснення підприємницької діяльності.

Згідно пунктів 15, 18 розділу ''Прикінцеві та перехідні положення'' Цивільного кодексу України, у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем) позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення; у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеною статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020р. №211 ''Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2'' установлено по всій території України карантин, який відмінено з 30.06.2023р. постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023р. №651. Крім того, Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022р. введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022р. строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався, у тому числі і на час звернення з даним позовом.

З огляду на викладене вище, існування між сторонами кредитного договору, кредит за яким надавався відповідачу як фізичній особі-підприємцю, у період дії як карантину, так і воєнного стану, відповідач звільняється від обов`язків сплачувати на користь позивача неустойку у вигляді штрафу, а нараховані штрафи підлягають списанню кредитодавцем.

Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача 16000,00 грн. штрафу (1000,00 грн. фіксована складова штрафу і 15000,00 грн. - змінна складова) задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 129 ГПК України, витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача. При цьому, квитанція до платіжної інструкції №20420-12 від 28.11.2025р., згідно якої відповідачем сплачено суму 3603,59 грн. не враховується як відшкодування позивачу суми судового збору, оскільки з квитанції неможливо встановити, що призначенням платежу являється саме відшкодування судового збору по даній справі №924/792/25.

Крім того, вказана відповідачем проплата не відображається у виписці банку по особовому рахунку за період з 18.07.2024р. по 19.01.2026р., і жодних пояснень з приводу зарахування зазначеної суми 3603,59 грн. як відшкодування судового збору, позивачем не надано.

Керуючись ст. ст. 129, 231, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарськогопроцесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь акціонерного товариства ''Акцент-Банк'' (м. Дніпро, вул. Батумська, 11; ) 44542,51 грн. (сорок чотири тисячі пятсот сорок дві гривні пятдесят одну копійку) - заборгованості за кредитом, 259,87 грн. (двісті п`ятдесят дев`ять гривень вісімдесят сім копійок) заборгованості за процентами, 3028,00 грн. (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок) - витрат по оплаті судового збору.

Видати наказ.

Провадження в частині позовних вимог про стягнення 179437,00 грн. заборгованості за кредитом закрити.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 29 січня 2026 року.

Суддя В.В. Димбовський