ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"19" січня 2026 р. Cправа №902/1370/25

Господарський суд Вінницької області у складі головуючої судді Нешик О.С., при секретарі судового засідання Шаравській Н.Л., за участю:

представника позивача: Кушніра Р.Ю. (довіреність б/н від 01.10.2025),

відповідач - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фарт буд", м.Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінниця будінвест", м.Вінниця

про стягнення 3 275 628,91 грн заборгованості за договором підряду

ВСТАНОВИВ:

Процесуальні дії у справі, стислий виклад позицій сторін.

До Господарського суду Вінницької області звернулося Товариства з обмеженою відповідальністю "Фарт буд" з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінниця будінвест" 2700000,00 грн основного боргу, 465509,59 грн пені, 45049,32 грн 3% річних та 65070,00 грн інфляційних втрат, з посиланням на невиконання відповідачем зобов`язань за договором підряду №25/03-24 від 25.03.2024 в частині оплати виконаних робіт.

Ухвалою суду від 08.10.2025 відкрито провадження у справі №902/1370/25, яку вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 28.11.2025.

30.10.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву б/н від 30.10.2025 (а.с.21-22), в якому відповідач визнав обставини виконання робіт за договором підряду №25/03-24 від 25.03.2024 та часткової оплати виконаних робіт на суму 2602584,55 грн; водночас просив зменшити розмір заявлених штрафних та компенсаційних нарахувань з посиланням на їх надмірний розмір.

04.11.2025 до суду надійшла відповідь на відзив б/н від 03.11.2025 (а.с.26-27), в якій позивач виклав свої доводи в спростування вимог відповідача щодо зменшення заявлених штрафних та компенсаційних нарахувань.

28.11.2025 прийнята ухвала суду про закриття підготовчого провадження та призначення справи №902/1370/25 до судового розгляду по суті на 08.01.2026.

На визначену судом дату, 08.01.2026, з`явився представник позивача, який висловився в підтримку заявленого позову, а також заявив усне клопотання щодо призначення додаткового судового засідання для вирішення питання про судові витрати.

Відповідач правом участі в судовому засіданні не скористався; хоча про дату, час та місце його проведення був повідомлений належним чином, що підтверджується відтиском штемпелю вихідної кореспонденції суду про направлення ухвали від 28.11.2025 на адресу електронної пошти відповідача (а.с.35) та до його електронного кабінету в підсистемі ЄСІТС.

Після завершення судових дебатів суд оголосив про перехід до стадії ухвалення рішення та час його проголошення - 19.01.2026.

Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин.

25.03.2024 між позивачем (далі - Підрядник) та відповідачем (далі - Замовник) укладено договір підряду №25/03-24 (а.с.7-9) (далі - Договір), за умовами п.1.1 якого Замовник доручає, а Підрядник приймає на себе виконання власними матеріалами і залученими силами і засобами, комплексу робіт по влаштуванню оздоблення фасаду на об`єкті: "Житловий чотирьох секційний будинок з вбудовано-прибудованим дворівневим паркінгом у складі "Будівництво житлово-громадського комплексу по вул.І. Богуна, 27А в м.Вінниця", з урахуванням в майбутньому присвоєної поштової адреси (3-тя черга будівництва)".

Відповідно до п.2.1. Договору договірна ціна за 1(один) м2/м.п. оздоблення фасаду, що доручене для виконання Підряднику, складає:

- утеплення фасадів мінеральною ватою - 851,50 грн, в т.ч. ПДВ - 141,92 грн за 1 (один) м2;

- утеплення фасадів мінеральною ватою - 364,82 грн, в т.ч. ПДВ - 60,80 грн за 1 (один) м.п;

- утеплення фасадів ПСБС (ПСБС - матеріал Замовника) - 419,23 грн, в т.ч. ПДВ - 69,87 грн за 1 (один) м2;

- фактурне опорядження фасадів - 514,92 грн, в т.ч. ПДВ - 85,82 грн за 1 (один) м2;

- влаштування армуючого шару з склосітки - 259,80 грн, в т.ч. ПДВ - 43,30 грн за 1 (один) м2;

- фактурне опорядження віконних та дверних відкосів (при ширині відкосів b = 140 мм) - 335,47 грн, в т.ч. ПДВ - 55,91 грн за 1 (один) м.п.;

- влаштування вертикальних та горизонтальних деформаційних швів - 447,40 грн, в т.ч. ПДВ 74,57 грн за 1 (один) м.п.;

- монтаж відливів (матеріал Замовника) - 200,00 грн, в т.ч. ПДВ - 33,33 грн за 1 (один) м.п.

Орієнтовна договірна ціна по Договору складає 10322078,12 грн з ПДВ.

Згідно з п.3.1 Договору строки виконання робіт передбачаються графіком їх виконання.

Цей Договір набирає чинності з дня його підписання уповноваженими представниками та діє до повного виконання зобов`язань згідно з п.1.1 цього Договору (п.3.2 Договору).

Пунктом 4.1. Договору передбачено, що акти виконаних робіт готує Підрядник і передає для підписання уповноваженому представнику Замовника до 25 числа поточного місяця.

Відповідно до п.4.2 Договору Замовник здійснює щомісячно проміжні платежі за фактично виконані об`єми робіт на підставі актів по формі КБ-2в та довідки КБ3, підписаних уповноваженими представниками сторін у термін 10 (десяти) банківських днів після підписання актів.

Пунктом 6.4. Договору передбачено, що у разі затримки платежів у терміни, обумовлені в Договорі, Замовник сплачує пеню у розмірі 0,1% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

Додатковою угодою №1 від 03.05.2024 (а.с.9) сторонами погоджено виконання додаткового комплексу робіт на загальну вартість 3166806,76 грн. Відповідно до вказаної додаткової угоди передбачено таку вартість додаткового комплексу робіт:

- влаштування обрамлення вікон b/h=50/100 мм з ПСБС (матеріал Замовника) з подальшим опорядженням - 612,65 грн, в т.ч. ПДВ - 102,11 грн за 1 (один) м.п.;

- влаштування фальшрустів 30мм - 124,98 грн, в т.ч. ПДВ - 20,83 грн за 1 (один) м.п.;

- влаштування рустовочного профілю - 370,46 грн, в т.ч. ПДВ - 61,74 грн за 1 (один) м.п.

На виконання умов Договору позивачем виконано роботи на загальну суму 5302584,55 грн, про що між сторонами складено та підписано:

- довідку про вартість виконаних будівельних робіт по формі КБ-3 за травень 2024 року від 31.05.2024 та акт приймання виконаних будівельних робіт по формі КБ-2В №1 за травень 2024 року від 31.05.2024 на суму 805520,19 грн (а.с.10);

- довідку про вартість виконаних будівельних робіт по формі КБ-3 за вересень 2024 року від 19.09.2024 та акт приймання виконаних будівельних робіт по формі КБ-2В №2 за вересень 2024 року від 19.09.2024 на суму 1258071,32 грн (а.с.11);

- довідку про вартість виконаних будівельних робіт по формі КБ-3 за лютий 2025 року від 28.02.2025 та акт приймання виконаних будівельних робіт по формі КБ-2В №3 за лютий 2025 року від 28.02.2025 на суму 3238993,04 грн (а.с.12).

Згідно з наявною у справі банківською випискою (а.с.13-14) відповідачем на виконання умов Договору:

- 25.04.2024 сплачено 100000,00 грн з призначенням платежу "Оплата за комплекс робіт по влаштуванню оздоблення фасаду згідно договору №25/03-24 від 25.03.2024р., по рахунку №4 від 25.04.2024р. ...";

- 16.05.2024 сплачено 200000,00 грн з призначенням платежу "Оплата за комплекс робіт по влаштуванню оздоблення фасаду згідно договору №25/03-24 від 25.03.2024р., по акту ...";

- 24.05.2024 сплачено 200000,00 грн з призначенням платежу "Оплата за комплекс робіт по влаштуванню оздоблення фасаду згідно договору №25/03-24 від 25.03.2024р., по акту ...";

- 29.05.2024 сплачено 200000,00 грн з призначенням платежу "Оплата за комплекс робіт по влаштуванню оздоблення фасаду згідно договору №25/03-24 від 25.03.2024р., по акту ...";

- 13.06.2024 сплачено 105520,19 грн з призначенням платежу "Оплата за комплекс робіт по влаштуванню оздоблення фасаду згідно договору №25/03-24 від 25.03.2024р., по рахунку №8 від 12.06.2024р. ...";

- 18.06.2024 сплачено 150000,00 грн з призначенням платежу "Оплата за комплекс робіт по влаштуванню оздоблення фасаду згідно договору №25/03-24 від 25.03.2024р., по рахунку №8 від 12.06.2024р. ...";

- 28.06.2024 сплачено 200000,00 грн з призначенням платежу "Оплата за комплекс робіт по влаштуванню оздоблення фасаду згідно договору №25/03-24 від 25.03.2024р., по рахунку №8 від 12.06.2024р. ...";

- 30.07.2024 сплачено 50000,00 грн з призначенням платежу "Оплата за комплекс робіт по влаштуванню оздоблення фасаду згідно договору №25/03-24 від 25.03.2024р., по рахунку №8 від 12.06.2024р. ...";

- 22.08.2024 сплачено 200000,00 грн з призначенням платежу "Оплата за комплекс робіт по влаштуванню оздоблення фасаду згідно договору №25/03-24 від 25.03.2024р., по рахунку №8 від 12.06.2024р. ...";

- 27.08.2024 сплачено 200000,00 грн з призначенням платежу "Оплата за комплекс робіт по влаштуванню оздоблення фасаду згідно договору №25/03-24 від 25.03.2024р., по рахунку №8 від 12.06.2024р. ...";

- 06.09.2024 сплачено 200000,00 грн з призначенням платежу "Оплата за комплекс робіт по влаштуванню оздоблення фасаду згідно договору №25/03-24 від 25.03.2024р., по рахунку №8 від 12.06.2024р. ...";

- 12.09.2024 сплачено 200000,00 грн з призначенням платежу "Оплата за комплекс робіт по влаштуванню оздоблення фасаду згідно договору №25/03-24 від 25.03.2024р., по рахунку №8 від 12.06.2024р. ...";

- 19.09.2024 сплачено 100000,00 грн з призначенням платежу "Оплата за комплекс робіт по влаштуванню оздоблення фасаду згідно договору №25/03-24 від 25.03.2024р., по рахунку №8 від 12.06.2024р. ...";

- 26.09.2024 сплачено 197064,36 грн з призначенням платежу "Оплата за комплекс робіт по влаштуванню оздоблення фасаду згідно договору №25/03-24 від 25.03.2024р., по рахунку №8 від 12.06.2024р. ...";

- 04.10.2024 сплачено 100000,00 грн з призначенням платежу "Оплата за комплекс робіт по влаштуванню оздоблення фасаду згідно договору №25/03-24 від 25.03.2024р., по рахунку №8 від 12.06.2024р. ...";

- 22.10.2024 сплачено 100000,00 грн з призначенням платежу "Оплата за комплекс робіт по влаштуванню оздоблення фасаду згідно договору №25/03-24 від 25.03.2024р., по рахунку №8 від 12.06.2024р. ...";

- 08.11.2024 сплачено 100000,00 грн з призначенням платежу "Оплата за комплекс робіт по влаштуванню оздоблення фасаду згідно договору №25/03-24 від 25.03.2024р., по рахунку №8 від 12.06.2024р. ...".

В матеріалах справи міститься акт звіряння взаємних розрахунків за період: 01.02.2025 по 28.02.2025, підписаний між сторонами, (а.с.14), за умовами якого відповідача наявна кредиторська заборгованість перед позивачем в сумі 2700000,00 грн.

Отже на підставі наявних у справі доказів судом встановлено, що наявний розмір заборгованості за Договором становить 2700000,00 грн.

Норми права, які застосував суд, оцінка доказів та висновки щодо порушення, невизнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Судом встановлено, що укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором підряду, положення якого врегульовано главою 61 ЦК України.

Положеннями ст.837 ЦК України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду (ч.1 ст.846 ЦК України).

За правилами ч.1 ст.853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Згідно з ч.1 ст.854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Частиною четвертою ст.882 ЦК України унормовано, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акту про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Судом встановлено, що за умовами Договору позивачем виконано роботи на суму 5302584,55 грн, що відповідачем визнається.

Натомість вартість виконаних робіт за Договором оплачено лише частково та неоплаченою залишається сума в розмірі 2700000,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст.526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За правилами ч.1 ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з п.4.2 Договору Замовник здійснює щомісячно проміжні платежі за фактично виконані об`єми робіт на підставі актів по формі КБ-2в та довідки КБ3, підписаних уповноваженими представниками сторін у термін 10 (десяти) банківських днів після підписання актів.

Судом враховується, що банківський день, відповідно до Порядку здійснення банками операцій за акредитивами, затверджений постановою правління НБУ №514 від 03.12.2003, визначено як робочий день банку в тому місці, у якому повинна виконуватися дія, передбачена УПДА (Уніфікованими правилами та звичаями для документарних акредитивів) або іншими міжнародними документами, затвердженими Міжнародною торговельною палатою.

Відповідно до постанови правління НБУ №180 від 15.08.2022 система електронних платежів Національного банку України з 01.04.2023 функціонує в цілодобовому режимі.

Отже відповідач вважається таким, що прострочив виконання своїх зобов`язань:

- за актом приймання виконаних будівельних робіт по формі КБ-2В №1 за травень 2024 року від 31.05.2024 на суму 805520,19 грн - з 11.06.2024;

- за актом приймання виконаних будівельних робіт по формі КБ-2В №2 за вересень 2024 року від 19.09.2024 на суму 1258071,32 грн - з 01.10.2024;

- за актом приймання виконаних будівельних робіт по формі КБ-2В №3 за лютий 2025 року від 28.02.2025 на суму 3238993,04 грн - 11.03.2025.

За вказаних обставин, враховуючи відсутність доказів погашення залишку заборгованості, суд доходить висновку про задоволення вимог щодо стягнення 2700000,00 грн основної заборгованості.

Розглядаючи вимоги щодо стягнення 465509,59 грн пені, яка нарахована з 14.03.2025 по 03.10.2025, суд зазначає таке.

У відповідності до ч.3 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч.1 ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 6.4. Договору передбачено, що у разі затримки платежів у терміни, обумовлені в Договорі, Замовник сплачує пеню у розмірі 0,1% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

Ухвалюючи це рішення суд враховує, що у визначений позивачем період нарахування пені діяла норма ч.6 ст.232 ГК України, відповідно до якої: нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.03.2021 р. у справі №924/441/20: "Приписами частини шостої статті 232 ГК України передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане. Водночас, хоча законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього строку, але такий строк, з урахуванням положень ст. 251, 252 ЦК України має бути визначений. При цьому, перебіг вказаного строку починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок перебігу такого строку не може бути змінений за згодою сторін."

З огляду на встановлені судом обставини, станом на 11.03.2025 відповідач є таким, що прострочив виконання своїх зобов`язань за Договором на суму 2700000,00 грн (враховуючи сукупну заборгованість за актами приймання виконаних будівельних робіт та часткову сплату заборгованості).

Водночас Господарський кодекс України втратив чинність з 28.08.2025, у зв`язку з введенням в дію Закону України "Про особливості регулювання діяльності юридичних осіб окремих організаційно-правових форм у перехідний період та об`єднань юридичних осіб" №4196-IX від 09.01.2025.

Таким чином, суд констатує, що в період нарахування пені з 14.03.2025 по 27.08.2025 діяла норма ч.6 ст.232 ГК України, а з 28.08.2025 по 03.10.2025 відповідна норма ГК України втратила чинність. Водночас загальний період нарахування пені з 14.03.2025 по 03.10.2025 перевищує шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Визначаючись відносно застосування норми ч.6 ст.232 ГК України до спірних правовідносин сторін, суд виходить з того, що відповідно до ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Отже, за загальним правилом закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце (такі висновки щодо застосування норм права викладено в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.10.2025 у справі №920/51/23).

З огляду на те, що дія нормативно-правового акту поширюється тільки на ті відносини, які виникли після набуття ним чинності, що є однією з гарантій правової стабільності, враховуючи, що Договір та відповідні цивільні права і обов`язки сторін (зокрема зобов`язання відповідача оплатити виконані роботи) виникли до втрати чинності Господарським кодексом України, до спірних правовідносин сторін із нарахування пені за порушення грошового зобов`язання слід застосовувати положення ч.6 ст.232 Господарського кодексу України (схожі висновки відносно дії нормативно-правових актів у часі викладено в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.10.2025 у справі №920/51/23).

Суд зауважує, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.10.2024 у справі №911/952/22 виснувала про те, що у кожному конкретному випадку господарські суди повинні належним чином проаналізувати умови укладених між сторонами договорів щодо нарахування штрафних санкцій та встановити, чи містить відповідний пункт договору або певний термін, шляхом вказівки на подію (день сплати заборгованості, день фактичної оплати, фактичний момент оплати), або інший строк, відмінний від визначеного ч.6 ст.232 ГК України, який є меншим або більшим шести місяців. Якщо умовами укладеного договору сторони передбачили більш тривалий, ніж визначений ч.6 ст.232 ГК України, строк нарахування штрафних санкцій (зазначили про їх нарахування до дня фактичного виконання, протягом усього періоду існування заборгованості тощо), то їх нарахування не припиняється за період прострочення зобов`язання понад шість місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконано, а застосуванню підлягає саме строк, встановлений договором.

Проаналізувавши зміст Договору суд встановив, що його положеннями не визначено більш тривалий, ніж визначений ч.6 ст.232 ГК України, строк нарахування штрафних санкцій.

Отже нарахування пені за порушення відповідачем своїх зобов`язань з оплати виконаних робіт слід проводити з 11.03.2025 по 10.09.2025.

Таким чином, здійснивши перевірку правильності нарахування розміру пені, суд дійшов висновку про правомірність позову щодо стягнення 421939,73 грн пені, а тому в задоволенні позову щодо стягнення 43569,86 грн пені слід відмовити.

Щодо стягнення 45049,32 грн - 3% річних за період з 14.03.2025 по 03.10.2025, суд зазначає таке.

Як передбачено ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За правилами ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як було відзначено судом: станом на 14.03.2025 відповідач прострочив виконання своїх зобов`язань за Договором на суму 2700000,00 грн.

Перевіривши розрахунок 3% річних, суд дійшов висновку про правомірність позову в межах заявлених вимог щодо стягнення 45049,32 грн - 3% річних.

Розглянувши вимогу позивача стосовно заявлених 65070,00 грн інфляційних втрат за період з 14.03.2025 по 03.10.2025, суд зазначає таке.

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив строк виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як було вказано судом: станом на 14.03.2025 відповідач прострочив виконання своїх зобов`язань за Договором на суму 2700000,00 грн.

Судом враховуються попередні висновки, що до спірних правовідносин слід застосувати положення ч.2 ст.692 ЦК України і таким чином у позивача виникає право на нарахування штрафних та компенсаційних нарахувань з наступного дня після здійснення поставки за кожною з видаткових накладних.

При перевірці правильності нарахування позивачем суми, на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів, суд враховує висновки щодо застосування ст.625 ЦК України, викладену у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.06.2020 у справі №905/21/19 та від 20.11.2020 у справі №910/13071/19, згідно з якими.

При розрахунку інфляційних втрат у зв`язку із простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 (далі - Постанова КМУ №1078) та Методики розрахунку базового індексу споживчих цін, затвердженої наказом Державного комітету статистики України №265 від 27.07.2007.

Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування ст.625 ЦК України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника, як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4 постанови КМУ №1078).

Сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Враховуючи наведені висновки, здійснивши перевірку правильності нарахування заявленої суми, суд дійшов висновку про правомірність позову в частині вимог щодо стягнення 65070,00 грн інфляційних втрат.

Розглядаючи клопотання відповідача в частині зменшення штрафних та компенсаційних нарахувань, викладене у відзиві на позовну заяву б/н від 30.10.2025, суд виходить з такого.

Згідно з ч.1 ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Із мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України №7-рп/2013 від 11.07.2013 слідує, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Відтак, інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.

Згідно з ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Таким чином вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Тобто з системного аналізу вищевказаних норм слідує, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Отже, якщо порушення зобов`язання учасника господарських відносин не потягло за собою значні збитки для іншого господарюючого суб`єкта, то суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Слід зазначити, що законодавчо не врегульований розмір можливого зменшення штрафних санкцій. Водночас вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до яких вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Отже, приймаючи рішення про зменшення розміру пені суд взяв до уваги такі обставини:

- під час дії договірних відносин між сторонами відповідачем оплачено понад 50% вартості виконаних робіт за Договором;

- відповідачем не заперечувались вимоги позивача щодо стягнення решти заборгованості за Договором;

- сукупний розмір правомірно заявлених штрафних та компенсаційних нарахувань становить понад 21,32% розміру залишку заборгованості за Договором;

- позивачем не подано доказів, які підтверджують факт понесення збитків у зв`язку з простроченням оплати.

Судом враховано правовий зміст інституту неустойки, основною метою якого є стимулювання боржника до виконання основного грошового зобов`язання; при цьому остання не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для боржника і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Аналогічної позиції стосовно застосування приписів ст.551 ЦК України дотримується Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постановах від 26.07.2018 у справі №924/1089/17, від 12.12.2018 у справі №921/110/18, від 14.01.2019 у справі №925/287/18, від 22.01.2019 у справі №908/868/18, Велика Палата Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц.

Тому суд вважає, що з урахуванням засад добросовісності, справедливості, пропорційності та розсудливості, наявні достатні правові підстави для зменшення розміру пені на 50% і таким чином стягненню підлягає пеня в розмірі 210969,87 грн.

Попри наведене суд відзначає, що Верховний Суд у своїй практиці послідовно дотримується правової позиції щодо неможливості зменшення розміру інфляційних втрат - висновки про це викладено в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.10.2023 у справі №904/4334/22, від 24.01.2024 у справі №917/991/22, від 01.10.2024 у справі №910/18091/23 та від 05.11.2024 у справі №902/43/24.

Також суд зауважує, що розрахунок відсотків річних позивачем здійснено із застосуванням мінімального розміру, визначеного ч.2 ст.625 ЦК України (3%).

Велика Палата у постанові від 02.07.2025 у справі №903/602/24 зазначила, що "...три проценти річних є законодавчо встановленим розміром процентів річних, які боржник повинен сплатити у разі неналежного виконання грошового зобов`язання. Три проценти річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом) є мінімальним розміром процентів річних, на які може розраховувати кредитор у разі неналежного виконання зобов`язання боржником. Тому зменшення судом процентів річних можливе лише до такого розміру, тобто не менше ніж три проценти річних."

Таким чином у задоволенні клопотання відповідача в частині зменшення компенсаційних нарахувань, викладеного у відзиві на позовну заяву б/н від 30.10.2025, слід відмовити.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Положення ст.76, 77 ГПК України передбачають, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищевикладене, оцінивши подані докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Щодо судових витрат.

За правилами ст.129 ГПК України на відповідача покладається 38784,71 грн судового збору в зв`язку з правомірно заявленими вимогами щодо стягнення 2700000,00 грн - основного боргу, 421939,73 грн - пені; 45049,32 грн - 3% річних та 65070,00 грн - інфляційних втрат.

До закінчення судових дебатів представник позивача звернувся до суду із усним клопотанням про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до ст.221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до ч.8 ст.129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з п.5 ч.6 ст.238 ГПК України, у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дата, час і місце його проведення; строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру, понесених нею судових витрат.

З огляду на зазначене клопотання представника позивача суд вважає за доцільне призначити інше судове засідання для вирішення питання стосовно розподілу понесених судових витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 80, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов у справі №902/1370/25 задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінниця будінвест" (вул.Богуна І., буд.27-Б, прим.88, м.Вінниця, Вінницький р-н, Вінницька обл., 21010; ідентифікаційний код: 42485911) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Фарт буд" (проспект Червоної Калини, буд.26-Б, кв.154, м.Київ, 02217; ідентифікаційний код: 34635,00 грн основного боргу; 210969,87 грн пені; 45049,32 грн 3% річних; 65070,00 грн інфляційних втрат та 38784,71 грн - витрат зі сплати судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Відмовити в задоволенні позову в справі №902/1370/25 в частині стягнення 254539,72 грн пені.

5. Витрати зі сплати судового збору в сумі 522,84 грн залишити за позивачем.

6. Призначити судове засідання для вирішення питання про понесені позивачем судові витрати у справі №902/1370/25 на 26 лютого 2026 року на 11 год. 00 хв. у приміщенні Господарського суду Вінницької області (вул.Пирогова, буд.29, м.Вінниця, 21018, 3-й поверх, зала судових засідань №2).

7. Повне рішення надіслати згідно з переліком.

8. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1, 2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.256, 257 ГПК України).

9. Повне рішення складено 29 січня 2026 р.

Суддя Нешик О.С.

кількість прим. рішення:

1 - до справи;

2, 3 - ТОВ "Фарт буд" - в електронній формі до електронного кабінету в підсистемі ЄСІТС та на адресу електронної пошти (ІНФОРМАЦІЯ_2);

4, 5 - представнику ТОВ "Фарт буд" адвокату Кушніру Р.Ю. - в електронній формі до електронного кабінету в підсистемі ЄСІТС та на адресу електронної пошти ( ІНФОРМАЦІЯ_1 );

6, 7 - ТОВ "Вінниця будінвест" - в електронній формі до електронного кабінету в підсистемі ЄСІТС та на адресу електронної пошти (ІНФОРМАЦІЯ_3)