СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року м. Харків Справа № 922/1809/24

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Демідова П.В., суддя Лакіза В.В.,

за участі секретаря судового засідання Борсук В.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Харківській області (вх.№2565Х) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 17.11.2025 (ухвалу постановлено суддею Прохоровим С.А. в приміщенні Господарського суду Харківської області 17.11.2025 о 12:23 год, повна ухвала складена 24.11.2025) у справі №922/1809/24

за заявою Публічного акціонерного товариства «Укрнафта»

про визнання банкрутом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Прикарпаттянафтотрейд»

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 17.11.2025 у справі №922/1809/24 задоволено заяву Головного управління Державної податкової служби у Харківській області (вх. №8783 від 08.04.2025) частково, визнано грошові вимоги Головного управління Державної податкової служби у Харківській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Прикарпаттянафтотрейд» в розмірі 2935,8 грн пені (6 черга) та в розмірі 6056,00 грн судового збору (1 черга), відхилено грошові вимоги Головного управління Державної податкової служби у Харківській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Прикарпаттянафтотрейд» в розмірі 285896,32 грн пені, зобов`язано ліквідатора внести відомості щодо визнаних вимог Головного управління Державної податкової служби у Харківській області до реєстру вимог кредиторів.

Головне управління Державної податкової служби у Харківській області звернулося з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 17.11.2025 у справі №922/1809/24 в частині відхилення частини кредиторської заборгованості ГУ ДПС у розмірі 285896,32 гривень; прийняти нове рішення, яким визнати усі кредиторські вимоги Головного управління ДПС у Харківській у загальній сумі 288832,12 гривень (пеня).

В обґрунтування апеляційної скарги ГУ ДПС зазначає, що оцінку строків давності нарахування пені потрібно надавати з урахуванням положень п. 129.3. ст. 129 ПК України та ст. 102 ПК України у сукупності. Так, п. 129.3. ст. 129 ПК України фактично встановлює дату виникнення пені у інтегрованій картці платника податків та пов`язує таку дату не з датою початку нарахування пені, а з датою кінця її нарахування. В свою чергу відповідно до розрахунку суми пені, яка була нарахована боржнику, встановлено дату погашення податкового зобов`язання (пені) - 16.09.2024, тому в даному випадку зазначена дата є датою відрахування строків давності.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 22.12.2025 поновлено Головному управлінню Державної податкової служби у Харківській області строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Харківської області від 17.11.2025 у справі №922/1809/24; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у Харківській області (вх.№2565Х) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 17.11.2025 у справі №922/1809/24; повідомлено учасників справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться 27.01.2026.

12.01.2026 від ліквідатора ТОВ «Торговий дім «Прикарпаттянафтотрейд» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги Головного управління Державної податкової служби у Харківській області.

Відповідно до розпорядження Східного апеляційного господарського суду щодо повторного автоматизованого розподілу справи, витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.01.2026 у зв`язку з відпусткою судді Тарасової І.В. для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Демідова П.В., суддя Лакіза В.В.

У судовому засіданні представник ГУ ДПС у Харківській області підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Ліквідатор ТОВ «Торговий дім «Прикарпаттянафтотрейд» арбітражний керуючий Комлика І.С. проти апеляційної скарги заперечував.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила таке.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 16.09.2024 відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ «Торговий дім Прикарпаттянафтотрейд», визнано розмір грошових вимог ініціюючого кредитора ПАТ «УКРНАФТА» до боржника ТОВ «Торговий дім Прикарпаттянафтотрейд» в розмірі ,15 грн заборгованості, 30280,00 грн витрат зі сплати судового збору, 72000,00 грн - витрат на авансування винагороди арбітражному керуючому; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном боржника строком до 170 календарних днів; призначено розпорядником майна боржника - ТОВ «Торговий дім Прикарпаттянафтотрейд» арбітражного керуючого Ткачука О.В.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 10.02.2025 завершено попереднє судове засідання у справі №922/1809/24 про банкрутство ТОВ «Торговий дім Прикарпаттянафтотрейд»; постановлено, що до реєстру вимог кредиторів ТОВ «Торговий дім Прикарпаттянафтотрейд» підлягають включенню визнані судом вимоги, а саме: вимоги ініціюючого кредитора ПАТ «УКРНАФТА» в розмірі ,15 грн заборгованості, 30280,00 грн витрат зі сплати судового збору, 72000,00 грн - витрат на авансування винагороди арбітражному керуючому; вимоги СП «КАШТАН ПЕТРОЛЕУМ ЛТД» в сумі 88029483,00 грн заборгованості та в сумі 6056,00 грн судового збору, сплаченого за подання заяви; додаткові грошові вимоги ПАТ «УКРНАФТА» в розмірі 186365494, 20 грн заборгованості та вимоги в розмірі 4844,80 грн витрат зі сплати судового збору; вимоги СП «Бориславська нафтова компанія» в формі ТОВ в розмірі 15397198,44 грн заборгованості та в сумі 6056,00 грн судового збору, сплаченого за подання заяви, додаткові грошові вимоги ПАТ «УКРНАФТА» до ТОВ «Торговий дім Прикарпаттянафтотрейд» в розмірі 2000000 грн відхилено.

Постановою Господарського суду Харківської області від 03.03.2025 визнано ТОВ «Торговий дім Прикарпаттянафтотрейд» () банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців, призначено ліквідатором ТОВ «Торговий дім Прикарпаттянафтотрейд» арбітражного керуючого Ткачука Олександра Вікторовича.

Після офіційного оприлюднення оголошення про визнання боржника банкрутом надійшла заява Головного управління Державної податкової служби у Харківській області (вх. №8783 від 08.04.2025) з грошовими вимогами до боржника - ТОВ «Торговий дім Прикарпаттянафтотрейд», в якій заявник просив визнати кредиторські вимоги ГУ ДПС у Харківській області в сумі 288832,12 грн та 6056,00 грн судового збору. До заяви наданий відповідний розрахунок пені. В обґрунтування своєї заяви ГУ ДПС у Харківській області зазначає, що на дату її подачі ТОВ «Торговий дім Прикарпаттянафтотрейд» має заборгованість перед бюджетом, що підлягає заявленню як поточні кредиторські вимоги боржника у сумі 288832,12 грн. (пеня, нарахована у зв`язку з введенням мораторію на задоволення вимог кредиторів), а саме у розрізі податків:

- податок на прибуток підприємств у сумі 2935,80 грн., з яких нараховано пеню на податкові повідомлення рішення: № від 29.03.2017 на суму 797,62 грн., № від 28.07.2017 на суму 753,35 грн., № від 28.07.2017 на суму 718,13 грн., № від 05.12.2017 на суму 666,70 грн.;

- адміністративні штрафи та інші санкції у сумі 285896,32 грн: нараховано пеню на податкове повідомлення рішення № від 09.09.2016.

06.08.2025 ліквідатор ТОВ «Торговий дім Прикарпаттянафтотрейд» арбітражний керуючий Ткачук О.В. звернувся з заявою, в якій повідомляв, що за результатами розгляду вимог ГУ ДПС у Харківській області не визнає заявлені у даній справі вимоги ГУ ДПС у Харківській області, оскільки вони заявлені поза межами строку позовної давності, встановленого статтями 257, 258 ЦК України, у зв`язку з чим просить суд відмовити у їх визнанні.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 20.10.2025 відсторонено арбітражного керуючого Ткачука О.В. від виконання повноважень ліквідатора у справі №922/1809/24 про банкрутство ТОВ «Торговий дім Прикарпаттянафтотрейд» за його заявою та призначено ліквідатором у справі №922/1809/24 про банкрутство ТОВ «Торговий дім Прикарпаттянафтотрейд» арбітражного керуючого Комлика І.С.

Приймаючи оскаржувану ухвалу від 17.11.2025 суд першої інстанції дійшов висновку, що заява ГУ ДПС у Харківській області з грошовими вимогами до боржника підлягає задоволенню частково; грошові вимоги в розмірі 2935,8 грн нарахованої пені згідно податкових повідомлень № від 29.03.2017 року на суму 797,62 грн. (за період з 15.04.2017 по 16.09.2024 року); № від 28.07.2017 року на суму 753,35 грн. (за період з 28.07.2017 по 16.09.2024 року); № від 28.07.2017 року на суму 718,13 грн. ( за період з 20.10.2017 по 16.09.2024 року); № від 05.12.2017 року на суму 666,70 грн. (за період з 06.02.2018 по 16.09.2024 року) підтверджені належними й допустимими доказами, не спростовані боржником та розпорядником майна, тому підлягають визнанню. Грошові вимоги щодо пені в розмірі 285896,32 грн, нарахованої згідно податкового повідомлення № від 09.09.2016 року (за період з 14.04.2017 по 16.09.2024 року), суд першої інстанції відхилив у зв`язку зі спливом строку давності.

Надаючи власну правову кваліфікацію обставинам справи, колегія суддів зазначає таке.

За змістом статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства (далі- КУзПБ) грошовим зобов`язанням є зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України, зокрема до грошових зобов`язань належать зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Порядок звернення кредиторів із вимогами до боржника у справі про банкрутство (після відкриття провадження) та порядок розгляду судом відповідних заяв визначені, зокрема статтями 45, 46, 47 КУзПБ.

Під час розгляду заявлених до боржника кредиторських вимог, суд має з`ясовувати правову природу таких вимог, надати правову оцінку доказам поданим заявником на підтвердження його вимог до боржника, аргументам та запереченням боржника чи інших кредиторів щодо задоволення таких вимог, перевірити дійсність заявлених вимог, з урахуванням чого встановити наявність підстав для їх визнання чи відхилення (повністю або частково).

Законодавцем у справах про банкрутство обов`язок доказування обґрунтованості вимог кредитора певними доказами покладено на заявника грошових вимог, а предметом спору в цьому випадку є вирішення питання про належне документальне підтвердження цих вимог кредитором-заявником; надані кредитором докази мають відповідати засадам належності (стаття 76 ГПК України), допустимості (стаття 77 ГПК України), достовірності (стаття 78 ГПК України) та вірогідності (стаття 79 ГПК України).

Покладення обов`язку доказування обґрунтованості відповідними доказами своїх вимог до боржника саме на кредитора не позбавляє його права на власний розсуд подавати суду ті чи інші докази, що дозволяє суду застосовувати принцип диспозитивності господарського судочинства та приймати рішення про визнання чи відмову у визнанні вимог кредитора, виходячи з тієї сукупності доказів, яка надана кредитором-заявником грошових вимог.

Заявник самостійно визначає докази, які на його думку підтверджують заявлені вимоги. Проте, обов`язок надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, покладений на господарський суд, який здійснює розгляд справи про банкрутство.

Предметом перегляду, в цьому випадку, є ухвала суду першої інстанції в частині відхилення грошових вимог ГУ ДПС у Харківській області в сумі 285896,32 грн.

Як свідчать матеріали справи, ці вимоги виникли у зв`язку з винесенням податкового повідомлення - рішення від 09.09.2016 №.

У розрахунку суми кредиторських вимог, наданого ГУ ДПС у Харківській області, зазначено граничний термін сплати податкового зобов`язання за податковим повідомленням рішенням від 09.09.2016 № на суму грошового зобов`язання 365400 грн до 16.10.2016; а нарахування пені у розмірі 285896,32 грн на це зобов`язання здійснюється за період з 14.04.2017 по 16.09.2024.

Колегія суддів зазначає, що порядок виникнення грошових зобов`язань щодо сплати податків та зборів визначений ПК України, положеннями пунктів 1.1. та 1.3 статті 1 якого унормовано, що цей Кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов`язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Кодексом України з процедур банкрутства, з банків, на які поширюються норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», проведення комплексних перевірок з метою виявлення фінансових рахунків та погашення зобов`язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (крім особливостей функціонування єдиного рахунку, подання звітності щодо суми нарахованого єдиного внеску), зборів на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій.

ПК України дає визначення грошового зобов`язання, яке є спеціальним для цілей податкового законодавства, а саме - грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня (п. 14.1.39. ПК України).

Пункт 14.1.156. ПК України визначає податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.

Згідно з підпунктом 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 ПК України пенею є сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми податкових зобов`язань та/або на суми штрафних (фінансових) санкцій, не сплачених у встановлені законодавством строки, а також нарахована в інших випадках та порядку, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Податковим боргом є сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (підпункт 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Відповідно до підпункту 14.1.265 пункту 14.1 статті 14 ПК України штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - це плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з осіб, що вчинили податкове правопорушення або порушення іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з пунктом 31.1 статті 31 ПК України, строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Строки сплати податкового зобов`язання встановлені статтею 57 ПК України, пунктом 57.3 якої передбачено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Таким чином, у разі несплати платником податків визначених контролюючим органом грошових зобов`язань такі податкові зобов`язання вважаються узгодженими. Факт узгодження податкового зобов`язання має наслідком обов`язок платника податку сплатити таке зобов`язання у встановлений законом строк.

Згідно з підпунктом 20.1.34. пункту 20.1. статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Пунктом 102.1. статті 102 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки відповідно до статей 39 і 39-2, застосування вимог пункту 141.4 статті 141 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Згідно з пунктом 102.4. цієї статті у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу, крім випадків, передбачених абзацом третім пункту 59.1 статті 59 цього Кодексу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Пункт 101.1 статті 101 ПК України передбачає, що списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг. Як зазначено в пункті 101.2 цієї статті, під терміном «безнадійний» розуміється, зокрема, податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений пунктом 102.4 статті 102 цього Кодексу.

Системний аналіз зазначених норм дозволяє зробити висновок про те, що ПК України встановлено універсальний граничний строк давності для стягнення контролюючим органом податкового боргу, який становить 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Цей строк є спеціальним строком давності для звернення податкового органу до платника податків з вимогою про погашення податкового боргу та застосовується імперативно (в силу закону). Списання безнадійного податкового боргу, яким є податковий борг платника податків, щодо якого минув строк давності у 1095 днів, здійснюється контролюючим органом самостійно на підставі даних автоматизованої інформаційної системи станом на день виникнення безнадійного податкового боргу.

Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 06.02.2018 у справі № К/9901/99/17 (807/2097/16), від 04.09.2018 у справі №813/4430/16, від 19.09.2019 у справі №910/11620/18, від 31.10.2019 у справі № 925/1242/15, від 05.12.2019 у справі № 910/1678/19, від 27.07.2021 у справі № 911/388/20, від 29.07.2025 у справі №907/553/16, від 14.01.2025 у справі №926/5429-б/23.

Верховний Суд у постанові від 15.10.2020 у справі № 910/8428/18 наголосив, що Податковим кодексом України встановлено граничний строк для визначення контролюючим органом розміру податкового боргу, який починається за наслідком прийняття рішення податкового органу або самостійного декларування боржником податкових зобов`язань, та не може перевищувати 1095 календарних днів з моменту самостійного декларування податкових зобов`язань або прийняття відповідного рішення про нарахування податкового боргу контролюючим органом, по закінченню яких він уже не може вживати заходів до стягнення податкової заборгованості у будь-якому порядку (судовому чи позасудовому), оскільки за наслідком закінчення цього строку податкове зобов`язання визнається безнадійним в силу статті 101 Податкового кодексу України, а борг підлягає списанню в обов`язковому порядку. Цей строк є спеціальним строком давності для звернення контролюючого органу до платника податків з вимогою про погашення податкового боргу та застосовується імперативно (в силу закону). Списання безнадійного податкового боргу, яким є податковий борг платника податків, щодо якого минув строк давності у 1095 днів, здійснюється контролюючим органом самостійно на підставі даних автоматизованої інформаційної системи станом на день виникнення безнадійного податкового боргу.

У постанові від 13.07.2022 у справі № 480/340/20 Верховний Суд зауважив, що податковий борг, який виник унаслідок несплати платником податків самостійно визначених у податковій декларації грошових зобов`язань, може бути стягнутий контролюючим органом протягом і в межах строку давності, який становить 1095 календарних днів із дня виникнення податкового боргу. Відповідно, після спливу строку давності для стягнення такого боргу останній набуває ознак безнадійного податкового боргу в тлумаченні підпункту 101.2.3 пункту 101.2 статті 101 Податкового кодексу України.

Тому при розгляді грошових вимог контролюючого органу до боржника, як платника податків належить перевірити дотримання контролюючим органом спеціального строку давності стягнення з боржника податкового боргу, який у пункті 102.4. статті 102 ПК України встановлено у 1095 календарних днів з дня його виникнення та застосування якого є імперативним (подібний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.05.2018 у справі № 923/1092/16, від 17.04.2019 № 43/75-15/7-б, від 19.09.2019 №910/11620/18, від 24.10.2019 у справі № 906/665/17, від 27.07.2021 у справі №911/388/20).

У разі спливу 1095 денного строку з дня виникнення податкового боргу, такий борг визнається безнадійним та підлягає списанню, у тому числі пеня та штрафні санкції нараховані на такий борг, а відтак з того часу в контролюючого органу відсутнє право вживати будь-які заходи щодо стягнення такої суми боргу (висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №807/2097/16 (К/9901/99/17), від 13.05.2021 у справі № 913/84/20, від 27.07.2021 у справі № 911/388/20).

При цьому колегія суддів звертає увагу, що за своєю правовою природою строки позовної давності, передбачені статтями 256, 257, 267 Цивільного кодексу України, відрізняються від строку давності стягнення податкового боргу згідно із статтею 102 Податкового кодексу України, який є строком існування відповідного податкового зобов`язання, по закінченню якого воно припиняється в силу закону та є неможливим вжиття будь-яких заходів з його погашення.

В даному випадку ГУ ДПС у Харківській області звернулося до суду 07.04.2025 з грошовими вимогами, що, зокрема, складаються з пені у розмірі 285896,32 грн, нарахованої за період з 14.04.2017 по 16.09.2024 за несплату штрафних санкцій за податковим повідомленням-рішенням № від 09.09.2016, граничний термін сплати яких 16.10.2016. Тому, на підставі вищевикладеного та відповідно до положення пункту 101.1 статті 101 ПК України, такі вимоги підлягають відхиленню.

Необхідно також зауважити що органом державної податкової служби взагалі не заявлено грошові вимоги за самим податковим повідомленням-рішенням № від 09.09.2016 (штрафні (фінансові) санкції в сумі 365400грн), на які було нараховано спірну пеню у розмірі 285896,32 грн.

Стосовно посилань ГУ ДПС у Харківській області на зупинення перебігу строків давності, встановлених ст. 102 ПК України, колегія суддів зазначає, що перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (в тому числі й щодо строків здійснення заходів з погашення податкового боргу) зупинявся:

- з 18 березня 2020 року по 17 березня 2022 року - відповідно до пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України для всіх платників податків;

- з 07 березня 2022 року по 24 листопада 2022 року - відповідно до підпункту 69.9 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України для всіх платників податків;

- з 17 березня 2022 року по 01 серпня 2023 року - відповідно до пункту 102.9 статті 102 Кодексу, при цьому в період з 17 березня 2022 року по 27 травня 2022 року норма діяла без виключень, а з 27 травня 2022 року по 01 серпня 2023 року - з виключеннями щодо випадків, передбачених Податкового кодексу України.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що у справі, що розглядається, не підлягають врахуванню вказані зміни до Податкового кодексу України, згідно з якими зупиняється перебіг строків давності, передбачених пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, п. п. 102.3.5 п. 102.3, п. 102.9 статті 102 цього Кодексу, оскільки ці зміни були внесенні вже після спливу 1095-денного строку у цій справі щодо податкових зобов`язань боржника за вказаним податковим повідомленням-рішенням.

Така правова позиція викладена Верховним Суд у постановах від 21.05. 2024 у справі № 908/1957/21, від 09.07.2024 у справі № 904/2730/23.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За загальними правилами судового процесу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ст. 74 ГПК України).

Згідно ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення; 3) визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у передбачених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині; 4) скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково; 5) скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю; 6) скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції; 7) у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених у пунктах 1-6 частини першої цієї статті.

Згідно зі ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвалу Господарського суду Харківської області від 17.11.2025 у справі №922/1809/24- без змін.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 281-284 Господарського процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Харківській області залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 17.11.2025 у справі №922/1809/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 30.01.2026.

Головуючий суддя О.О. Крестьянінов

Суддя П.В. Демідова

Суддя В.В. Лакіза