ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" січня 2026 р. Справа№ 910/3946/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Доманської М.Л.

суддів: Козир Т.П.

Пантелієнка В.О.

за участю секретаря судового засідання Сороки П.М.

та представників учасників провадження у даній справі відповідно до протоколу судового засідання від 28.01.2025,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Зенченка Анатолія Михайловича на рішення Господарського суду міста Києва від 17.06.2025

у справі №910/3946/24 та апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Лаппи Андрія Віталійовича на рішення Господарського суду міста Києва від 17.06.2025 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 01.07.2025 у справі №910/3946/24 (суддя Мандриченко О. В.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Лаппи Андрія Віталійовича

до Фізичної особи-підприємця Зенченка Анатолія Михайловича

про захист прав інтелектуальної власності

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.06.2025 у справі №910/3946/24 позов задоволено частково; зобов`язано Фізичну особу-підприємця Зенченка Анатолія Михайловича припинити використання позначення "ІНФОРМАЦІЯ_3" стосовно наведених та споріднених з наведеними у свідоцтві України на торговельну марку НОМЕР_2 від 02.03.2022 послуг 41 класу МКТП в мережі Інтернет в контенті, розміщеному на веб-сторінці: ІНФОРМАЦІЯ_4; стягнути з Фізичної особи-підприємця Зенченка Анатолія Михайловича на користь фізичної особи-підприємця Лаппи Андрія Віталійовича судовий збір у розмірі 2422,40 грн; у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 01.07.2025 у справі №910/3946/24 заяву фізичної особи-підприємця Лаппи Андрія Віталійовича задоволено частково. Стягнуто з фізичної особи-підприємця Зенченка Анатолія Михайловича на користь фізичної особи-підприємця Лаппи Андрія Віталійовича витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000 (двадцять п`ять тисяч) грн 00 коп. У задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вищевказаним рішенням суду та додатковим рішенням у відповідних частинах, Фізична особа-підприємець Лаппа Андрій Віталійович звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 17.06.2025 у справі №910/3946/24 за позовом Фізичної особи-підприємця Лаппи Андрія Віталійовича до Фізичної особи-підприємця Зенченка Анатолія Михайловича про захист прав інтелектуальної власності в частині відмови у задоволенні позовних вимог, зобов`язати Фізичну особу-підприємця Зенченка Анатолія Михайловича припинити використання позначення "ІНФОРМАЦІЯ_3" стосовно наведених та споріднених з наведеними у свідоцтві України на торговельну марку НОМЕР_2 від 02.03.2022 послуг 41 класу МКТП, в мережі Інтернет, в тому числі в контенті веб-сайту ІНФОРМАЦІЯ_1, в рекламі, у пошуковій мережі Google та будь-яким іншим способом, та прийняти в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі; скасувати додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 01.07.2025 у справі №910/3946/24 за позовом Фізичної особи-підприємця Лаппи Андрія Віталійовича до Фізичної особи-підприємця Зенченка Анатолія Михайловича про захист прав інтелектуальної власності в частині відмови у задоволенні вимог стягнути з Фізичної особи-підприємця Зенченка Анатолія Михайловича на користь Фізичної особи-підприємця Лаппи Андрія Віталійовича витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 150340,00 коп., та прийняти нове додаткове рішення, яким задовольнити вимоги позивача у повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача 175340,00 грн.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.07.2025 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Лаппи Андрія Віталійовича передано колегії суддів у складі: головуючий суддя - Доманська М.Л., судді: Козир Т.П., Тищенко О.В.

Не погоджуючись із вищевказаним рішенням суду, Фізична особа-підприємець Зенченко Анатолій Михайлович звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить прийняти апеляційну скаргу до розгляду, відкрити апеляційне провадження у справі № 910/3946/24 та задовольнити вимоги, викладені в апеляційній скарзі; скасувати рішення Господарського суду м. Києва від 17.06.2025 по справі №910/3946/24 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Фізичної особи-підприємця Лаппи А.В. до Фізичної особи-підприємця Зенченка А.М. про захист прав інтелектуальної власності; вирішити питання про розподіл судових витрат.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.07.2025 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Зенченка Анатолія Михайловича передано колегії суддів у складі: головуючий суддя - Доманська М.Л., судді: Козир Т.П., Тищенко О.В.

Ухвалами Північного апеляційного господарського суду від 15.07.2025 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/3946/24 за позовом Фізичної особи-підприємця Лаппи Андрія Віталійовича до Фізичної особи-підприємця Зенченка Анатолія Михайловича про захист прав інтелектуальної власності. Відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду або залишення без руху апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Лаппи Андрія Віталійовича на рішення Господарського суду міста Києва від 17.06.2025 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 01.07.2025 у справі №910/3946/24 до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи №910/3946/24.

31.07.2025 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/3946/24 у 2-х томах.

У зв`язку з перебуванням судді Тищенко О.В. 31.07.2025 у відпустці, згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 31.07.2025, сформовано новий склад колегії суддів для здійснення розгляду апеляційних скарг у справі №910/3946/24 у наступному складі: головуючий суддя - Доманська М.Л., судді: Козир Т.П., Пантелієнко В.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.07.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Лаппи Андрія Віталійовича на рішення Господарського суду міста Києва від 17.06.2025 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 01.07.2025 у справі №910/3946/24; розгляд апеляційної скарги призначено на 15.10.2025; запропонувано учасникам справи у відповідності до статті 263 Господарського процесуального кодексу України надати відзиви на апеляційну скаргу із доказами надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи протягом десяти днів, з дня отримання даної ухвали, але не пізніше 20.08.2025; встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв, клопотань, пояснень в письмовій формі із доказами надсилання (надання) копій цих документів іншим учасникам справи протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали, але не пізніше 01.09.2025.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.07.2025 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Зенченка Анатолія Михайловича на рішення Господарського суду міста Києва від 17.06.2025 у справі №910/3946/24 залишено без руху; роз`яснено скаржнику, що протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали скаржник має право усунути недоліки апеляційної скарги, а саме, подати до Північного апеляційного господарського докази сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі (2906,88 грн).

05.08.2025 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від Фізичної особи-підприємця Зенченка Анатолія Михайловича надійшла заява, до якої додано платіжну інструкцію від 04.08.2025 №1289 на суму 2906,88 грн, як доказ сплати судового збору.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.09.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Зенченка Анатолія Михайловича на рішення Господарського суду міста Києва від 17.06.2025 у справі №910/3946/24; розгляд апеляційної скарги призначено на 15.10.2025; запропонувано учасникам справи у відповідності до статті 263 Господарського процесуального кодексу України надати відзиви на апеляційну скаргу із доказами надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи протягом десяти днів, з дня отримання даної ухвали, але не пізніше 24.09.2025; встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв, клопотань, пояснень в письмовій формі із доказами надсилання (надання) копій цих документів іншим учасникам справи протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали, але не пізніше 01.10.2025.

17.09.2025 через систему "Електронний суд" до Північного апеляційного господарського суду від Фізичної особи-підприємця Лаппи Андрія Віталійовича надійшов відзив на апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Зенченка Анатолія Михайловича, у якому скаржник просить суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги ФОП Зенченка Анатолія Михайловича у повному обсязі. Заявник зазначає, що питання, які відповідач запропонував на вирішення судової експертизи є такими, що мають значення при вирішенні іншої категорії спорів - щодо визнання свідоцтва на торговельну марку недійсним, тому зважаючи на те, що зустрічний позов про визнання недійсним свідоцтва на торговельну марку позивача в даній справі пред`явлений не був, вирішення запитань, запропонованих відповідачем, не входило до предмету доказування у даній справі. Позивач зазначає, що Відповідач не надав доказів та належних обґрунтувань щодо виконання ним необхідних умов для виникнення у останнього права попереднього користувача на торговельну марку «ІНФОРМАЦІЯ_3».

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.10.2025 об`єднано апеляційні скарги Фізичної особи-підприємця Лаппи Андрія Віталійовича та Фізичної особи-підприємця Зенченка Анатолія Михайловича на рішення Господарського суду міста Києва від 17.06.2025 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 01.07.2025 та Фізичної особи-підприємця Зенченка Анатолія Михайловича на рішення Господарського суду міста Києва від 17.06.2025 у справі №910/3946/24 в одне апеляційне провадження. Ухвалено вказані апеляційні скарги розглядати спільно; у розгляді апеляційних скарг Фізичної особи-підприємця Лаппи Андрія Віталійовича та Фізичної особи-підприємця Зенченка Анатолія Михайловича на рішення Господарського суду міста Києва від 17.06.2025 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 01.07.2025 та Фізичної особи-підприємця Зенченка Анатолія Михайловича на рішення Господарського суду міста Києва від 17.06.2025 у справі №910/3946/24 оголошено перерву до 19.11.2025; надано можливість сторонам подати до суду у строк до 20.10.2025 пояснення щодо доказів, які подані у справі на підтвердження прав відповідача як попереднього користувача на спірне позначення. Надано можливість відповідачу у строк до 20.10.2025 подати до суду пояснення щодо отримання ним даних гуглметрики сторінки, на яку посилається відповідач, як на доказ наявності в нього прав попереднього користувача щодо спірного позначення.

21.10.2025 через систему "Електронний суд" до Північного апеляційного господарського суду від Фізичної особи-підприємця Лаппи Андрія Віталійовича надійшла заява про розподіл судових витрат, в якій заявник просить здійснити розподіл судових витрат, понесених Фізичної особи-підприємця Лаппою Андрієм Віталійовичем у зв`язку із розглядом справи №910/3946/24 судом апеляційної інстанції.

21.10.2025 через систему "Електронний суд" до Північного апеляційного господарського суду від Фізичної особи-підприємця Зенченка Анатолія Михайловича надійшло клопотання про долучення експертного висновку, в якому заявник просить поновити строк на подачу доказів у справі; приєднати до матеріалів справи, дослідити у судовому засіданні та оцінити при ухваленні рішення по справі доданий до цього клопотання доказ, а саме, експертний висновок щодо встановлення дати першої публікації матеріалу "What is ІНФОРМАЦІЯ_3" на веб-ресурсі yoga.kiev.ua. Відповідач зазначає, що не міг подати вказаний експертний висновок до суду першої інстанції разом з відзивом на позовну заяву, оскільки лише нещодавно отримав вказаний висновок у своє розпорядження.

22.10.2025 через систему "Електронний суд" до Північного апеляційного господарського суду від Фізичної особи-підприємця Лаппи Андрія Віталійовича надійши заперечення на клопотання Фізичної особи-підприємця Зенченка Анатолія Михайловича від 21.10.2025, в якому заявник заперечує проти задоволення клопотання відповідача від 21.10.2025 та просить суд залишити його без задоволення.

19.11.2025 суддя Козир Т.П., що входить до складу колегії суддів, якою розглядається дана апеляційна скарга, знаходилась у відпустці, у зв`язку з чим судове засідання 19.11.2025 не відбулось.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.12.2025 розгляд апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Лаппи Андрія Віталійовича та Фізичної особи-підприємця Зенченка Анатолія Михайловича на рішення Господарського суду міста Києва від 17.06.2025 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 01.07.2025 та апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Зенченка Анатолія Михайловича на рішення Господарського суду міста Києва від 17.06.2025 у справі №910/3946/24 призначено на 28.01.2026 об 11 год. 00 хв.

28.01.2026 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від представника Фізичної особи-підприємця Зенченка Анатолія Михайловича надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, в обгрунтування якого зазначено про перебування Зенченка Анатолія Михайловича у відрядженні за кордоном.

28.01.2026 у судове засідання з`явились представники Фізичної особи-підприємця Лаппи Андрія Віталійовича. У судове засідання Фізична особа-підприємець Зенченко Анатолій Михайлович або його представник не з`явились. Про дату, час та місце судового засідання відповідач повідомлений належним чином.

У судовому засіданні колегією суддів відмовлено у задоволенні клопотання Фізичної особи-підприємця Зенченко Анатолія Михайловича про відкладення розгляду справи, з огляду на наступне.

Колегія суддів зазначає, що за положеннями ст. 129 Конституції України, ст. 2 ГПК України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи та рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) зобов`язує сторін добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 202 ГПК України).

Наведена правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.03.2024 у справі № 916/1577/19, від 09.04.2024 у справі № 873/225/23.

Як вбачається з матеріалів справи, явка представників учасників провадження у справі у судове засідання обов`язковою не визнавалася, а відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Крім того, судом апеляційної інстанції враховано, що сторона справи не обмежена колом осіб, які можуть представляти її інтереси в суді у разі неможливості особисто з`явитись у судове засідання.

Враховуючи викладене, з урахуванням розумності строків розгляду справи судом, оскільки явка учасників справи обов`язковою не визнавалась, в даному випадку апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця Зенченка Анатолія Михайловича на рішення Господарського суду міста Києва від 17.06.2025 та апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця Лаппи Андрія Віталійовича на рішення Господарського суду міста Києва від 17.06.2025 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 01.07.2025 у справі №910/3946/24 можуть бути розглянута у судовому засіданні без особистої явки Фізичної особи-підприємця Зенченка Анатолія Михайловича, його неявка не перешкоджає вирішенню апеляційних скарг у даному судовому засіданні.

Крім того, у вказаному клопотанні про відкладенння не наведено обставин, які б унеможливлювали подальше вирішення апеляційних скарг без особистої явки Фізичної особи-підприємця Зенченка Анатолія Михайловича. Заявник не надав доказів того, що має намір заявити про нові обставини, подати пояснення, докази тощо.

Також колегія суддів враховує, що у судовому засіданні 15.10.2025 брав участь представник Фізичної особи-підприємця Зенченка Анатолія Михайловича та Фізична особа-підприємець Зенченко Анатолій Михайлович особисто та надавали пояснення щодо суті апеляційних скарг.

Колегією суддів ставилось на обговорення клопотання відповідача про поновлення строку на подачу доказів у справі та долучення до матеріалів справи висновку експерта від 17.10.2025.

Представники позивача просили суд відмовити відповідачу у задоволенні клопотання про долучення до матеріалів справи експертного висновку.

Колегія суддів вирішила не брати до уваги висновок експерта від 17.10.2025, оскільки вказаний висновок експерта не існував на момент прийняття оскаржуваного рішення суду першої інстанції, тобто, фактично є новим доказом, який не існував на час прийняття оскаржуваного рішення, оскільки датований після 17.06.2025.

Виходячи з принципу змагальності сторін, сторони повинні подати всі докази на підтвердження своєї позиції саме в суді першої інстанції.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 11.09.2019 у справі № 922/393/18 зробив висновок, що неіснування певних доказів на момент постановлення рішення суду першої інстанції взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції таких додаткових доказів незалежно від інших причин неподання позивачем таких доказів до суду.

Навпаки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже, системність та послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів (Постанова ВС від 27.07.2022 у справі № 754/695/20).

Врахування судом апеляційної інстанції такого доказу було б за вказаних обставин порушенням норм процесуального права, принципу правової визначеності.

Представники позивача просили суд задовольнити апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Лаппи Андрія Віталійовича. Скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 17.06.2025 у справі №910/3946/24 в частині відмови у задоволенні позовних вимог. Прийняти нове судове рішення про задоволення позову у повному обсязі, а саме, зобов`язати Фізичну особу-підприємця Зенченка Анатолія Михайловича припинити використання позначення "ІНФОРМАЦІЯ_3" стосовно наведених та споріднених з наведеними у свідоцтві України на торговельну марку НОМЕР_2 від 02.03.2022 послуг 41 класу МКТП, в мережі Інтернет, в тому числі в контенті веб-сайту ІНФОРМАЦІЯ_1, в рекламі, у пошуковій мережі Google та будь-яким іншим способом. Скасувати додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 01.07.2025 у справі №910/3946/24 за позовом Фізичної особи-підприємця Лаппи Андрія Віталійовича до Фізичної особи-підприємця Зенченка Анатолія Михайловича про захист прав інтелектуальної власності в частині відмови у задоволенні вимог у розмірі 150340,00 коп. Прийняти нове додаткове рішення, яким стягнути з Фізичної особи-підприємця Зенченка Анатолія Михайловича на користь Фізичної особи-підприємця Лаппи Андрія Віталійовича витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 175340,00 грн. У задоволенні апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Зенченка Анатолія Михайловича відмовити.

Згідно із ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця Зенченка Анатолія Михайловича мотивована порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Скаржник зазначає, що Відповідач не вчиняв жодних дій, спрямованих на порушення охоронюваних законом прав Позивача на відповідну торговельну марку після її реєстрації, оскільки відкрите та публічне використання позначення "ІНФОРМАЦІЯ_3" у мережі Інтернет, зокрема в контенті, розміщеному на веб-сторінці: ІНФОРМАЦІЯ_1/59-yoga-in-english/385- universalyoga/, має місце щонайменше з 2010, тобто більш ніж за десять років до подання заявки на реєстрацію оспорюваної торговельної марки позивача, і не може розглядатися як порушення прав Позивача. На думку скаржника, у матеріалах справи достатньо доказів відкритого та добросовісного використання Відповідачем позначення «ІНФОРМАЦІЯ_3» задовго до подання Позивачем заявки для проведення державної реєстрації знаку для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_3» (25.05.2020). Вказані обставини у своїй сукупності свідчать про наявність у Відповідача права на безоплатне продовження використання позначення «ІНФОРМАЦІЯ_3», правова охорона якого надається Позивачу на підставі свідоцтва № 315935, в силу наявності у Відповідача права попереднього користувача. Скаржник зазначає, що наявність у Відповідача права попереднього користувача виключає необхідність отримання дозволу на використання відповідної торговельної марки від позивача, як власника свідоцтва, та унеможливлює заборону позивачем відповідачу вчиняти дії, які охоплюються правом попереднього користувача. За таких умов, позивач не може заборонити відповідачу вчиняти дії, які охоплюються правом попереднього користувача, у тому числі зобов`язати Відповідача припинити використання позначення "ІНФОРМАЦІЯ_3" стосовно наведених та споріднених з наведеними свідоцтві України на торговельну марку НОМЕР_2 від 02.03.2022 послуг 41 класу МКТП в мережІнтернет в контенті розміщеному на веб-сторінці: ІНФОРМАЦІЯ_1/59-yoga-in-english/385-universalyoga/. Крім того, скаржник зазначає, що у межах розгляду зазначеної справи було проведено комісійну судову експертизу об`єктів інтелектуальної власності, за результатами якої експертами складено Висновок від 27.02.2025 № 657/1-2/24, проте, питання, запропоновані стороною Відповідача, не були враховані судом, з огляду на їхню ніби-то непов`язаність з предметом доказування.

Апеляційна скарга Лаппи Андрія Віталійовича мотивована порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Скаржник зазначає, що суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги частково, обмежився забороною його використання лише на одній конкретній сторінці сайту Відповідача. Апелянт зазначає, що нез`ясування судом першої інстанції всіх обставин справи та встановлення заборони на використання позначення "ІНФОРМАЦІЯ_3" лише в контенті розміщеному на веб-сторінці: ІНФОРМАЦІЯ_1/59-yoga-in-english/385- universal-yoga/ призвело до того, що оскаржуване судове рішення є формальним та не відповідає принципу справедливого та ефективного судочинства, адже така «звужена» заборона є поверхневою та такою, що не відновлює порушені права позивача, оскільки формальна заборона на одній сторінці сайту дозволяє зберегти SEO-індексацію (позначення все одно залишатиметься у структурі сайту, наприклад у sitemap, URL- адресах, alt-тегах, мета-описах тощо), не обмежує використання позначення в платній рекламі Google (контекстній або банерній), не запобігає застосуванню схожого позначення в інших рекламних матеріалах, месенджерах, email-розсилках або партнерських сторінках або на тому ж веб-сайті, але на іншій веб-сторінці (за іншим посиланням). Так, станом на дату подання цієї апеляційної скарги, Відповідач видалив веб-сторінку ІНФОРМАЦІЯ_4, на яку поширюється заборона використання спірного позначення у відповідності до Рішення суду першої інстанції. Водночас, це саме словесне позначення в аналогічному контексті (а саме у такій самій статті) повторно розміщено Відповідачем на його веб-сайті на новій веб- сторінці ІНФОРМАЦІЯ_1/articles/universal-yoga/ (копія даної веб-сторінки додається у Додатку 3). У зв`язку з цим, Рішення суду першої інстанції є неповним, носить формальний характер і не забезпечує ефективного усунення порушення прав Позивача у цифровому середовищі. Апелянт зазначає, що при перегляді веб-сторінки на сайті користувачі взаємодіють не з конкретною сторінкою, а з веб-ресурсом загалом, який формується з доменного імені, структури, контенту, метаданих, ключових запитів, назв вкладок, заголовків сторінок тощо. Таким чином, розгляд судом лише однієї веб-сторінки у відриві від контексту її функціонування в мережі Інтернет є неповним і формальним, суперечить принципам повного та всебічного з`ясування обставин справи і не забезпечує ефективного захисту прав позивача.

Суд першої інстанції здійснив формальну оцінку доказів, не врахувавши їх взаємозв`язок і сукупність. Зокрема, без належної оцінки залишилися висновок експертів від 25.03.2024 №56/03-2024, Звіт за результатами проведення фіксації і дослідження змісту веб-сторінок у мережі Інтернет від 29.02.2024 № 73/2024-ЗВ та роздруківка веб- сторінки пошуку у пошуковій системі Google за ключовими словами «ІНФОРМАЦІЯ_3». Крім того, суд першої інстанції, ухвалюючи Додаткове рішення, яким зменшив суму стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу до розміру 25000,00 грн, не дослідив належним чином обсяг наданих послуг, не надав оцінки їх складності, не з`ясував характер і складність наданої правничої допомоги.

Розглянувши доводи апеляційних скарг, дослідивши докази у справі, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Зенченка Анатолія Михайловича слід залишити без задоволення. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Лаппи Андрія Віталійовича слід задовольнити частково. Змінити пункт 2 резолютивної частини рішення Господарського суду міста Києва від 17.06.2025 у справі №910/3946/24, виклавши його у новій редакції: «Зобов`язати фізичну особу-підприємця Зенченка Анатолія Михайловича ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) припинити використання позначення "ІНФОРМАЦІЯ_3" стосовно наведених та споріднених з наведеними у свідоцтві України на торговельну марку НОМЕР_2 від 02.03.2022 послуг 41 класу МКТП в мережі Інтернет в контенті веб-сайту: ІНФОРМАЦІЯ_1». В решті рішення Господарського суду міста Києва від 17.06.2025 у справі №910/3946/24 залишити без змін. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 01.07.2025 у справі №910/3946/24 залишити без змін в частині відмови у задоволенні вимог позивача про стягнення з Фізичної особи-підприємця Зенченка Анатолія Михайловича на користь Фізичної особи-підприємця Лаппи Андрія Віталійовича витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 150340,00 коп, з огляду на наступне.

Фізична особа-підприємець Лаппа Андрій Віталійович (далі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до фізичної особи-підприємця Зенченка Анатолія Михайловича (далі - відповідач) про захист прав інтелектуальної власності, у якому просив суд зобов`язати відповідача припинити використання позначення "ІНФОРМАЦІЯ_3" стосовно наведених та споріднених з наведеними у свідоцтві України на торговельну марку № НОМЕР_2 від 02.03.2022 послуг 41 класу МКТП, в мережі Інтернет, в тому числі в контенті веб-сайту ІНФОРМАЦІЯ_1; в рекламі, в діловій документації, у пошуковій мережі Google та будь-яким іншим способом.

Так, фізична особа-підприємець Лаппа Андрій Віталійович є власником свідоцтва України на торговельну марку № НОМЕР_2 (зареєстрована 02.03.2022 для товарів і послуг 16, 25, 35, 41 класу Міжнародної класифікації товарів та послуг (далі - МКТП).

Позивач вказує, що ним у вересні 2023 було виявлено факт неправомірного використання належної йому торговельної марки НОМЕР_2 в мережі Інтернет, а саме на веб-сайті: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як вказує позивач, на вказаному веб-сайті відповідача, на веб-сторінках за посиланнями ІНФОРМАЦІЯ_1/59-yoga-in-english/ та ІНФОРМАЦІЯ_4, останній використовує позначення "ІНФОРМАЦІЯ_3", яке є схожим із зареєстрованою торговельною маркою, стосовно наведених у свідоцтві послуг 41 класу МКТП, при чому, внаслідок такого використання ці позначення можна сплутати, а саме, може виникнути асоціація такого позначення з торговельною маркою, яка належить позивачу.

Позивач звертає увагу, що зазначене використання відповідачем позначення "ІНФОРМАЦІЯ_3" на веб-сайті ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснюється у спосіб, який не включено до передбаченого законодавством переліку способів, на які не поширюється виключне право власника свідоцтва забороняти іншим особам використовувати без його згоди зареєстровану торговельну марку, тобто використання торговельної марки позивача здійснюється у спосіб, який потребує його згоди, як власника торговельної марки, однак позивач не надавав дозволу відповідачу на використання торговельної марки, зокрема, в контенті веб-сайту ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відтак, на думку позивача, використання відповідачем позначення "ІНФОРМАЦІЯ_3", схожого із торговельною маркою за свідоцтвом України НОМЕР_2, стосовно наведених у свідоцтві послуг 41 класу МКТП, зважаючи, що внаслідок такого використання ці позначення можна сплутати, а саме, може виникнути асоціація такого позначення з торговельною маркою позивача, відбувається з порушенням прав інтелектуальної власності позивача на належну йому торговельну марку.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, вказує, що в даному випадку не може йти мова про порушення прав інтелектуальної власності позивача, оскільки відповідачем використано позначення "ІНФОРМАЦІЯ_3" на власному сайті виключно з інформаційно-освітньою метою та він ніколи не стверджував, що ним надаються послуги з викладання Універсальної йоги, адже він є автором свого унікального напрямку йоги "Ishvara Yoga".

Також відповідач вказує, що публікація на його сайті, де було використано позначення "ІНФОРМАЦІЯ_3" зроблена в 2010, а свідоцтво позивача на торгівельну марку датоване 2022 роком, а відтак, на думку відповідача, він є попереднім користувачем вказаної торговельної марки.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.06.2025 у справі №910/3946/24 позов задоволено частково; зобов`язано Фізичну особу-підприємця Зенченка Анатолія Михайловича припинити використання позначення "ІНФОРМАЦІЯ_3" стосовно наведених та споріднених з наведеними у свідоцтві України на торговельну марку НОМЕР_2 від 02.03.2022 послуг 41 класу МКТП в мережі Інтернет в контенті, розміщеному на веб-сторінці: ІНФОРМАЦІЯ_4; стягнути з Фізичної особи-підприємця Зенченка Анатолія Михайловича на користь фізичної особи-підприємця Лаппи Андрія Віталійовича судовий збір у розмірі 2422,40 грн; у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено повністю.

Частиною 1 ст. 418 Цивільного кодексу України визначено, що право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об`єкт права інтелектуальної власності, визначений Цивільним кодексом України та іншим законом.

Право інтелектуальної власності є непорушним відповідно до ч. 3 ст. 418 Цивільного кодексу України. Ніхто не може бути позбавлений права інтелектуальної власності чи обмежений у здійсненні, крім випадків, передбачених законом.

До об`єктів права інтелектуальної власності відповідно до ч. 1 ст. 420 Цивільного кодексу України, зокрема, належать торговельні марки (знаки для товарів і послуг).

Відповідно до ст. 492 Цивільного кодексу України торговельною маркою може бути будь-яке позначення або будь-яка комбінація позначень, які придатні для вирізнення товарів (послуг), що виробляються (надаються) однією особою, від товарів (послуг), що виробляються (надаються) іншими особами. Такими позначеннями можуть бути, зокрема, слова, літери, цифри, зображувальні елементи, комбінації кольорів.

Право інтелектуальної власності на торговельну марку засвідчується свідоцтвом у випадках і порядку, передбачених законом (чч. 1 ст. 494 Цивільного кодексу України).

Як встановлено вірно судом першої інстанції, позивач є власником свідоцтва України на торговельну марку № 315935 (зареєстрована 02.03.2022 для товарів і послуг 16, 25, 35, 41 класу Міжнародної класифікації товарів та послуг).

За приписами статей 15, 16 Цивільного кодексу України способи захисту цивільного права чи інтересу - це закріплені законом матеріально-правові заходи правоохоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів та вплив на правопорушника.

Іншими словами це дії, спрямовані на попередження порушення або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу.

Суд зазначає, що застосування конкретного способу захисту цивільного захисту залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспоренення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Застосування будь-якого способу захисту цивільного права та інтересу має бути об`єктивно виправданим та обґрунтованим. Це означає, що застосування судом способу захисту, обраного позивачем, повинно реально відновлювати його наявне суб`єктивне право, яке порушене, оспорюється або не визнається.

Судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях, у тому числі, щодо можливого порушення прав чи інтересів у майбутньому, натомість висновки суду мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Відповідно до п. 5 ст. 16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг", свідоцтво надає його власнику виключне право забороняти іншим особам використовувати без його згоди, якщо інше не передбачено цим Законом: позначення, тотожне із зареєстрованою торговельною маркою, стосовно наведених у свідоцтві товарів і послуг; позначення, тотожне із зареєстрованою торговельною маркою, стосовно товарів і послуг, споріднених з наведеними у свідоцтві, якщо внаслідок такого використання це позначення і торговельну марку можна сплутати, зокрема, якщо може виникнути асоціація такого позначення з торговельною маркою; позначення, схоже із зареєстрованою торговельною маркою, стосовно наведених у свідоцтві товарів і послуг, якщо внаслідок такого використання ці позначення можна сплутати, зокрема, якщо може виникнути асоціація такого позначення з торговельною маркою; позначення, схоже із зареєстрованою торговельною маркою, стосовно товарів і послуг, споріднених з наведеними у свідоцтві, якщо внаслідок такого використання ці позначення можна сплутати, зокрема, якщо може виникнути асоціація такого позначення з торговельною маркою.

Згідно з п. 4 ст. 16 Закону "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" використанням торговельної марки визнається, зокрема, застосування її в діловій документації чи в рекламі та в мережі Інтернет.

З вищевказаного вбачається, що на позивача покладено обов`язок щодо надання доказів незаконного використання іншою особою позначення "ІНФОРМАЦІЯ_3".

При цьому суд вказує, що за змістом ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, фізичною особою-підприємцем Зенченком Анатолієм Михайловичем використано позначення "ІНФОРМАЦІЯ_3" в мережі Інтернет в контенті веб-сайту: ІНФОРМАЦІЯ_1 », а саме, на веб-сторінці: ІНФОРМАЦІЯ_2

З матеріалів справи та відзиву на позов, в якому відповідач зазначає, що спірне позначення ним використано на власному веб-сайті, вбачається, що веб-сайт: ІНФОРМАЦІЯ_1, належить відповідачеві, про що безпосередньо вказано на самому веб-сайті, шляхом зазначення на ньому наступного тексту: Copyright © 1995 - 2025 Ішвара Йога-Центр. ФОП Зенченко А.М. Всі права захищені. Відповідач цього не заперечує.

На підтвердження своїх позовних вимог позивачем до матеріалів справи надано висновок експертів за результатами проведення комісійної експертизи у сфері інтелектуальної власності від 25.03.2024 № 56/03-2024.

На вирішення експертів ставилося наступне питання: чи є позначення "ІНФОРМАЦІЯ_3", використане на веб-сайті ІНФОРМАЦІЯ_1, схожим із зареєстрованою торговельною маркою "ІНФОРМАЦІЯ_3" (комб.) за свідоцтвом України № 315935 від 02.03.2022, стосовно наведених у свідоцтві послуг 41 класу МКТП, та чи внаслідок такого використання ці позначення можна сплутати, зокрема, чи може виникнути асоціація такого позначення з торговельною маркою?

За наслідком проведення вказаної експертизи було складено висновок, відповідно до якого, позначення "ІНФОРМАЦІЯ_3", використане на веб-сайті ІНФОРМАЦІЯ_1, є схожим із зареєстрованою торговельною маркою "ІНФОРМАЦІЯ_3" (комб.) за свідоцтвом України від 02.03.2022 № 315935, стосовно наведених у свідоцтві послуг 41 класу МКТП, настільки, що їх можна сплутати, зокрема, може виникнути асоціація такого позначення з торговельною маркою.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.09.2024 вирішено призначити у справі № 910/3946/24 експертизу об`єктів інтелектуальної власності, проведення якої доручити Науково-дослідному центру судової експертизи у сфері інформаційних технологій та інтелектуальної власності Міністерства юстиції України, а провадження у справі № 910/3946/24 на час проведення експертизи та отримання висновку експерта зупинити.

У вказаній ухвалі суд дійшов висновку, що позивачем, при замовленні висновку експертів, поставлене питання, відповідь на яке, саме в редакції позивача, не може входити до предмету доказування, оскільки таким його предметом є не встановлення схожості позначення "ІНФОРМАЦІЯ_3", яке використане на веб-сайті ІНФОРМАЦІЯ_1, з зареєстрованою торговельною маркою "ІНФОРМАЦІЯ_3" (комб.) за свідоцтвом України № 315935 від 02.03.2022, а є встановлення факту використання відповідачем на веб-сторінці: ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованої торговельної марки за свідоцтвом України № 315935.

За висновком суду першої інстанції, висновок експертів від 25.03.2024 № 56/03-2024, який складений Дорошенком О. Ф. та Мінченко Н. В. є неповним, а відповідь на поставлене питання не є ствердним в розрізі предмету спору.

Також суд зазначив, що при складенні вказаного висновку, експертами не досліджувалися усі документи, які наявні, станом на день винесення вказаної ухвали, в матеріалах справи.

В свою чергу відповідач вказує, що у публікації "What is ІНФОРМАЦІЯ_3", розміщеній на веб - сторінці : ІНФОРМАЦІЯ_4 ним не використовувалася торговельна марка за свідоцтвом України № 315935, яка належить позивачу, а словосполучення " ІНФОРМАЦІЯ_3" було використане при публікації на своєму веб-сайті англомовної оглядової статті про універсальну йогу як про один із поширених загальновідомих напрямів йоги та виключно з інформаційно-освітньою метою.

А відтак, враховуючи, що в процесі розгляду справи у суду виникли питання, які потребують спеціальних знань, та мають суттєве значення для вирішення спору, суд, з метою всебічного, повного, об`єктивного розгляду справи, враховуючи принцип дизпозитивності та принципу рівності перед законом та судом, призначив у справі № 910/3946/24 судову експертизу об`єктів інтелектуальної власності, проведення якої доручив Науково-дослідному центру судової експертизи у сфері інформаційних технологій та інтелектуальної власності Міністерства юстиції України (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, оф. 501), а на вирішення експерта поставив наступні запитання:

- чи є позначення "ІНФОРМАЦІЯ_3", використані у публікації "What is ІНФОРМАЦІЯ_3", розміщеній на веб-сторінці: ІНФОРМАЦІЯ_4, тотожними або схожими настільки, що їх можна сплутати із зареєстрованою торговельною маркою за свідоцтвом України № НОМЕР_2?

- чи використано у публікації "What is ІНФОРМАЦІЯ_3", розміщеній на веб-сторінці: ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстровану торговельну марку за свідоцтвом України № НОМЕР_2?

Колегія суддів враховує, що ухвала Господарського суду міста Києва від 03.09.2024 у справі № 910/3946/24 про призначення судової експертизи набрала законної сили та до суду апеляційної інстанції не оскаржувалась.

Враховуючи викладене, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача стосовно порушення судом першої інстанції норм процессуального права, оскільки питання, запропоновані стороною Відповідача, не були враховані судом, з огляду на твердження про їхню ніби-то непов`язаність з предметом доказування.

11.03.2025 до суду від Науково-дослідному центру судової експертизи у сфері інформаційних технологій та інтелектуальної власності Міністерства юстиції України надійшов висновок експертів за результатами проведення комісійної судової експертизи об`єктів інтелектуальної власності № 657/1-2/24 від 27.02.2025 (далі - висновок експертів № 657/1-2/24 від 27.02.2025), а також матеріали справи № 910/3946/24.

У висновку експертів № 657/1-2/24 від 27.02.2025 викладені наступні висновки:

- позначення "ІНФОРМАЦІЯ_3", використані у публікації "What is ІНФОРМАЦІЯ_3" розміщеній на веб-сторінці: ІНФОРМАЦІЯ_4, є схожими настільки, що їх можна сплутати із зареєстрованою торговельною маркою за свідоцтвом України НОМЕР_2.

???- у публікації "What is ІНФОРМАЦІЯ_3" розмішеній на веб-сторінці: ІНФОРМАЦІЯ_4 (дата розміщення 2010 рік) не використано зареєстровану торговельну марку за свідоцтвом України Nє315935 (дата подачі заявки 25.05.2020 року).

За змістом ст. 98 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом, також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права та обов`язки, що і експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.

Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні (ст. 104 Господарського процесуального кодексу України).

Оцінюючи висновок експертів від 27.02.2025 № 657/1-2/24, суд першої інстанції вірно встановив, що зазначений висновок містить відповіді на порушені питання, які є обґрунтованими та такими, що узгоджуються з іншими матеріалами справи.

Вказаний висновок експертів від 27.02.2025№ 657/1-2/24 складено Фоєю Оксаною Анатоліївною (в.о. завідувача лабораторії досліджень об`єктів інтелектуальної власності та товарознавчих досліджень Науково-дослідного центру судової експертизи у сфері інформаційних технологій та інтелектуальної власності Міністерства юстиції України, яка має вищу освіту: кваліфікацію "Бакалавр інженерної механіки" за спеціальністю "Інженерна механіка", кваліфікацію юриста за спеціальністю "Правознавство", кваліфікацію "Спеціаліст з інтелектуальної власності" за спеціальністю "Інтелектуальна власність", є атестованим судовим експертом з правом проведення експертиз у сфері інтелектуальної власності за спеціальністю 13.6 "Дослідження, пов`язані з комерційними (фірмовими) найменуваннями, торговельними марками (знаками для товарів і послуг), географічними зазначеннями" (від 23.04.2024 свідоцтво № 223-24/Д, видане Центральною експертно-кваліфікаційною комісією при Міністерстві юстиції України, термін дії до 23.04.2027), якій присвоєно ІІ кваліфікаційний клас. Стаж експертної роботи з 2016. Стаж роботи у сфері інтелектуальної власності з 2005) та Мотузкою Катериною Андріївною (судовий експерт сектору досліджень об`єктів інтелектуальної власності експертизи лабораторії досліджень об`єктів інтелектуальної власності та товарознавчих досліджень Науково-дослідного центру судової експертизи у сфері інформаційних технологій та інтелектуальної власності Міністерства юстиції України, яка має вищу освіту: кваліфікацію "Бакалавр з права" за спеціальністю "Правознавство", кваліфікацію "Професіонал з інтелектуальної власності" за спеціальністю "Менеджмент інтелектуальної власності", є атестованим судовим експертом ІІІ кваліфікаційного класу з правом проведення експертиз, за спеціальністю 13.6 "Дослідження, пов`язані з комерційними (фірмовими) найменуваннями, торговельними марками (знаками для товарів та послуг), географічними зазначеннями" (свідоцтво від 02.02.2023 №58-23/Д видано ЦЕКК Міністерства юстиції України дійсне до 02.02.2026). Стаж експертної роботи з 2019 року).

Головою комісії призначено - Фою О.А. Комісійна судова експертиза у сфері інтелектуальної власності проведена особисто експертами Фоєю О.А., Мотузкою К.А. в приміщенні Науково-дослідного центру судової експертизи у сфері інформаційних технологій та інтелектуальної власності Міністерства юстиції України (за адресою б-р. Л. Українки 26, м. Київ). При складанні висновку були присутні лише вищезазначені експерти. Експерти про кримінальну відповідальність згідно зі ст. 384, 385 Кримінального кодексу України попереджені.

В даному випадку, оцінивши вищенаведений висновок у сукупності з іншими доказами, які наявні в матеріалах справи, господарським судом першої інстанції вірно встановлено, що висновок експертів від 27.02.2025 № 657/1-2/24 відповідає вищенаведеним вимогам і не викликає сумнівів у його правильності, оскільки висновки надані в межах компетенції експертів, висновки чіткі, логічні, послідовні і відповідають фактичним обставинам справи.

За таких обставин, висновок експертів від 27.02.2025 № 657/1-2/24 вірно прийнято судом першої інстанції в якості належного та допустимого доказу.

Зазначений висновок складено відповідно до вимог законодавства, будь-яких порушень положень законодавства та методології при його складенні судом не встановлено. Крім того, висновок містить докладний опис проведених експертами досліджень, зроблені у результаті нього висновки та відповіді на питання, поставлені експертам, обґрунтовані.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджується використання відповідачем позначень "ІНФОРМАЦІЯ_3" у публікації "What is ІНФОРМАЦІЯ_3", розміщеній в мережі Інтернет на веб-сторінці: ІНФОРМАЦІЯ_4 та які є схожими настільки, що їх можна сплутати із зареєстрованою торговельною маркою за свідоцтвом України НОМЕР_2 та задовольнив позовні вимоги частково, зобов`язавши Фізичну особу-підприємця Зенченка Анатолія Михайловича припинити використання позначення "ІНФОРМАЦІЯ_3" стосовно наведених та споріднених з наведеними у свідоцтві України на торговельну марку від 02.03.2022 НОМЕР_2 послуг 41 класу МКТП в мережі Інтернет в контенті, розміщеному на веб-сторінці: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Колегія суддів вважає, що захистити права позивача можливо, зобов`язавши фізичну особу-підприємця Зенченка Анатолія Михайловича ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) припинити використання позначення "ІНФОРМАЦІЯ_3" стосовно наведених та споріднених з наведеними у свідоцтві України на торговельну марку НОМЕР_2 від 02.03.2022 послуг 41 класу МКТП в мережі Інтернет в контенті веб-сайту: ІНФОРМАЦІЯ_1, саме так, як просив позивач у позові в цій частині, а не тільки на конкретній сторінці цього веб-сайту.

Судова колегія погоджується з доводами апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Лаппи Андрія Віталійовича відносно того, що суд першої інстанції обмежився забороною його використання лише на одній конкретній сторінці сайту Відповідача, оскільки «звужена» заборона не відновлює порушені права позивача. Так, станом на дату подання цієї апеляційної скарги, Відповідач видалив веб-сторінку ІНФОРМАЦІЯ_4, на яку поширюється заборона використання спірного позначення у відповідності до Рішення суду першої інстанції. Водночас, це саме словесне позначення в аналогічному контексті (а саме, у такій самій статті) повторно розміщено Відповідачем на його веб-сайті на новій веб- сторінці ІНФОРМАЦІЯ_1/articles/universal-yoga/.

Скаржник вірно зауважив, що при перегляді веб-сторінки на сайті користувачі взаємодіють не з конкретною сторінкою, а з веб-сайтом загалом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Лаппи Андрія Віталійовича в цій частині знайшли підтвердження у суді апеляційної інстанції, оскаржуване судове рішення в цій частині слід змінити, виклавши п. 2 резолютивної частини рішення Господарського суду міста Києва від 17.06.2025 у справі №910/3946/24, у новій редакції: « Зобов`язати фізичну особу-підприємця Зенченка Анатолія Михайловича ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) припинити використання позначення "ІНФОРМАЦІЯ_3" стосовно наведених та споріднених з наведеними у свідоцтві України на торговельну марку НОМЕР_2 від 02.03.2022 послуг 41 класу МКТП в мережі Інтернет в контенті веб-сайту: ІНФОРМАЦІЯ_1». В решті рішення Господарського суду міста Києва від 17.06.2025 у справі №910/3946/24 залишити без змін.

При цьому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції відносно того, що доказів, які б свідчили про використання відповідачем позначень "ІНФОРМАЦІЯ_3" у пошуковій мережі Googlе, рекламі, в діловій документації та будь-яким іншим способом матеріали справи не містять, тому в цій частині суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позову.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги фізичної особи-підприємця Зенченка Анатолія Михайловича відносно наявності у Відповідача права попереднього користувача позначення "ІНФОРМАЦІЯ_3".

Колегія суддів зауважує, що для того, щоб особа могла набути право попереднього користувача на торговельну марку, вона має добросовісно використати спірне позначення саме в якості позначення, призначеного для вирізнення послуг, що надаються цією особою, від послуг, що надаються іншими особами до дати пріоритету іншої особи.

Відповідач в своїх поясненнях зазначає, що не використовував спірне позначення саме в якості позначення, призначеного для вирізнення послуг, що надаються ним, від послуг, що надаються іншими особами, зауважує, що словосполучення " ІНФОРМАЦІЯ_3" було використане при публікації на своєму веб-сайті англомовної оглядової статті про універсальну йогу як про один із поширених загальновідомих напрямів йоги та виключно з інформаційно-освітньою метою.

Верховний Суд у постанові від 17.06.2025 по справі №910/4461/23 зазначив наступне: «Право попереднього користувача є важливим механізмом захисту інтересів осіб, які добросовісно використовували в інтересах своєї діяльності торговельну марку до її реєстрації (або якщо було заявлено пріоритет, до дати пріоритету заявки) іншою особою. Це право дозволяє таким особам продовжувати використання торговельної марки без згоди власника свідоцтва, за умови дотримання встановлених законодавством критеріїв виникнення такого права. Доводячи належність права попереднього користування, позивач повинен використовувати докази, які свідчать про добросовісне використання знака або серйозну підготовку до такого використання. Добросовісність використання або серйозної чи значної підготовки в інтересах своєї діяльності полягає в тому, що такі дії мають відбуватися в межах, передбачених як правовими нормами, так і іншими соціальними регуляторами, і без порушень прав інших учасників інших відносин».

Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач до дати подання заявки позивачем (25.02.2020) використовував позначення «ІНФОРМАЦІЯ_3» в інтересах своєї господарської діяльності з метою вирізнення послуг Відповідача серед послуг інших надавачів таких самих послуг.

Водночас, відповідач не заперечує, що він ніколи не стверджував, в тому числі і на веб-сайті, що він надає послуги із викладання Універсальної йоги, оскільки позначення «ІНФОРМАЦІЯ_3» він використав лише з інформаційно-освітньою метою.

Оскільки відповідач не надав доказів на обґрунтування добросовісності використання позначення «ІНФОРМАЦІЯ_3» саме в якості позначення, призначеного для вирізнення послуг Відповідача від послуг, що надаються іншою особою до дати пріоритету іншої особи, доводи його апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Як встановлено судом вище, матеріали справи свідчать про недобросовісне використання відповідачем позначення «ІНФОРМАЦІЯ_3» на власному веб-сайті після подання відповідної заявки позивача.

Таким чином, безпідставними є доводи відповідача про начеб-то наявне у нього право на безоплатне продовження використання позначення «ІНФОРМАЦІЯ_3», оскільки це право є виключно похідним від права попереднього користувача, яке виникає лише за умови доведення добросовісного, відкритого, безперервного та комерційного використання відповідного позначення саме в якості позначення, призначеного для вирізнення послуг Відповідача до дати подання заявки на реєстрацію відповідної торговельної марки третьою особою (позивачем).

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 01.07.2025 у справі №910/3946/24 заяву фізичної особи-підприємця Лаппи Андрія Віталійовича задоволено частково. Стягнуто з фізичної особи-підприємця Зенченка Анатолія Михайловича на користь фізичної особи-підприємця Лаппи Андрія Віталійовича витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000 (двадцять п`ять тисяч) грн 00 коп. У задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

Колегія суддів з вказаним висновком суду першої інстанції погоджується, з огляду на наступне.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Виходячи з аналізу положень статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту адвокат отримує винагороду у вигляді гонорару, обчислення якого, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Водночас, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань, з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду і завантаженості адвоката та інших обставин. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу й обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

При цьому адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі №910/4201/19).

Разом із тим, згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості: ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 123 зазначеного Кодексу судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат суд враховує: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

Водночас за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, коли на її думку, недотримано вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19).

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи був їх розмір обґрунтованим, встановити їхню дійсність та необхідність.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (правова позиція Верховного Суду у справі №905/1795/18 від 07.11.2019).

Таким чином, при визначенні суми відшкодування таких витрат суд має виходити з критерію реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.01.2024 між позивачем (далі також - клієнт) та Адвокатським об`єднанням "Едванс партнерз" (далі також - адвокатське об`єднання) укладено договір № 01/2024 (далі - договір), відповідно до п. 1.1. якого адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати правову (правничу) допомогу, що полягає у підготовці та подачі позовної заяви та інших заяв по суті спору, пояснень, заяв та клопотань з процесуальних питань, а також представництві та захисті прав та законних інтересів клієнта у суді першої інстанції, а також у всіх державних та недержавних установах, організаціях будь-якої форми власності у справі про захист прав інтелектуальної власності на торговельну марку за свідоцтвом України від 02.03.2022 НОМЕР_2 за позовом ФОП Лаппа Андрій Віталійович до ФОП Зенченко Анатолій Михайлович, а Клієнт зобов`язується виплатити адвокатському об`єднанню винагороду за надання правової допомоги (далі - правова допомога).

Як передбачено п. 2.1. договору між сторонами узгоджено, що вартість правової допомоги, вказаної у п. 1.1. цього договору становить 140 000 (сто сорок тисяч гривень 00 коп.) грн без урахування ПДВ (далі - гонорар).

В якості доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу позивачем подано прибуткові касові ордери №№ 1-6, опис робіт (наданих послуг).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Перевіривши подані Фізичною особою-підприємцем Лаппою Андрієм Віталійовичем докази на підтвердження обсягу виконаних робіт на надання правової допомоги в суді першої інстанції, дослідивши співмірність заявленої суми із складністю справи та виконаних адвокатами робіт (наданих послуг), суд першої інстанції дійшов вірного висновку покласти на фізичну особу-підприємця Зенченка Анатолія Михайловича 25 000 (двадцять п`ять тисяч) грн 00 коп витрат, понесених позивачем, як такі, що підтверджені належними, допустимими доказами та відповідають критеріям, визначеним статтею 126 ГПК України.

Зокрема, суд апеляційної інстанції вважає, що відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 25 000,00 грн відповідає як критерію співмірності та реальності понесених адвокатських витрат, так і критерію розумної необхідності таких витрат.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Лаппи Андрія Віталійовича відносно того, що суд першої інстанції не дослідив належним чином обсяг наданих послуг, не надав оцінки їх складності, не з`ясував характер і складність наданої правничої допомоги.

Крім того, суд першої інстанції правомірно відмовив позивачу у покладенні на відповідача витрат позивача, пов`язаних зі складанням висновку експертів від 25.03.2024 № 56/03-2024 та витрат, пов`язаних із проведенням фіксації і дослідження змісту веб-сторінки в мережі Інтернет, звіту за результатами проведеної фіксації і дослідження змісту веб-сторінок у мережі Інтернет від 29.02.2024 № 73/2024-ЗВ, оскільки вищевказані докази не були враховані судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення.

За обставин оцінки розміру витрат на оплату послуг адвоката з урахуванням підтвердження вищевказаними належними та допустимими доказами, які як окремо так і в сукупності, з огляду на їх вірогідність і взаємозв`язок, підтверджують зазначені витрати, суд відхиляє доводи фізичної особи-підприємця Зенченка Анатолія Михайловича щодо необгрунтованості та завищення розміру заявлених витрат у цій частині.

У суді апеляційної інстанції позивач подав заяву про здійснення розподілу судових витрат, понесених Фізичної особи-підприємця Лаппою Андрієм Віталійовичем, у зв`язку із розглядом справи №910/3946/24 судом апеляційної інстанції та просив суд стягнути з фізичної особи-підприємця Зенченка Анатолія Михайловича на користь фізичної особи-підприємця Лаппи Андрія Віталійовича 80 000 грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу та 3 633,60 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

07.07.2025 між позивачем (далі також - клієнт) та Адвокатським об`єднанням "Едванс партнерз" (далі також - адвокатське об`єднання) укладено договір № 10/2025 (далі - договір), відповідно до п. 1.1. якого Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати правову (правничу) допомогу, що покладається у підготовці та подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 17.06.2025 за справою №910/3946/24 та додаткові рішення Господарського суду міста Києва від 01.07.2025 за справою №910/3946/24, інших заяв по суті справи, пояснення, заяв та клопотати з процесуальних питань, а також представництво та захист прав та законних інтересів Клієнта у суді апеляційної інстанції за справою №910/3946/24, а також у всіх державних та недержавних установах, організаціях будь-якої форми власності у справі про захист прав інтелектуальної власності на торговельну марку за свідченням України від 02.03.2022 № 315935 за позовом ФОП Лаппа Андрій Віталійович до ФОП Зенченко Анатолій Михайлович, а Клієнт зобов`язаний виплатити Адвокатському об`єднанню виноградару за надання правової допомоги (далі - Правова допомога).

Сторони можуть погоджувати конкретний обсяг Правової допомоги ґрунтовно певних доручень Клієнта в процесі усного звернення Клієнта, шляхом викладання в додатках до Договору, які є недійсною частиною Договору, чи обмін електронними листами (п. 1.2 Договору).

Між сторонами узгоджено, що вартість Правової допомоги, зазначеної в пункті 1.1. цього Договору, становить 80 000, 00 грн без сплати ПДВ (далі - Гонорар) (п. 2.1 Договору).

В якості доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу позивачем подано прибуткові касові ордери №№ 1-4, опис робіт (наданих послуг).

Сторонами договору погоджено наступний перелік (опис) наданих послуг: підготовка апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 17.06.2025 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 01.07.2025 за справою № 910/3946/24; Аналіз апеляційної скарги ФОП Зенченка А.М. на рішення Господарського суду міста Києва від 17.06.2025 та повідомлення Клієнта про її подання; Аналіз ухвали Північного апеляційного господарського суду від 31.07.2025 за справою № 910/3946/24 про відкриття апеляційного проведення за скаргою ФОП Лаппи А. В. та повідомлення Клієнта про відповідь; Аналіз ухвали Північного апеляційного господарського суду від 31.07.2025 за рішенням № 910/3946/24 про залишення без руху апеляційної скарги ФОП Зенченка А.М. та повідомлення Клієнта про відповідне; Аналіз ухвали Північного апеляційного господарського суду від 31.07.2025 за справою № 910/3946/24 про відкриття апеляційного проведення за скаргою ФОП Зенченка А.М. та повідомлення Клієнта про відповідь; Підготовка відповіді на апеляційну скаргу ФОП Зенченка А.М. за справою № 910/3946/24; Підготовка до участі та участі в судовому засіданні 15.10.2025 за справою №910/3946/24; Аналіз пояснення ФОП Зенченка А.М. щодо поданих доказів на підтвердження права попереднього користувача торговельною маркою; Підготовка до участі та участі в судовому засіданні 19.11.2025 за справою №910/3946/24; Аналіз постанови Північного апеляційного господарського суду. Загальний час - 25 годин.

Суд враховує, що критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо.

Перевіривши подані позивачем докази на підтвердження обсягу виконаних робіт на надання правової допомоги в суді апеляційної інстанції, дослідивши співмірність заявленої суми із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, обсягу фактично наданої необхідної правничої допомоги, складності справи та фактичному часу, витраченому на надання правової допомоги, враховуючи середню вартість аналогічних послуг на ринку, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 25 000,00 грн відповідає як критерію співмірності та реальності понесених адвокатських витрат, так і критерію розумної необхідності таких витрат, є необхідними та у повній мірі відповідають принципам справедливості, розумності, реальності.

Витрати у решті розміру 55000, 00 грн на оплату професійної правничої допомоги у даній справі суд вважає непропорційними до предмету спору, обсягу фактично наданої необхідної правничої допомоги, складності справи та фактичному часу, витраченому на надання правової допомоги.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір за подання апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Лаппи Андрія Віталійовича, покладається на Фізичну особу-підприємця Зенченка Анатолія Михайловича, враховуючи часткове задоволення апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Лаппи Андрія Віталійовича.

Через призму застосування принципів оцінки доказів та аргументації своїх висновків, викладених в Рішенні ЄСПЛ від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", судова колегія зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції не зобов`язує національні суди надавати детальну відповідь на кожен аргумент заявника (сторони у справі); суди зобов`язані давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент; межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення; питання чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає із статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки в світлі конкретних обставин справи (пункти 21, 23 Рішення).

У справах Руїс Торіха проти Іспанії, Суомінен проти Фінляндії, Гірвісаарі проти Фінляндії Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), №37801/97 від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99 від 27.09.2001).

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, зазначені рішення Європейського суду з прав людини суд апеляційної інстанції застосовує у цій справі як джерело права.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 277, 283, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Зенченка Анатолія Михайловича залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Лаппи Андрія Віталійовича задовольнити частково.

Змінити пункт 2 резолютивної частини рішення Господарського суду міста Києва від 17.06.2025 у справі №910/3946/24, виклавши його у новій редакції:

« Зобов`язати фізичну особу-підприємця Зенченка Анатолія Михайловича ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) припинити використання позначення "ІНФОРМАЦІЯ_3" стосовно наведених та споріднених з наведеними у свідоцтві України на торговельну марку НОМЕР_2 від 02.03.2022 послуг 41 класу МКТП в мережі Інтернет в контенті веб-сайту: ІНФОРМАЦІЯ_1». В решті рішення Господарського суду міста Києва від 17.06.2025 у справі №910/3946/24 залишити без змін.

Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 01.07.2025 у справі №910/3946/24 залишити без змін в частині відмови у задоволенні вимог позивача про стягнення з Фізичної особи-підприємця Зенченка Анатолія Михайловича на користь Фізичної особи-підприємця Лаппи Андрія Віталійовича витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 150340,00 коп.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Зенченка Анатолія Михайловича ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь фізичної особи-підприємця Лаппи Андрія Віталійовича ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) 25 000 (двадцять п`ять тисяч) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу та 3 633,60 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити Господарському суду міста Києва видати наказ.

Матеріали справі № 910/3946/24 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок та строк оскарження постанови Північного апеляційного господарського суду передбачений ст.ст. 288-291 ГПК України.

Повний текст складено 02.02.2026

Головуючий суддя М.Л. Доманська

Судді Т.П. Козир

В.О. Пантелієнко