03.02.2026Справа № 910/3111/25
За заявою Приватного підприємства "Соловій-Транс" про ухвалення додаткового рішення у справі №910/3111/25,
за позовом Приватного підприємства "Соловій-Транс"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОЛЕНСКАЙ"
про стягнення 132609,32 грн.
Суддя Сташків Р.Б.
Без виклику представників сторін.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
На розгляд Господарського суду міста Києва передано указану позовну заяву про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОЛЕНСКАЙ" (далі - відповідач) на користь Приватного підприємства "Соловій-Транс" (далі - позивач) 123033 грн суми основного боргу, 984,29 грн інфляційних втрат, 3859,62 грн пені, 4732,67 грн 36-х % річних за надані позивачем послуги по Договору-заявці №324-008246.
Вимоги позову мотивовані тим, що позивачем було укладено з відповідачем договір-заяву про надання транспортних експедиційних послуг від 13.11.2024. Під час здійснення перевезення позивачем вантажу виник простій транспортного засобу, відшкодування якого відповідачем було узгоджено між сторонами у переукладеному Договорі-заявці.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.09.2025, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.12.2025 позовні вимоги задоволено частково та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОЛЕНСКАЙ" на користь Приватного підприємства "Соловій-Транс" 123033 грн боргу, 3761,78 грн пені, 4611,21 грн 36% річних, 984,23 грн інфляційних втрат та 3023 грн судового збору.

Через систему "Електронний суд" 29.09.2025 представником позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі №910/3111/25. У поданій заяві позивач просить суд покласти на відповідача 30000 грн понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в межах розгляду даної справи.

Ухвалою суду міста Києва від 02.10.2025 заяву позивача про ухвалення додаткового рішення у справі прийнято до розгляду.

Ухвалою суду від 13.10.2025 розгляд вище вказаної заяви про ухвалення додаткового рішення зупинено до повернення матеріалів даної справи з Північного апеляційного господарського суду до Господарського суду міста Києва.

У зв`язку із поверненням матеріалів справи №910/3111/25, ухвалою суду від 13.01.2026 розгляд заяви Приватного підприємства "Соловій-Транс" про ухвалення додаткового рішення у справі №910/3111/25 поновлено та встановлено відповідачу строк для подання письмових пояснень чи заперечень стосовно заяви про ухвалення додаткового рішення про розподіл понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у даній справі у строк до 28.01.2026 (включно).

Через систему "Електронний суд" 19.01.2026 від відповідача надійшли письмові заперечення на заяву позивача про ухвалення додаткового рішення, у яких останній просить суд зменшити розмір стягнення витрат на професійну правничу допомогу до 3000 грн.

У поданих запереченнях представник відповідача зазначає те, що вартість наданих адвокатом послуг з правничої допомоги при розгляді даної справи є завищеною, та неспівмірною зі складністю справи, оскільки не відповідають критеріям обґрунтованості, пропорційності до предмета спору та не відповідає з обсягом адвокатських послуг, які були надані адвокатом та витраченим ним часом на надання таких послуг. а тому підлягають зменшенню, з огляду на наступне.

Так, не погоджуючись із заявленою позивачем сумою витрат на професійну правничу допомогу відповідач зазначає, що справа №910/3111/25 відноситься до категорії малозначних справ за розміром позовних вимог та є справою незначної складності, а тому обсяг адвокатських послуг, які були надані адвокатом та витраченим ним часом на надання таких послуг є неспівмірним зі складністю справи, так як з матеріалів справи вбачається, що представником позивача було підготовлено та подано до суду лише позовну заяву та відповідь на відзив, які є невеликими за своїм об`ємом та змістом.

У зв`язку з чим, відповідач у своїх запереченнях зазначає про невідповідність об`єму роботи та сумарному обсягу часу (5 год.) витраченого адвокатом при підготовці позовної заяви з додатками.

При цьому, відповідач наголошує, що вище вказані документи були подані та підписані безпосередньо керівником Приватного підприємства "Соловій-Транс" через систему "Електронний суд" безпосередньо керівником Приватного підприємства "Соловій-Транс".

Враховуючи наведені обставини, позивач вважає заявлений відповідачем розмір витрат на професійну правничу допомогу є явно неспівмірним та безпідставним з обсягом наданої правової допомоги, у зв`язку з чим у прохальній частині заперечень просить суд зменшити заявлену відповідачем суму витрат на правничу допомогу.

Судом враховано, що дана справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без призначення судового засідання, а тому вважає за можливе розглянути заяву позивача про розподіл судових витрат без виклику сторін та без призначення судового засідання.

Розглянувши заяву позивача про ухвалення додаткового рішення, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується відповідна заява, об`єктивно оцінивши наявні докази, які мають значення для її розгляду, суд зазначає наступне.

Положеннями статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Право особи на отримання правової допомоги під час розгляду справи господарськими судами гарантоване статтею 131-2 Конституції України, статтею 16 Господарського процесуального кодексу України, відповідними нормами Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Пунктом 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК України) однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

Частиною 4 статті 126 ГПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Положеннями абзацу 1 частини 8 статті 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Так, на підтвердження здійснених судових витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: копію Договору про надання правової (професійної правничої) допомоги №01-03-25 від 03.03.2025, укладеного між адвокатом Адвокатським бюро Ольги Тур, в особі керуючої бюро адвоката Тур Ольги Тарасівни та Приватним підприємством "Соловій-Транс", копію детального опису наданих адвокатом послуг професійної правничої допомоги, копію акта надання послуг №24-25/09 від 24.09.2025, копію рахунку на оплату наданих адвокатських послуг №24-25/09 від 24.09.2025, копію платіжної інструкції №57090425 від 26.09.2025.

Витрати, які підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у встановленому Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" порядку.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

У статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Ці форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту; і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин, помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката залежно від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Відповідно до п. 4.1 Договору про надання правової (професійної правничої) допомоги №01-03-25 від 03.03.2025 оплата послуг здійснюється в порядку та на умовах, узгоджних Сторонами. Вартість послуг за цим договором становить 30000 грн, яка є фіксованою.

Оплата за надані послуги здійснюється шляхом внесення коштів на банківських рахунок Бюро протягом 30-ти робочих днів після отримання рахунку, виставленого Бюро або в інший погоджений стлоронами спосіб.

Так, з долученого до заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу акту надання послуг та рахунку на оплату №24-25/09 від 24.09.2025 вбачається, що сторони погодили, що загальна вартість послуг адвокатського бюро, пов`язана із наданням позивачу професійної правничої допомоги становить 30000 грн.

До обсягу наданих адвокатських послуг включається вивчення матеріалів справи, правовий аналіз ситуації, формування доказової бази та правової позиції (4 год.), підготовка і подання до суду позовної заяви (5 год.), підготовка та подання до суду відповіді на відзив (3 год.) Вартість вказаних послуг за договором є фіксованою.

Таким чином, загальний розмір понесених Приватним підприємством "Соловій-Транс" витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних із розглядом справи в суді першої інстанції становить 30000 грн.

На підставі виставленого рахунку на оплату відповідно до обсягу наданої правничої допомоги, позивачем було здійснено оплату за надану професійну правничу допомогу у загальній сумі 30000 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №№57090425 від 26.09.2025, копія якої долучена до матеріалів заяви про ухвалення додаткового рішення.

Судом враховано, що сторони узгодили те, що зазначений розмір суми гонорару є фіксованим та не змінюється в залежності від обсягу послуг/робіт та витраченого адвокатом (адвокатським об`єднанням) часу на надання правової допомоги.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в додатковій постанові від 06.02.2020 у справі №916/1830/19, підставою оплати наданої правничої допомоги клієнту за умовами договору є фактичне її надання, що має бути підтверджено належними та допустимими доказами, які б підтверджували і розкривали суть, внутрішню сторону наданих послуг, їх справжність, економічну вигоду й ділову мету. Без цього неможливо перевірити факт надання правової допомоги та встановити обґрунтованість і правомірність її оплати.

Згідно з частиною 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Водночас, відповідно до частини 5 статті 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч. 4 ст. 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки судом задоволено позовні вимоги частково, то відповідно частковому задоволенню підлягають і судові витрати, в тому числі витрати на професійну правову допомогу.

Частиною 5 статті 129 ГПК України передбачено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у тому числі в рішенні від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (див., серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах "Ніколова проти Болгарії" та "Єчюс проти Литви", пункти 79 і 112 відповідно).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04).

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи таке питання, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі №912/1025/20).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 126 ГПК України).

Заперечуючи проти заявленої позивачем суми витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду цього спору відповідач зазначає, що розмір витрат на оплату адвокатських послуг, що становить 30000 грн не співмірний зі складністю справи, обсягом наданої правової допомоги, а також часом, витраченим на виконання відповідних робіт (наданих послуг).

Також у своїх поданих запереченнях відповідач просить суд врахувати висновки зроблені Верховним Судом в постанові від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц), що при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Під час розгляду заяви позивача про ухвалення додаткового рішення, суд бере до уваги висновки зроблені Верховним Судом у постанові від 11.11.2021 у справі №910/7820/21, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

За результатами наслідку розгляду заяви Приватного підприємства "Соловій-Транс" про ухвалення додаткового рішення у справі №910/3111/25, враховуючи предмет і підстави позову, виходячи з встановлених обставин, характеру спірних правовідносин та обсягів матеріалів справи, детально проаналізувавши опис наданих позивачу адвокатських послуг, оцінивши витрати позивача з урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, беручи до уваги наявність обґрунтованих заперечень відповідача щодо співрозмірності заявленої суми компенсації, виходячи з критеріїв реальності та розумності таких витрат, їх обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, а також враховуючи те, що спір у цій справі відноситься до категорії малозначних, а позовні вимоги були задоволені частково, суд дійшов висновку про те, що обсяг наданих адвокатом послуг та сума адвокатських витрат, яку просить стягнути позивач з відповідача (30000 грн) не відповідає критеріям розумності, співмірності та справедливості.

У зв`язку з чим, суд дійшов висновку стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу, понесені останнім у зв`язку з розглядом справи у сумі 10000 грн.

Керуючись ст.ст. 126, 129, 234, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОЛЕНСКАЙ" (м. Київ, вул. Костянтинівська, буд. 2-А; ідентифікаційний код 44107578) на користь Приватного підприємства "Соловій-Транс" (м. Львів, вул. Промислова, 21, квартира 7; ідентифікаційний код 39052784) 10000 (десять тисяч) грн витрат на професійну правничу допомогу.

Додаткове рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Суддя Сташків Р.Б.