ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
03.02.2026 р. Справа № 8/471-23/1(917/2049/25)
Суддя господарського суду Полтавської області Білоусов С.М., розглянувши
заяву представника позивача - Сергієнко Тетяни Григорівни від 22.01.2026 року (вх. № 771 від 23.01.2026 року)
про ухвалення додаткового рішення по справі № 8/471-23/1(917/2049/25)
за позовною заявою ОСОБА_1 , АДРЕСА_1
про зобов`язання вчинити певні дії
в межах справи № 8/471-23/1
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Проммаркет М", м. Полтава
про визнання банкрутом
У провадженні Господарського суду Полтавської області перебуває справа № 8/471-23/1(917/2049/25) за позовом ОСОБА_1 до Державного комунального житлово-експлуатаційного підприємства "Будівельник" та Полтавської міської ради про:
- зобов`язання арбітражного керуючого, що виконує повноваження ліквідатора/керуючого санацією/ розпорядника майна Державного комунального Житлово-експлуатаційного підприємства "Будівельник" передати територіальній громаді міста Полтава об`єкт житлового фонду - будинок за № 60 по вулиці Залізна у місті Полтава;
Рішенням господарського суду від 19.01.2026 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного комунального житлово-експлуатаційного підприємства "Будівельник" та Полтавської міської ради про зобов`язання вчинити дії задоволено у повному обсязі.

23.01.2026 року до Господарського суду Полтавської області надійшла заява представника ОСОБА_1 - адвоката Сергієнко Тетяни Григорівни про ухвалення додаткового рішення (вх. № 771) щодо стягнення з відповідачів витрат на професійну правничу допомогу в сумі 40 000,00 грн.

23.01.2026 року від відповідача 1 надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення (вх. № 767 від 23.01.2026), у якому останній просить зменшити адвокатську винагороду до 2000,00 грн, так як заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу є надмірним та неспіврозмірним із обсягом наданих послуг.

27.01.2026 року від Полтавської міської ради надійшло заперечення на ухвалення додаткового рішення (вх. № 923), у якому останній проти задоволення витрат на професійну правничу допомогу заперечує в повному обсязі.

Вищевказані заяви судом приймається до уваги.

Розглянувши наявні матеріали справи, суд зазначає наступне.

Оскільки розгляд справи № 8/471-23/1(917/2049/25) здійснювався в порядку спрощеного провадження, заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу (правову) допомогу розглядається за наявними в ній матеріалами в порядку спрощеного провадження відповідно до cт. 247 ГПК України.

Положеннями ст. 221 ГПК України унормовано:

Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені. (ст. 244 ГПК України).

Положеннями ст. 123 ГПК України унормовано, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частини 1-4 ст. 126 ГПК України).

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань, з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду і завантаженості адвоката та інших обставин. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу й обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

При цьому, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 року у справі № 910/4201/19).

Як вбачається з матеріалів справи між ОСОБА_1 та адвокатським бюро "Тетяни Сергієнко" було укладено Договір № 25/25 від 15.10.2025 року про надання правової (правничої) допомоги (далі Договір).

Відповідно 1.1. Договору у порядку та на умовах, передбачених даним Договором, Клієнт доручає, а Бюро зобов`язується надати правову (правничу) допомогу Клієнту у питанні отримання нею права власності на квартиру № 68 по вул. Залізна, 60, шляхом подання позову до Господарського суду Полтавської області про зобов`язання передати у комунальну власність м. Полтава будинок по вул. Залізна, 60 у м. Полтава, та вчинення інших дій в інтересах Клієнта, спрямованих на отримання квартири у власність, а Клієнт зобов`язується прийняти та оплатити виконану Бюро роботу.

Згідно пункту 3.4 Договору загальна вартість гонорару в суді першої інстанції складає 40 тисяч гривень. В день укладення даного Договору Клієнт вносить на рахунок Бюро 50% вартості гонорару в суді першої інстанції. Решту 50% Клієнт сплачує на рахунок Бюро не пізніше дати ухвалення рішення у справі. Вартість послуг в судах апеляційної та касаційної інстанцій узгоджується сторонами додатково, шляхом укладення Додаткового договору.

У підтвердження факту понесення позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката заявником надано:

- Договір № 25/25 від 15.10.2025 року про надання правової (правничої) допомоги;

- акт № 01/26 приймання-передачі виконаних послуг на 40 000, 00 грн. від 05.01.2026 року;

- виписки по рахунках з підтвердженням зарахування 20 000,00 грн від 16.10.2025 року та 20 000,00 грн. від 24.12.2025 року як оплата правової допомоги;

- ордер на надання правничої допомоги;

- свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі № 904/4507/18).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі East/West Alliance Limited проти України від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Аналіз наведених норм статті 126 ГПК України, а також статті 129 цього Кодексу дає підстави для висновку, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість витрат та їх пропорційність предмету спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

У постанові від 20.11.2020 року у справі №910/13071/19 Верховний Суд вказав, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Поряд з тим, суд зазначає, що, зокрема, у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 року у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі № 904/4507/18.

В контексті викладеного, виходячи із загальних засад законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та розумності судових витрат, враховуючи всі аспекти та складність справи, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, який відповідає вищевказаним критеріям, у даній справі, за представництво інтересів позивача, складає 15 000,00 грн, оскільки саме такий розмір відповідає критерію реальності адвокатських витрат в справі спрощеного провадження, без проведення судових засідань та враховуючи наявності аналогічної справи (№ 8/471-23/1(917/1613/24) рішення якої набрало законної сили.

Судові витрати покладаються на співвідповідачів рівномірно по 7 500,00 грн. на кожного.

Керуючись ст. ст. 123, 126, 129, 233, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Заяву про ухвалення додаткового рішення від 23.01.2026 року (вх. № 771) задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного комунального Житлово-експлуатаційного підприємства "Будівельник" (36003, м. Полтава, пров. Шкільний, 4, 9) на користь ОСОБА_1, ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 500,00 грн.

3. Стягнути з Полтавської міської ради, (36000, м. Полтава, вул. Соборності, 36, ) на користь ОСОБА_1, ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 500,00 грн.

Видати накази після набрання цим додатковим рішенням законної сили.

4. Копію додаткового рішення направити учасникам (сторонам) справи в порядку, встановленому статтею 242 ГПК України.

Додаткове рішення набирає законної сили та підлягає оскарженню у строк і порядку, визначені ст. 241 та розділом ІV ГПК України.

Додаткове рішення складено та підписано 03.02.2026 року.

Суддя Білоусов С. М.