ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

28.01.2026м. СумиСправа № 920/1597/25

Господарський суд Сумської області у складі судді Короленко В.Л., розглянувши матеріали справи № 920/1597/25

за позовом Сумської міської ради (майдан Незалежності, буд. 2, м. Суми, 40030; код за ),

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю АВС 2020 (провул. Івана Франка, 34, м. Суми, 40022; код за )

про стягнення 148564,28 грн

установив:

25.11.2025 позивач звернувся з позовом, відповідно до якого просить стягнути з відповідача кошти в сумі 148564,28 грн (сто сорок вісім тисяч п`ятсот шістдесят чотири грн 28 коп.) за використання без оформлення договору оренди земельної ділянки: кадастровий номер :11:003:0008, площею 0,6091 га, за адресою: м.Суми, вул. Путивльська, буд 8; за період: з 20.07.2024 по 30.09.2025 та стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

25.11.2025 відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №920/1597/25 призначено судді Короленко В.Л.

26.11.2025 за електронним запитом суду сформований витяг з ЄДРПОУ, за яким відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю АВС 2020, код за , зареєстрований за місцезнаходженням: провул. Івана Франка, 34, м. Суми, 40022.

Ухвалою від 28.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №920/1597/25; постановлено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами; установлено сторонам строки для надання заяв по суті справи.

Відповідно до інформації з комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» та із системи «Електронний суд» позивач та відповідач мають зареєстровані електронні кабінети в системі «Електронний суд».

На виконання абз. 1 ч. 7 ст. 6 ГПК України копія ухвали від 28.11.2025 про відкриття провадження у справі №920/1597/25 надіслана позивачу та відповідачу відповідно до вимог ч.ч. 6-7 ст.6 ГПК України до їх електронних кабінетів.

Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, будь-яких заяв або клопотань до суду не подавав.

Згідно із статтею 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими Господарським процесуальним кодексом України для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Ураховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки та подання витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України, статтями 13, 14, 74, 165 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам були створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи по суті за наявними у ній матеріалами.

Судовий процес на виконання ч. 3 ст. 222 ГПК України не фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України в разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд установив наступне.

Товариству з обмеженою відповідальністю «АВС 2020» (відповідач) на праві власності належать нежитлові приміщення майнового комплексу, а саме: «А» - адмін будівля, цегляна, площею 629,2 кв.м., «Б» - гараж, цегляний, площею 532,3 кв. м., «В» - майстерня-склад, цегляна, площею 135,7 кв.м., «Г» - майстерня, котельня, цегляні та панелі, площею 241, 4 кв.м., «Д» - склад, цегляний, площею 313,0 кв.м., «Е-Ж» - навіс, металева сітка, «З» - вбиральня, «И» - альтанка, металеві стійки, « 1-5» огорожа» - металева сітка, метал та з/бетонні плити, розташовані за адресою м.Суми, вул. Путивльська, 8, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24.04.2025 № 423916841, Договором купівлі-продажу нежитлових приміщень майнового комплексу від 19.07.2024.

Зазначене майно знаходиться на земельній ділянці комунальної власності з кадастровим номером :11:003:0008 площею 0,6091 га, землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення, цільове призначення 11.02 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, включаючи об`єкти оброблення відходів, зокрема із енергогенеруючим блоком, власником якої є Сумська міська територіальна громада в особі Сумської міської ради (позивач) що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.04.2025 № 424394978 та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 06.10.2025 № НВ-025.

Відповідно до п. 1.4 Положення про Департамент забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради Департамент забезпечує реалізацію державної політики у сфері регулювання земельних відносин у межах, визначених чинним законодавством України, Сумською міською радою та цим Положенням, та зберігання і використання технічного та реєстраційного архіву, отриманого від Комунального підприємства «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» Сумської міської ради, на об`єкти нерухомості, розташовані на території Сумської міської територіальної громади та деяких районів Сумської області.

На виконання зазначених вище повноважень Департаментом відповідачу був надісланий лист від 05.08.2024 № 06.01-16/1094 щодо необхідності укладення договору оренди земельної ділянки, що перебуває у користуванні відповідача.

Відповідь на лист надана не була, будь-яких інших дій, спрямованих на укладення договору оренди, відповідачем не вчинялось.

Листами від 20.02.2025 № 1997/5/18-28-0405-06 та від 26.03.2025 № 1993/5/18-28-04-05-06 Головне управління ДПС у Сумській області надало інформацію про суму сплаченого земельного податку та/або орендної плати за землю суб`єктами господарювання. З наданої інформації вбачається, що протягом 2023-2025 років відповідач не сплачував земельний податок або орендну плату за землю.

Листом від 31.03.2025 № 06.01-16/483 відповідач був проінформований, що оскільки він користується земельною ділянкою без оформлення правовстановлюючих документів та не сплачує орендну плату за землю, місцевий бюджет за період з 20.07.2024 по 26.03.2025 недоотримав 82051,23 грн.

Позивач зазначає, що з моменту придбання майна та до теперішнього часу відповідач користується земельною ділянкою без достатньої правової підстави, відповідно до положень статей 1212-1214 ЦК України повинен відшкодувати Сумській міській раді всі доходи, які остання могла б одержати від цього майна.

За період з 20.07.2024 по 30.09.2025 за підрахунками позивача місцевий бюджет недоотримав 148564,28грн і зазначена сума підлягає стягненню за використання відповідачем земельної ділянки, кадастровий номер :11:003:0008 площею 0,6091 га, за адресою м. Суми, вул. Путивльська, 8 .

Розрахунок розміру безпідставно збережених коштів був проведений позивачем з урахуванням площі спірної земельної ділянки, сформованої як об`єкт цивільних прав, на підставі нормативно грошової оцінки, зазначеної у Витязі з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 28.04.2025 № НВ-025, та з урахуванням коефіцієнту індексації, визначеного Держгеокадастром (лист від 13.01.2025 № 6-28-0.22-18/71-25) для визначення нормативної грошової оцінки в 2024 році, а також із застосуванням ставки орендної плати, встановленої рішеннями Сумської міської ради від 14.07.2022 № 3025-МР та від 09.08.2023 № 3994-МР.

Отже, оскільки з моменту придбання нерухомого майна та до цього часу відповідач право користування земельною ділянкою не оформив, договору оренди з Сумською міською радою не уклав, орендну плату за користування земельної ділянки з 20.07.2024 не сплачує, позивач вважає, що територіальна громада міста Суми не має змоги отримати кошти, які він мав би сплатити за звичайних умов у вигляді орендної плати за користування земельною ділянкою комунальної власності. З огляду на зазначене, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав на отримання зазначених коштів.

Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Відповідно до п. 14.1.147 Податкового кодексу України плата за землю обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Земельний податок обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.

Оскільки відповідач не є власником земельної ділянки, він зобов`язаний сплачувати орендну плату.

У постанові ВСУ від 14.09.2016 у справі №6-2588цс15 наведено правовий висновок про те, що користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів позбавляє орендодавця права одержати дохід у вигляді орендної плати за землю, який він міг би отримувати, якби його право не було порушено.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №629/4628/16- ц, від 20.11.2018 у справі №922/3412/17, та постанові Верховного Суду від 28.02.2020 у справі №913/169/18 зазначено, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладення договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України.

Суд погоджується з позивачем, що відповідач, як фактичний користувач земельної ділянки не звільняється від необхідності оформлення права на земельну ділянку відповідно до вимог законодавства. І з часу виникнення права власності на нерухоме майно, у відповідача виник обов`язок укласти та зареєструвати відповідний договір щодо користування земельною ділянкою.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Згідно із статтею 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 31 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обгрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

Відповідно до частини другої статті 1212 ЦК України набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави майно відшкодовується незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Тобто, незалежно від наявності вини в поведінці відповідача, сам факт несплати відповідачем орендної плати за користування земельною ділянкою, свідчить про втрату позивачем майна, яке у спірних правовідносинах підпадає під визначення Європейського суду з прав людини «виправдане очікування» щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

Таким чином, факт несплати відповідачем орендної плати за користування земельною ділянкою, свідчить про втрату позивачем майна, яке є «виправданим очікуванням» щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

При цьому, відновлення порушених прав Сумської міської ради у спосіб, заявлений у позові, не створює для відповідача жодних необґрунтованих, додаткових або негативних наслідків, оскільки предметом позову є стягнення грошових коштів, які останній мав би сплатити за звичайних умов як фактичний добросовісний землекористувач.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач, не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, збільшує вартість власного майна, а позивач втрачає належне йому майно (кошти від орендної плати), тобто відбувається факт безпідставного збереження саме орендної плати відповідачем за рахунок позивача.

З огляду на зазначене, суд визнає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача коштів в сумі 148564,28 грн (сто сорок вісім тисяч п`ятсот шістдесят чотири грн 28 коп.) за використання без оформлення договору оренди земельної ділянки: кадастровий номер :11:003:0008, площею 0,6091 га, за адресою: м.Суми, вул. Путивльська, буд 8; за період: з 20.07.2024 по 30.09.2025 (відповідно до здійсненного позивачем розрахунку), законними, правомірними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно з частинами першою, третьою статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За результатом розгляду справ суд дійшов висновку, що відповідно до матеріалів справи позивачем доведено належними та допустимими доказами ті обставини, на які він посилався, як на підставу позову щодо стягнення з відповідача коштів в сумі 148564,28грн за використання без оформлення договору оренди земельної ділянки.

При ухваленні рішення в справі, суд, у тому числі, вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3028,00грн судового збору, сплаченого за подання позову.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно зі ст.129 ГПК України позивачу за рахунок відповідача відшкодовується 3028,00грн судового збору.

Керуючись статтями 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

вирішив:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АВС 2020» (40000, м. Суми, вул. Путивльська, буд. 8; код за ) на користь Сумської міської ради (40000, м. Суми, пл. Незалежності, 2; код за ) кошти в сумі 148564,28 грн (сто сорок вісім тисяч п`ятсот шістдесят чотири грн 28 коп.) за використання без оформлення договору оренди земельної ділянки кадастровий номер :11:003:0008 площею 0,6091 га за адресою м. Суми, вул. Путивльська, 8, за період з 20.07.2024 по 30.09.2025, та 3028,00 грн (три тисячі двадцять вісім грн 00 коп.) судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст. 256, ст. 257 ГПК України).

Суд звертає увагу учасників справи, що відповідно до частини 7 статті 6 ГПК України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Повне рішення складено та підписано 29.01.2026.

СуддяВ.Л. Короленко