ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"19" січня 2026 р.м. Одеса Справа № 916/4735/25

Господарський суд Одеської області у складі судді Погребної К.Ф. при секретарі судового засідання Фатєєвій Г.В. розглянувши справу №916/4735/25

За позовом: Антимонопольного комітету України (03035, м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, буд. 45, )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Метр-Плюс (65005, м. Одеса, вул. Дальницька, буд. 43/15, )

про стягнення 504 000грн.

Представники сторін:

Від позивача: Цвігун Н.Ф. самопредставництво;

Від відповідача: не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Антимонопольний комітет України звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Метр-Плюс про стягнення 504 000грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у зв`язку із несвоєчасною сплатою штрафу за рішенням Антимонопольного комітету України від 27.06.2024 № 210-р у відповідача виникла заборгованість зі сплати пені, що була нарахована в період з 24.12.2024 по 20.01.2025, за кожний день прострочення сплати штрафу.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 01.12.2025р. було відкрито провадження по справі №916/4735/25. Розгляд справи призначено за загального позовного провадження.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 22.12.2025р. підготовче провадження було закрито, розгляд справи призначено по суті в судовому засіданні.

Згідно ч.5 ст. 6 Господарського процесуального кодексу України, суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Пунктом 5.8 розділу І Положення про ЄСІТС передбачено, що офіційна електронна адреса - це сервіс Електронного кабінету ЄСІТС, адреса електронної пошти, вказана користувачем в Електронному кабінеті ЄСІТС, або адреса електронної пошти, вказана в одному з державних реєстрів.

Таким чином, у розумінні Положення офіційною електронною адресою є адреса електронної пошти, вказана користувачем в Електронному кабінеті ЄСІТС, або адреса електронної пошти, вказана в одному з державних реєстрів. Подібна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 28.06.2022 у справі №761/21436/20.

У пункті 5.6. Положення про ЄСІТС визначено, що користувач ЄСІТС - особа, що пройшла процедуру реєстрації в підсистемі "Електронний кабінет" (Електронний кабінет ЄСІТС), пройшла автентифікацію та якій надано доступ до підсистем ЄСІТС відповідно до її повноважень.

Особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою (пункт 17 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС).

Згідно з п. 37 наведеного розділу підсистема "Електронний суд" забезпечує можливість автоматичного надсилання матеріалів справ в електронному вигляді до електронних кабінетів учасників справи та їхніх повірених. До електронних кабінетів користувачів надсилаються у передбачених законодавством випадках документи у справах, які внесені до автоматизованої системи діловодства судів (АСДС) та до автоматизованих систем діловодства, що функціонують в інших органах та установах у системі правосуддя. Документи у справах надсилаються до електронних кабінетів користувачів у випадку, коли вони внесені до відповідних автоматизованих систем у вигляді електронного документа, підписаного кваліфікованим підписом підписувача (підписувачів), чи у вигляді електронної копії паперового документа, засвідченої кваліфікованим електронним підписом відповідального працівника суду, іншого органу чи установи правосуддя.

Таким чином, особи, які зареєстровані в ЄСІТС, мають змогу знайомитися з матеріалами справи в електронному вигляді, оскільки всі внесені до автоматизованої системи діловодства судів документи та повідомлення по справі надсилаються до Електронних кабінетів користувачів в автоматичному порядку.

Відповідно до відомостей, наявних у матеріалах справи, відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю Метр-Плюс є користувачем ЄСІТС, зареєстрований в Електронному суді та має власний кабінет в Електронному суді.

Так, згідно Довідки суду про доставку електронного документа вих. №916/4735/25/70407/25 від 03.12.2025 Документ в електронному вигляді "Ст.176 Ухвала про відкриття провадження у справі (загальне)" від 01.12.2025 по справі № 916/4735/25 (суддя Погребна К.Ф.) було надіслано одержувачу - Товариству з обмеженою відповідальністю Метр-Плюс в його електронний кабінет, та документ доставлено до електронного кабінету 02.12.25р о 17:09. Згідно Довідки суду про доставку електронного документа вих. №916/4735/25/75943/25 від 24.12.2025 Документ в електронному вигляді "Ст.185 ч. 2 п.3 Ухвала про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті" від 22.12.2025 по справі №916/4735/25 (суддя Погребна К.Ф.) було надіслано одержувачу - Товариству з обмеженою відповідальністю Метр-Плюс в його електронний кабінет, та документ доставлено до електронного кабінету 22.12.2025р о 18:00.

Відповідно до ч.9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Судом в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

Як вказує позивач, рішення Антимонопольного комітету України від 27.06.2024 № 210-р (далі - рішення Комітету), визнано, що ТОВ «Метр-Плюс» вчинило порушення, передбачене статтею 4 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції», у вигляді неправомірного використання без дозволу (згоди) компанії «LEGO JURIS A/S» (Королівство Данія), компанії «LEGO A/S» (Королівство Данія) і товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕГО УКРАЇНА» (ідентифікаційний код юридичної особи 36979658) позначень іграшкових машинок в оформленні упаковок конструкторів під позначеннями «КОНСТРУКТОРСЬКЕ БЮРО», «LIMO TOY» та «TurboCARS» (КВ 161С, КВ 161D,KB 161A, KB 066D, KB 066B, KB 066A, KB 066C, KB 158 та KB 107), що схожі на позначення іграшкових машинок в оформленні упаковок конструкторів «LEGO» серій «SPEED CHAMPIONS» та «TECHNIC» (75895, 75888, 75880, 75878, 42047, 42034, 42033, 42046, 42099 та 75913), які компанія «LEGO JURIS A/S», компанія «LEGO A/S» і товариство з обмеженою відповідальністю «ЛЕГО УКРАЇНА» раніше за товариство з обмеженою відповідальністю «МЕТР-ПЛЮС» почали використовувати в господарській діяльності, що може призвести до змішування з діяльністю компанії «LEGO JURIS A/S», компанії «LEGO A/S», товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕГО УКРАЇНА». За зазначене порушення, на ТОВ «Метр-Плюс» накладено штраф у розмірі 1 200 000грн.

Зазначене рішення із супровідним листом від 16.07.2024 № 127-26.4/04-6911е було надіслано відповідачу та отримано останнім 24.07.2024, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 802.

Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», особа, на яку накладено штраф рішенням органу Комітету, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Отже, як зазначає позивача строк для добровільної сплати штрафу, накладеного рішенням Комітету, закінчився 24.09.2024.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції», заявник, відповідач, третя особа мають право повністю або частково оскаржити рішення органу Комітету до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Зазначений строк не підлягає поновленню.

Відповідач оскаржив рішення Комітету до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.09.2024р. відкрито провадження у справі № 910/10733/24 за позовом ТОВ «Метр- Плюс» до Комітету про визнання недійсним рішення Комітету.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.12.2024 у справі № 910/10733/24 в задоволенні позовних вимог ТОВ «Метр- Плюс» відмовлено повністю. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2025 у справі № 910/10733/24 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Метр-Плюс» на зазначене рішення Господарського суду міста Києва.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.04.2025 у справі № 910/10733/24 апеляційну скаргу ТОВ «Метр-Плюс» залишено без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2024р.- без змін.

За посиланнями позивача, в Єдиному державному реєстрі судових рішень та в єдиній судовій інформаційно- телекомунікаційній системі «електронний суд» відсутня інформація щодо подальшого оскарження ТОВ «Метр-Плюс» рішення Комітету. Відповідна інформація відсутня також в Комітеті.

Отже, позивач наголошує, що рішення Комітету є законним та відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» та ст. 22 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», є обов`язковим до виконання.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», строки, передбачені абз. 1 цієї частини (двомісячний строк для сплати штрафу), зупиняються на час розгляду судом справи про оскарження рішення органу Комітету у справі про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Абзацом 2 ч. 3 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» передбачено зупинення строку для сплати штрафу на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Комітету про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду. Тривалість такого зупинення визначається виключно періодом часу, протягом якого фактично здійснювався зазначений розгляд чи перегляд (наприклад, у суді першої інстанції - від дня порушення провадження у справі до дня прийняття рішення в ній; у судах апеляційної та касаційної інстанцій - від дня прийняття апеляційної чи касаційної скарги до дня прийняття постанови), і в цей період не включається час знаходження матеріалів справи в суді, коли згадані розгляд чи перегляд не здійснюються.

За посиланнями позивача, строк для добровільної сплати штрафу, накладеного рішенням Комітету, зупинився з 09.09.2024 (винесення ухвали Судом першої інстанції про відкриття провадження у справі № 910/10733/24 про визнання недійсним рішення Комітету) до 24.09.2024 (встановлений строк для добровільної сплати штрафу) - що становить 16 днів, та з урахуванням обмежень, щодо зупинення строку для сплати штрафу, перебіг строку для добровільної сплати штрафу, накладеного рішенням Комітету, подовжився до 23.12.2024 (оскільки 21.12.2024 та 22.12.2024 припадають на неробочі) (розраховано з наступної дати після прийняття Судом першої інстанції рішення у справі № 910/10733/24 про визнання недійсним рішення Комітету).

Позивач вказує, що Комітетом отримано від Відповідача копію платіжної інструкції від 16.04.2025 № 469, що підтверджує сплату штрафу, накладеного рішенням Комітету, що свідчить про той факт що штраф, накладений рішенням Комітету, сплачено Відповідачем до державного бюджету після закінчення двомісячного строку, а саме 16.04.2025

Враховуючи несвоєчасну сплату відповідачем штрафу позивач, посилаючись на ч.5 ст.56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" нарахував відповідачу пеню за період з 24.12.2024 (наступний день після закінчення строку для добровільної сплати штрафу, накладеного рішенням Комітету) по 20.01.2025 включно (день, який передував винесенню ухвали Судом апеляційної інстанції про відкриття апеляційного провадження у справі № 910/10733/24 про визнання недійсним рішення Комітету)у розмірі 504 000грн.

Враховуючи викладене, позивач звернувся до господарського суду Одеської області з відповідним позовом та просить суд його задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідача 504 000грн. пені.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до ст.1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України від 26.11.1993р., Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель. Особливості спеціального статусу Антимонопольного комітету України обумовлюються його завданнями та повноваженнями, в тому числі роллю у формуванні конкурентної політики, та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства.

Відповідно до ст. 22 Закону України „Про Антимонопольний комітет України розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов`язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом.

Невиконання розпоряджень, рішень та вимог органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимог уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення тягне за собою передбачену законом відповідальність.

Відповідно до ст.25 Закону України Про Антимонопольний комітет України, з метою захисту інтересів держави, споживачів та суб`єктів господарювання Антимонопольний комітет України, територіальні відділення Антимонопольного комітету України у зв`язку з порушенням законодавства про захист економічної конкуренції органами влади, юридичними чи фізичними особами подають заяви, позови, скарги до суду, в тому числі про, зокрема, стягнення не сплачених у добровільному порядку штрафів та пені.

Положеннями ст. 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, зокрема, про накладення штрафу.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", рішення (витяг з нього за вилученням інформації з обмеженим доступом, а також визначеної відповідним державним уповноваженим Антимонопольного комітету України, головою територіального відділення Антимонопольного комітету України інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які брали участь у справі), розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб.

Судом встановлено, що рішенням Антимонопольного комітету України від 27.06.2024 № 210-р (далі - рішення Комітету), визнано, що ТОВ «Метр-Плюс» вчинило порушення, передбачене статтею 4 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції», у вигляді неправомірного використання без дозволу (згоди) компанії «LEGO JURIS A/S» (Королівство Данія), компанії «LEGO A/S» (Королівство Данія) і товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕГО УКРАЇНА» (ідентифікаційний код юридичної особи 36979658) позначень іграшкових машинок в оформленні упаковок конструкторів під позначеннями «КОНСТРУКТОРСЬКЕ БЮРО», «LIMO TOY» та «TurboCARS» (КВ 161С, КВ 161D,KB 161A, KB 066D, KB 066B, KB 066A, KB 066C, KB 158 та KB 107), що схожі на позначення іграшкових машинок в оформленні упаковок конструкторів «LEGO» серій «SPEED CHAMPIONS» та «TECHNIC» (75895, 75888, 75880, 75878, 42047, 42034, 42033, 42046, 42099 та 75913), які компанія «LEGO JURIS A/S», компанія «LEGO A/S» і товариство з обмеженою відповідальністю «ЛЕГО УКРАЇНА» раніше за товариство з обмеженою відповідальністю «МЕТР-ПЛЮС» почали використовувати в господарській діяльності, що може призвести до змішування з діяльністю компанії «LEGO JURIS A/S», компанії «LEGO A/S», товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕГО УКРАЇНА». За зазначене порушення, на ТОВ «Метр-Плюс» накладено штраф у розмірі 1 200 000грн.

Зазначене рішення із супровідним листом від 16.07.2024 № 127-26.4/04-6911е було надіслано відповідачу та отримано останнім 24.07.2024, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 802.

Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», особа, на яку накладено штраф рішенням органу Комітету, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Отже, строк для добровільної сплати штрафу, накладеного рішенням Комітету, закінчився 24.09.2024.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції», заявник, відповідач, третя особа мають право повністю або частково оскаржити рішення органу Комітету до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Зазначений строк не підлягає поновленню.

Відповідач оскаржив рішення Комітету до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.09.2024р. відкрито провадження у справі № 910/10733/24 за позовом ТОВ «Метр- Плюс» до Комітету про визнання недійсним рішення Комітету.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.12.2024 у справі № 910/10733/24 в задоволенні позовних вимог ТОВ «Метр- Плюс» відмовлено повністю. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2025 у справі № 910/10733/24 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Метр-Плюс» на зазначене рішення Господарського суду міста Києва.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.04.2025 у справі № 910/10733/24 апеляційну скаргу ТОВ «Метр-Плюс» залишено без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2024р.- без змін.

При цьому як вбачається з відомостей наявних в Єдиному державному реєстрі судових рішень відповідач в подальшому рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2024р. у справі №910/10733/24 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.04.2025 у справі № 910/10733/24 не оскаржував.

Отже, Рішення № 210-р є законним та відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» та ст. 22 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», є обов`язковим до виконання.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», строки, передбачені абз. 1 цієї частини (двомісячний строк для сплати штрафу), зупиняються на час розгляду судом справи про оскарження рішення органу Комітету у справі про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Абзацом 2 ч. 3 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» передбачено зупинення строку для сплати штрафу на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Комітету про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду. Тривалість такого зупинення визначається виключно періодом часу, протягом якого фактично здійснювався зазначений розгляд чи перегляд (наприклад, у суді першої інстанції - від дня порушення провадження у справі до дня прийняття рішення в ній; у судах апеляційної та касаційної інстанцій - від дня прийняття апеляційної чи касаційної скарги до дня прийняття постанови), і в цей період не включається час знаходження матеріалів справи в суді, коли згадані розгляд чи перегляд не здійснюються.

Суд зазначає, що строк для добровільної сплати штрафу, накладеного рішенням Комітету, зупиняється з 09.09.2024 (винесення ухвали Судом першої інстанції про відкриття провадження у справі № 910/10733/24 про визнання недійсним рішення Комітету) до 24.09.2024 (встановлений строк для добровільної сплати штрафу), та з урахуванням наведених положень Закону України «Про захист економічної конкуренції» перебіг строку для добровільної сплати штрафу, подовжився до 23.12.2024 (оскільки 21.12.2024 та 22.12.2024 припадають на неробочі).

Проте, як вбачається з матеріалів справи, сплата штрафу відповідачем здійснена лише 16.04.2025р, що підтверджується платіжною інструкцією №469 від 16.04.2025р.

У зв`язку з викладеним, суд доходить висновку, що оскільки відповідачем було прострочено сплату штрафу, позивачем було правомірно здійснено нарахування пені.

Відповідно до ч. 5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції»: за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу; нарахування пені зупиняється на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Комітету про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду.

Абзацом 3 ч. 5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» передбачено зупинення нарахування пені на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Комітету про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду. Отже, тривалість такого зупинення визначається виключно періодом часу, протягом якого фактично здійснювався зазначений розгляд чи перегляд (наприклад, у суді першої інстанції - від дня порушення провадження у справі до дня прийняття рішення в ній; у судах апеляційної та касаційної інстанцій - від дня прийняття апеляційної чи касаційної скарги до дня прийняття постанови), і в цей період не включається час знаходження матеріалів справи в суді, коли згадані розгляд чи перегляд не здійснюються.

Перевіривши розрахунок пені, суд вважає його обґрунтованим та таким, що здійснений відповідно до вимог чинного законодавства України, у зв`язку з чим задовольняє позовні вимоги Антимонопольного комітету України в частині стягнення з відповідача пені у сумі 504 000грн. у повному обсязі.

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Згідно зі ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі ст.78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст.79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідачем у встановленому законом порядку позовні вимоги позивача не спростовано.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, а також оцінюючи надані документальні докази в їх сукупності, позовні вимоги Антимонопольного комітету України до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Метр-Плюс про стягнення 504 000грн. пені обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача згідно ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Антимонопольного комітету України (03035, м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, буд. 45, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю Метр-Плюс (65005, м. Одеса, вул. Дальницька, буд. 43/15, ) задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Метр-Плюс (65005, м. Одеса, вул. Дальницька, буд. 43/15, ) в дохід загального фонду Державного бюджету України (отримувач: ГУК у Солом`янському районі міста Києва, код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку (ІВАN): UA0026010, код класифікації доходів бюджету: 21081100) пеню в сумі 504 000 (п`ятсот тисяч чотири)грн.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Метр-Плюс (65005, м. Одеса, вул. Дальницька, буд. 43/15, ) на користь Антимонопольного комітету України (03035, м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, буд. 45, ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 6 048 (шість тисяч сорок вісім)грн.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 29 січня 2026 р.

Суддя К.Ф. Погребна