ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

29 січня 2026 рокум. ОдесаСправа № 916/1199/25
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючої судді: Принцевської Н.М.;

суддів: Богатиря К.В., Ярош А.І.;

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Котовський асфальтобетонний завод" про відвід судді Богатиря К.В. (вх.№342/26/Д1 від 28.01.2026)

в межах апеляційного провадження за апеляційною скаргою Заступника керівника Одеської обласної прокуратури

на рішення Господарського суду Одеської області від 04.06.2025 (повний текст складено та підписано 16.06.2025, суддя Демченко Т.І.)

у справі № 916/1199/25

за позовом Заступника керівника Подільської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Окнянської селищної ради Подільського району Одеської області та Південного офісу Держаудитслужби

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Котовський асфальтобетонний завод"

про визнання недійсною додаткової угоди та стягнення 92469,32 грн,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2025 року Заступник керівника Подільської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Окнянської селищної ради Подільського району Одеської області (далі Рада) та Південного офісу Держаудитслужби (далі Держаудитслужба) звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Котовський асфальтобетонний завод" (далі ТОВ "Котовський асфальтобетонний завод", Товариство), в якому просив суд:

- визнати недійсною додаткову угоду № 1 від 29.12.2023 (далі додаткова угода) до договору закупівлі № 331 від 13.11.2023 (далі договір), укладену між Радою та ТОВ "Котовський асфальтобетонний завод";

- стягнути з ТОВ "Котовський асфальтобетонний завод" на користь Ради 92469,32 грн штрафних санкцій.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 04.06.2025 у даній справі у задоволенні позову прокурора відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням суду, Заступник керівника Одеської обласної прокуратури звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.10.2025 апеляційну скаргу Заступника керівника Одеської обласної прокуратури залишено без задоволення; рішення Господарського суду Одеської області від 04.06.2025 у справі № 916/1199/25 змінено, викладено його мотивувальну частину в редакції постанови суду апеляційної існтанції. В іншій частині рішення залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.01.2026 у справі №916/1199/25 касаційну скаргу Заступника керівника Одеської обласної прокуратури задоволено частково; постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.10.2025 у справі №916/1199/25 скасовано; справу №916/1199/25 передано на новий розгляд до Південно-західного апеляційного господарського суду.

27.01.2026 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №916/1199/25.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.01.2026 прийнято справу №916/1199/25 до свого провадження колегією суддів у складі головуючої судді Принцевської Н.М., суддів Богатиря К.В., Ярош А.І; призначено справу №916/1199/25 до розгляду на 09.03.2026 року о 12-30 год.

При цьому, 28.01.2026 Товариство з обмеженою відповідальністю "Котовський асфальтобетонний завод" через систему "Електронний суд" звернулось до суду із заявою (вх.№342/26/Д1 від 28.01.2026) про відвід судді Південно-західного апеляційного господарського суду Богатиря К.В. від розгляду справи №916/1199/25.

В обґрунтування заяви Відповідач зазначає, що суддя Богатир К.В. був головуючим суддею у колегії суддів, якою розглядалась апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Котовський асфальтобетонний завод" на ухвалу Господарського суду Одеської області від 12.05.2025 у господарській справі № 916/1199/25.

Постановою Південно-Західного апеляційного господарського суду від 19.06.2025 у справі №916/1199/25 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Котовський асфальтобетонний завод" залишено без задоволення, а оскаржувану ухвалу Господарського суду Одеської області - без змін з огляду на необґрунтованість апеляційної скарги, оскільки забезпечення позову є гарантією реального виконання рішення суду (у випадку задоволення законних вимог позивача), то суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

На переконання заявника, оскільки суддя К. В. Богатир вже розглядав господарську справу №916/1199/25 у складі колегії суддів Південно-Західного апеляційного господарського суду у якості головуючого судді, участь такого судді у повторному розгляді цим же судом господарської справи № 916/1199/25 підриває засади господарського судочинства, зокрема рівність та змагальність сторін. Так, суддя К. В. Богатир вже сформував свою правову позицію щодо обставин господарської справи №916/1199/25 та доказів під час розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Котовський асфальтобетонний завод", його участь у повторному розгляді господарської справи №916/1199/25 апеляційним судом створює об`єктивні передумови для виникнення сумнівів у неупередженості судового розгляду, адже повторна участь судді у справі за подібних процесуальних обставин фактично нівелює право сторін на перегляд справи незалежним та безстороннім судом.

Колегія суддів зазначає про відсутність правових підстав для задоволення означеної заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 24 Конституції України громадяни України мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу. Питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження. Суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу (частини перша - третя, сьома, восьма, одинадцята статті 39 Господарського процесуального кодексу України).

Колегія суддів зазначає, що відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участі у конкретній справі. Відвід судді в господарському процесі як правова категорія - це висловлена в письмовій формі недовіра судді господарського суду на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі внаслідок виявлення будь-якої особистої прихильності чи упередженості, заявлена учасником розгляду конкретної справи.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Саме тому не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними та допустимими доказами.

Частина перша статті 129 Конституції України встановлює, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтею 35 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до частини першої якої суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1)він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2)він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3)він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4)було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5)є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно із частиною другою зазначеної статті суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу.

Отже, з огляду на нормативний зміст пункту 5 частини першої статті 35 Господарського процесуального кодексу України відвід судді може бути заявлений й з інших підстав, відмінних від перелічених у пунктах 1 - 4 частини першої цієї ж статті. У будь-якому разі оцінюватися має саме те, чи викликають певні обставини розумний сумнів у неупередженості або об`єктивності судді у стороннього спостерігача.

Слід зазначити, що приписи статті 35 Господарського процесуального кодексу України містять узагальнений перелік найпоширеніших обставин, доведення наявності яких може бути підставою для відводу судді.

У цьому контексті Південно-західний апеляційний господарський суд звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно із законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово "неупереджений" передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції "неупередженість" ("безсторонність") судді", а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд апеляційної інстанції вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Стаття 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод вимагає, щоб суд у межах своїх повноважень був неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ветштайн проти Швейцарії").

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

-"об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою, вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

-"суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

У рішенні у справі "Білуха проти України" Європейський суд з прав людини з посиланням на його усталену практику вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (пункт 49).

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Одночасно суд ще раз підкреслює, що не може бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто, у ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Надаючи оцінку обґрунтованості заяви про відвід судді Богатиря К.В. апеляційний господарський суд також бере до уваги те, що окрім переліку обставин, які є безумовними підставами для відводу судді, у процесуальному законі також зазначені й виняткові випадки, за яких заявлення відводу "a priori" не може бути підставою для застосування цього процесуального інституту.

Зокрема, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (частина четверта статті 35 Господарського процесуального кодексу України).

Отже, основним аргументом, якими Товариство з обмеженою відповідальністю "Котовський асфальтобетонний завод" мотивує свою заяву про відвід судді Богатиря К.В. у справі №916/1199/25, є його участь у розгляді апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Котовський асфальтобетонний завод" у даній справі на ухвалу Господарського суду Одеської області від 12.05.2025 про відмову у скасуванні заходів забезпечення позову, за результатом розгляду якої судом у складі колегії суддів: головуючого судді - Богатиря К.В., суддів Поліщук Л.В., Таран С.В. ухвалено постанову від 19.06.2025, про залишення без задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Котовський асфальтобетонний завод» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 12.05.2025 про відмову у скасуванні заходів забезпечення позову по справі №916/1199/25.

Заявник вважає, що суддя К. В. Богатир вже сформував свою правову позицію щодо обставин справи №916/1199/25 та доказів під час розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Котовський асфальтобетонний завод", а тому його участь у повторному розгляді господарської справи №916/1199/25 апеляційним судом створює об`єктивні передумови для виникнення сумнівів у неупередженості судового розгляду, адже повторна участь судді у справі за подібних процесуальних обставин фактично нівелює право сторін на перегляд справи незалежним та безстороннім судом.

При цьому, посилаючись на пункт 3 частини першої статті 35 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якого суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу) якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи, заявник не зазначає будь-які факти прояву суддею Богатирем К.В. поведінки, яка б свідчила про упередженість чи небезсторонність вказаного судді у даній справі, а доводи заяви ґрунтуються виключно на припущеннях та оціночних судженнях учасника процесу, а не на достовірно встановлених обставинах, які могли б свідчити про наявність підстав для відводу судді у розумінні частин першої - третьої статті 35, статті 36 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, судова колегія звертає увагу, що постанова Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.06.2025 у справі №916/1199/25 (головуючий суддя - Богатир К.В., судді Поліщук Л.В., Таран С.В.) у касаційному порядку не оскаржувалась.

Колегія суддів також звертає увагу, що переглядаючи ухвалу суду першої інстанції, якою було відмовлено у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову судом обґрунтованість позову не досліджується, адже питання про обґрунтованість заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. А тому колегія суддів вважає необґрунтованими припущення заявника про формування правової позиції судді Богатиря К.В. щодо обставин господарської справи №916/1199/25 та доказів у справі під час розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Котовський асфальтобетонний завод" на ухвалу Господарського суду Одеської області від 12.05.2025 у даній справі.

Інших обставин, які викликають у заявника сумнів у неупередженості або об`єктивності судді Богатиря К.В., ним не зазначено.

Враховуючи викладене, заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Котовський асфальтобетонний завод" про відвід судді Богатиря К.В. від розгляду справи №916/1199/25 не містить обставин, які визначені чинним господарським процесуальним законодавством, як підстави для відводу судді чи викликають сумнів у неупередженості або необ`єктивності судді, а тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заявленого відводу.

Враховуючи, що відвід складу судової колегії визнаний необґрунтованим, справа №916/1199/25 підлягає передачі для здійснення автоматизованого розподілу в порядку, встановленому статтею 32 Господарського процесуального кодексу України, з метою визначення судді для вирішення питання про відвід.

Керуючись статтями 35, 38, 39, 232-236, 281 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

У Х В А Л И В:

Визнати необґрунтованим заявлений Товариством з обмеженою відповідальністю "Котовський асфальтобетонний завод" відвід судді Богатирю К.В. від розгляду справи №916/1199/25.

Передати справу №916/1199/25 для автоматизованого розподілу для визначення судді в порядку, встановленому статтею 32 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Н.М. Принцевська

Судді К.В. Богатир

А.І. Ярош