УХВАЛА

20 січня 2026 року

м. Київ

cправа № 924/542/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Чумака Ю. Я. - головуючого, Дроботової Т. Б., Багай Н. О.,

секретар судового засідання - Лелюх Є. П.,

за участю представників сторін:

позивача - не з`явилися,

відповідачів - не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Довіра"

про відмову від позову

в касаційному провадженні за касаційною скаргою Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Довіра"

на рішення Господарського суду Хмельницької області від 28.08.2025 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 28.10.2025 у справі

за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Довіра"

до Фермерського господарства "Фортуна-Агро Д"

про визнання недійсним договору суборенди земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Довіра" (далі - СТОВ "Довіра") звернулося до Господарського суду Хмельницької області із позовом до Фермерського господарства "Фортуна-Агро Д" (далі - ФГ "Фортуна-Агро Д") про визнання недійсним договору суборенди земельної ділянки від 07.04.2017.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оспорюваний договір, як стверджує позивач, не відповідає вимогам частини 1 статті 203 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та частини 1 статті 8 Закону України "Про оренду землі".

Господарський суд Хмельницької області рішенням від 28.08.2025 (суддя Яроцький А.М.), залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 28.10.2025 (судді: Петухов М. Г. - головуючий, Мельник О. В., Олексюк Г. Є.), в позові відмовив.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог у цій справі, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що позивач не довів порушення його прав унаслідок укладання спірного правочину, дію якого було припинено станом на дату звернення до суду. Крім того, суди зазначили, що обраний позивачем спосіб захисту є неефективним та задоволення позову не призведе до відновлення стану, що існував до укладення оспорюваного договору суборенди земельної ділянки від 07.04.2017.

У касаційній скарзі Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Довіра" просить скасувати рішення Господарського суду Хмельницької області від 28.08.2025 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 28.10.2025, справу № 924/542/25 направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

На обґрунтовування наявності підстави для касаційного оскарження згідно з положеннями пункту 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) скаржник посилається на те, що при прийнятті оскаржуваних судових рішень суди попередніх інстанцій неправильно застосували норми матеріального права, а саме:

- частину 3 статті 92 ЦК України без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Велика Палати Верховного Суду від 13.03.2024 у справі № 757/23249/17; у постановах Верховного Суду від 19.09.2023 у справі № 910/ 21326/21, від 14.04.2025 у справі № 904/2465/21, від 05.11.2019 у справі № 908/2604/18, від 20.02.2018 у справі № 906/100/17, від 12.06.2018 у справі № 927/976/17, від 26.02.2019 у справі № 925/1453/16, від 19.09.2023 у справі № 910/21326/21, від 14.04.2025 у справі № 904/2465/21;

- статті 232 та 241 ЦК України без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17; у постановах Верховного Суду від 21.07.2021 у справі № 912/3323/20, від 29.08.2018 у справі № 522/15095/15-ц, від 21.02.2020 у справі № 182/3593/17, від 22.04.2019 у справі № 623/2518/17.

На обґрунтовування наявності підстави для касаційного оскарження згідно з положеннями пункту 2 частини 2 статті 287 ГПК України скаржник наголошує на необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду у справах № 904/355/19 та № 925/114/22, оскільки фактичні обставини цієї справи є істотно відмінними та характеризуються ознаками зловмисної домовленості між орендарем та суборендарем, що не досліджувалося та не встановлювалося у наведених справах.

У відзиві на касаційну скаргу ФГ "Фортуна-Агро Д" просить залишити її без задоволення з мотивів, викладених в оскаржуваних судових рішеннях.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.12.2025 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою СТОВ "Довіра" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 28.08.2025 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 28.10.2025 у справі № 924/542/25 та призначено розгляд справи у судовому засіданні на 20.01.2026.

13.01.2026 до Верховного Суду надійшла заява СТОВ "Довіра" про відмову від позову в порядку статті 307 ГПК України та повернення судового збору на підставі частини 2 статті 130 цього Кодексу.

У судове засідання 20.01.2026 представники сторін не з`явилися.

Верховний Суд, розглянувши заяву СТОВ "Довіра" про відмову від позову у справі № 924/542/25, зазначає таке.

За змістом пункту 1 частини 2 статті 46 ГПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно зі статтею 307 ГПК України у суді касаційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав касаційну скаргу. Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 191, 192 цього Кодексу, суд визнає нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно закриває провадження у справі.

Статтею 191 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Як установив Верховний Суд, заяву про відмову від позову у справі № 924/542/25 підписав і подав директор СТОВ "Довіра" Філюк С. А. У заяві зазначено, що СТОВ "Довіра" подає заяву про відмову від позову, у зв`язку із змінами вимог до відповідача, а відмова від позову не суперечить закону, відповідає інтересам позивача та не порушує права інших осіб.

З урахуванням викладеного Верховний Суд не встановив обмежень представника позивача на здійснення таких процесуальних дій.

Верховний Суд зазначає, що подання позивачем заяви про відмову від позову у справі № 924/542/25 є реалізацією позивачем його диспозитивних прав, передбачених нормами ГПК України. Тому у справі № 924/542/25, що розглядається, позивач скористався правом на відмову від позову, передбаченим частиною 1 статті 191 ГПК України. При цьому Верховний Суд не оцінює доводи та мотиви, наведені в заяві СТОВ "Довіра" про відмову від позову у справі № 924/542/25.

Пунктом 4 частини 1 статті 231 ГПК України передбачено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

Відповідно до частини 3 статті 231 ГПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Оскільки заява про відмову від позову у справі № 924/542/25 підписана уповноваженим представником позивача, а саме директором СТОВ "Довіра" Філюк С. А., та зважаючи на те, що відмова від позову не суперечить інтересам товариства та є формою реалізації принципу диспозитивності господарського судочинства, передбаченого у статті 14 ГПК України, Верховний Суд дійшов висновку про задоволення заяви позивача про відмову від позову у цій справі.

Ураховуючи положення пункту 4 частини 1 статті 231 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі № 924/542/25 у зв`язку з відмовою позивача від позову та прийняттям цієї відмови судом.

Частиною 4 статті 231 ГПК України передбачено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Згідно із частиною 2 статті 130 ГПК України у разі укладення мирової угоди, відмови від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку, суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним під час подання відповідної апеляційної чи касаційної скарги, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого під час подання відповідної апеляційної чи касаційної скарги.

За змістом частини 4 статті 7 Закону України "Про судовий збір" у разі укладення мирової угоди, відмови від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги.

З урахуванням наведених законодавчих приписів СТОВ "Довіра" належить повернути з Державного бюджету України 50 % судового збору, сплаченого за подання касаційної скарги згідно з платіжною інструкцією від 21.11.2025 № 12863094, у сумі 2422,40 грн.

Керуючись статтями 130, 191, 231, 234, 235, 307, 308 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Заяву Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Довіра" про відмову від позову у справі № 924/542/25 задовольнити.

Прийняти відмову Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Довіра" від позову до Фермерського господарства "Фортуна-Агро Д" про визнання недійсним договору суборенди земельної ділянки.

Визнати нечинними рішення Господарського суду Хмельницької області від 28.08.2025 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 28.10.2025 у справі № 924/542/25.

Провадження у справі № 924/542/25 закрити.

Повернути Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю "Довіра" з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору у сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп., сплаченого під час подання касаційної скарги (згідно з платіжною інструкцією від 21.11.2025 № 12863094).

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Ю. Я. Чумак

Судді Т. Б. Дроботова

Н. О. Багай