УХВАЛА

02 лютого 2026 року

м. Київ

cправа № 910/425/24

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Погребняка В.Я.

розглянувши матеріали касаційної скарги Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"

на ухвалу Господарського суду м. Києва

від 26.05.2025 (за результатами попереднього судового засідання)

у складі судді: Чеберяка П.П.,

та постанову Північного апеляційного господарського суду

від 04.11.2025

у складі колегії суддів: Козир Т.П., (головуючий), Пантелієнка В.О., Сотнікова С.В.

у справі за заявою Приватного акціонерного товариства "Систем Кепітал Менеджмент"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕСУ"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" (далі - АТ "Ощадбанк", заявник) 05.01.2026 засобами електронного зв`язку звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Господарського суду Господарського суду м. Києва від 26.05.2025 (за результатами попереднього судового засідання) та постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.11.2025 у справі № 910/425/24.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 910/425/24 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., суддя - Огороднік К.М., суддя - Васьковський О.В., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.01.2026.

АТ "Ощадбанк" в касаційні скарзі просить скасувати ухвалу Господарського суду м. Києва від 26.05.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.11.2025 у справі № 910/425/24 в частині визнання кредиторами до ТОВ "ЕСУ" ТОВ "Фінансова компанія "Гаронна" як правонаступника ПрАТ "Криворізький завод гірничого обладнання" в розмірі 4 835 985 286,33 грн, ТОВ "Фінансова компанія "Гаронна" як правонаступника АТ "Укртелеком" в розмірі 2 714 697 988,34 грн, ТОВ "Фінансова компанія "Гаронна" як правонаступника SCM Consulting Limited в розмірі 1 454 327 980,96 грн, ТОВ "Сокур Інвест" у розмірі 426 062 654,29 грн, затвердження реєстру вимог кредиторів в цій частині та направити справу № 910/425/24 на новий розгляд до суду першої інстанції в цій частині.

Скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.11.2025 по справі № 910/425/24 в частині визнання ТОВ "Фінансова компанія "Гаронна" незаінтересованою особою стосовно ТОВ "ЕСУ" та залишити в силі ухвалу Господарського суду м. Києва від 26.05.2025 в цій частині.

05.01.2026 від АТ "Ощадбанк" надійшли докази сплати судового збору за подання касаційної скарги.

08.01.2026 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Сокур Інвест" надійшли заперечення проти відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою АТ "Ощадбанк", в яких стверджує, що предметом касаційного оскарження є постанова суду апеляційної інстанції від 04.11.2025, якою здійснювався перегляд ухвал суду першої інстанції від 31.03.2025 та 03.04.2025 про заміну кредиторів правонаступником (і як наслідок встановлення ознак заінтересованості стосовно боржника), можливість окремого оскарження яких, не передбачено ч. 3 ст. 9 КУзПБ; крім того касаційна скарга АТ "Ощадбанк" не відповідає критеріям встановленим ст. 287 ГПК України.

Розглянувши матеріали касаційної скарги АТ "Ощадбанк", з урахуванням заперечень ТОВ "Сокур Інвест", Cуд дійшов висновку, що касаційна скарга не відповідає вимогам статті 290, 292 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з пунктом 5 частини 2 статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

Відповідно до абзацу 1 частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України у касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні, та скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано без урахування вказаного висновку (п. 5 ч.2 ст. 290 Господарського процесуального кодексу України).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування конкретної норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду (п. 5 ч.2 ст. 290 Господарського процесуального кодексу України).

При поданні касаційної скарги на підставі пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України скаржник повинен чітко зазначити норму права щодо якої відсутній висновок її застосування із конкретизацією правовідносин, в яких цей висновок відсутній.

У разі оскарження судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 4 частини другої статті 287 ГПК України, касаційна скарга має містити зазначення обставин, наведених у частинах 1, 3 статті 310 ГПК. Якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

Крім того, заявник касаційної скарги повинен враховувати, що за змістом пункту 1 частини третьої статті 310 ГПК України відкриття касаційного провадження через недослідження зібраних у справі доказів можливе лише за умови наявності у касаційній скарзі інших обґрунтованих підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень, наведений в частині другій статті 287 Господарського процесуального кодексу України, є вичерпним, тому суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Лише посилання скаржника, як на підставу для відкриття касаційного провадження, на порушення норм процесуального та матеріального права, які, на думку скаржника, неправильно чи з порушенням застосовано судом апеляційної інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення, не можна вважати таким, що відповідає вимогам пункту 5 частини 2 статті 290 ГПК України.

Заявник посилається на окремі норми матеріального та процесуального права та окремі постанови Верховного Суду які, на думку заявника, мали бути застосовані судами попередніх інстанцій, проте чітко не вказує, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано без урахування висновків викладених у постановах Верховного Суду та не зазначає норму права щодо якої відсутній висновок її застосування із конкретизацією правовідносин, в яких цей висновок відсутній. Таким чином касаційна скарга не містить належних обґрунтувань підстав касаційного оскарження визначених п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України та не може бути визнана судом такою, що відповідає положенням пункту 5 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України.

Водночас Верховний Суд не наділений повноваженнями за скаржника доповнювати касаційну скаргу міркуваннями, які сам заявник скарги не викладав у тексті касаційної скарги, оскільки вказане свідчитиме про порушення Судом принципу змагальності сторін.

Відповідно до частини 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Згідно з частинами 2, 3 статті 292 Господарського процесуального кодексу України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

За таких обставин, заявнику касаційної скарги необхідно усунути недоліки касаційної скарги та зазначити підстави касаційного оскарження, відповідно до приписів пункту 5 частини 2 статті 290 ГПК України в частині

На підставі викладеного та керуючись статтями 174, 234, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд , -

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" на ухвалу Господарського суду Господарського суду м. Києва від 26.05.2025 (за результатами попереднього судового засідання) та постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.11.2025 у справі № 910/425/24 залишити без руху.

2. Надати Акціонерному товариству "Державний ощадний банк України" строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали.

3. Роз`яснити Акціонерному товариству "Державний ощадний банк України", що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя Верховного Суду В.Я. Погребняк