ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" лютого 2026 р.м. ХарківСправа № 922/4048/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ємельянової О.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного підприємства "Компанія "Торгівельна мережа № 1", 64600, Харківська обл., м. Лозова, вул. Польова, буд. 18
до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Харків, 61024, м. Харків, вул. Григорія Сковороди, буд. 61
простягнення 61 407,60 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Компанія "Торгівельна мережа № 1" звернулось до Господарського суду Харківської області із позовом до Квартирно - експлуатаційного відділу міста Харків про стягнення заборгованості з відшкодування витрат на утримання нерухомого майна та надання комунальних послуг користувачу у розмірі 61 407,78 грн.

Також до стягнення заявлені судові витрати.

Ухвалою суду від 18.11.2025 року позовну заяву Приватного підприємства "Компанія "Торгівельна мережа № 1" (вх. № 4048/25 від 14.11.2025 року) - залишено без руху.

24.11.2025 року від позивача через канцелярію суду надійшла заява (вх. № 27221) про усунення недоліків, у якій останній, зокрема зазначає, що при поданні позову, в мотивувальній та прохальній частині було допущено розбіжності. Зокрема, в мотивувальній частині вказано загальну суму боргу 61 407,60 грн., тоді як в прохальній частині - 61 407,78 грн. Така розбіжність викликана друкарською помилкою і дійсна сума заборгованості складає 61 407,60 грн., що підтверджується загальним підрахунком сум, погоджених фактичним користувачем - ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), та просить суд, відкрити провадження по справі №922/4048/25. Залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ). Визначити ціну позову Приватного підприємства «КОМПАНІЯ «ТОРГІВЕЛЬНА МЕРЕЖА №1» до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Харкова у розмірі 61 407,60 грн. Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу міста Харкова на користь Приватного підприємства «КОМПАНІЯ «ТОРГІВЕЛЬНА МЕРЕЖА №1» заборгованість з відшкодування витрат на утримання нерухомого майна та надання комунальних послуг користувачу у розмірі 61 407,60 грн. Судові витрати (судовий збір, витрати на правничу допомогу, інші витрати) покласти на відповідача.

01.12.2025 року від позивача через канцелярію суду надійшло клопотання (вх. № 27780/25) про долучення документів.

Ухвалою суду від 01.12.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/4048/24. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Клопотання позивача викладене у 3 пункті заяви про усунення недоліків - задоволено. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ). Зобов`язано позивача направити на адресу 3-ї особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) копію позовної заяви та доданих до неї документів. Докази направлення (опис вкладення у цінний лист, або використання електронних кабінетів у ЄСІТС) надати до суду у строк по 10.12.2025 року. Встановлено третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, строк на подачу пояснень по суті спору протягом 5 (п`яти) днів з моменту отримання копії даної ухвали (із доказами направлення їх учасникам справи, опис вкладення у цінний лист, або використання електронних кабінетів у ЄСІТС). Встановлено відповідачу 15 (п`ятнадцятиденний) строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Встановлено відповідачу 5-ти денний строк з дня отримання даної ухали, щодо надання заперечень щодо клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив - протягом 5 днів з дня отримання відзиву на позов.

10.12.2025 року від відповідача через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 28864/25).

15.12.2025 року від позивача через канцелярію суду надійшла відповідь на відзив (вх. № 29300/25).

Згідно вимог статті 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

При цьому, будь-яких клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідно до вимог статті 252 Господарського процесуального кодексу України від учасників справи не надходило.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд, має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Враховуючи вищевикладене, обізнаність сторін про розгляд справи у суді, про що свідчать наявні у матеріалах справи відзив відповідача, відповідь на відзив позивача, та заперечення відповідача на відповідь позивача, з чого слідує, що сторони подали усі заяви по суті справи та з процесуальних питань, суд вважає за можливе завершити розгляд справи.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з розглядом справи без виклику учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

Як вбачається із Комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду" у позивача та відповідача наявні зареєстровані електронні кабінети, у зв`язку із чим, ухвалу суду від 01.12.2025 року про відкриття провадження у справі, було направлено судом в їх електронні кабінети, про що свідчать наявні у матеріалах справи довідка про доставку електронного листа, а саме:

- «Документ в електронному вигляді "Ухвала про відкриття провадження(спрощене)" від 01.12.2025 року у справі № 922/4048/25 (суддя Ємельянова О.О.) було надіслано одержувачу Махонін Олександр Сергійович в його Електронний кабінет. Документ доставлено до Електронного кабінету: 01.12.2025 року о(б) 18:04 год.»;

- «Документ в електронному вигляді "Ухвала про відкриття провадження(спрощене)" від 01.12.2025 року у справі № 922/4048/25 (суддя Ємельянова О.О.) було надіслано одержувачу Приватне підприємство "Компанія "Торгівельна мережа № 1" в його Електронний кабінет. Документ доставлено до Електронного кабінету: 01.12.2025 року о(б) 18:04 год.»;

- «Документ в електронному вигляді "Ухвала про відкриття провадження(спрощене)" від 01.12.2025 року у справі № 922/4048/25 (суддя Ємельянова О.О.) було надіслано одержувачу Квартирно-експлуатаційний відділ міста Харків в його Електронний кабінет. Документ доставлено до Електронного кабінету: 01.12.2025 року о(б) 18:04 год.».

- «Документ в електронному вигляді "Ухвала про відкриття провадження(спрощене)" від 01.12.2025 року у справі № 922/4048/25 (суддя Ємельянова О.О.) було надіслано одержувачу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) в його Електронний кабінет. Документ доставлено до Електронного кабінету: 01.12.2025 року (о)б 19:41 год.».

Частиною 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з положеннями пункту 2 частини шостої статті 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є: день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Враховуючи вищевикладене, та наявні у матеріалах справи докази отримання сторонами у справі ухвали суду від 01.12.2025 року про відкриття провадження у справі, суд дійшов висновку про належне повідомлення сторін у справі про розгляд справи у суді.

Судом також враховано, що в силу вимог частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Відповідно до статті 248 Господарського процесуального України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Положеннями пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950 року, ратифікованої Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 №475/97-ВР) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника.

Відповідно до пункту 10 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України одним з основних засад господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Згідно вимог статті 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

При цьому, будь-яких клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідно до вимог статті 252 Господарського процесуального кодексу України від учасників справи не надходило.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд, має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Враховуючи достатність часу наданого сторонами для подання заяв по суті справи чи з процесуальних питань, суд вважає за можливе завершити розгляд справи.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

Як зазначає позивач, 17.09.2024 року між Приватним підприємством "Компанія "Торгівельна мережа № 1" (позивач, сторона 1), Квартирно - експлуатаційним управлінням (відповідач, сторона 3) та ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) (3-я особа, сторона 2) було укладено договір № 484 спільного тимчасового безоплатного користування нерухомим майном.

Згідно пункту 10.1. договору, дія цього договору відповідно до частини 3 статті 631 Цивільного кодексу України з 17.09.2024 року до 31.12.2025 року включно, але не довше дії воєнного стану.

Пунктом 1.1. договору, сторони погодили, що сторона 1 надає стороні 2 можливість на спільне тимчасове безоплатне користування нерухомим майном сторони 1, нежитлові приміщення загальною площею 100 кв.м., що розташовані за адресою: Харківська обл., м. Харків, вул. Морозова, 11.

1.2. сторона 1 надає стороні 2 можливість скористатись своїм майном для власних потреб, які не заборонені чинним Законодавством України.

1.3. Стан майна на момент укладання цього договору (не потребує поточного або капітального ремонту чи поточного і капітального ремонту).

Пунктом 3.1. договору, сторони визначили, що спільне тимчасове користування майном здійснюється на безоплатній основі.

Сторона 3 зобов`язується відшкодувати стороні 1 усі витрати за комунальні послуги за договорами відшкодування комунальних послуг, які були отримані стороною 2 за час дії цього договору (пункт 3.2. договору).

Відшкодування за спожиті комунальні послуги стороною 2 сплачуються стороною 3, на підставі укладених договорів на відшкодування окремо за кожним видом наданих комунальних послуг (електричної енергії, водовідведення, водопостачання, теплової енергії або природного газу, вивіз ТБО) за відповідним пакетом документів до них (пункт 3.3 договору).

Між сторонами було підписано акт приймання - передачі нерухомого майна, згідно договору спільного тимчасового безоплатного використання від 17.09.2024 року № 484.

Також, 17.09.2024 року між сторонами було укладено тристоронній договір б/н про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію та за послуги з розподілу електричної енергії / перетікання реактивної енергії, а саме між Харківським квартирно - експлуатаційним управлінням (платник, сторона 1), Приватним підприємством "Компанія"Торгівельна мережа № 1" (позивач, сторона 2, балансоутримувач) та Військовою частиною НОМЕР_1 (3-я особа, сторона 3, споживач).

Згідно пункту 1.1. договору, сторона 2 (позивач) забезпечує постачання електричної енергії, що використовується стороною 3 (3-я особа), а сторона 1 (відповідач) відшкодовує витрати, понесені стороною 2 (позивачем) з оплати електричної енергії, яка була спожита стороною 3 (3-ю особою), за встановленими тарифами та в терміни, передбачені даним договором.

Пунктом 1.3. договору, запланований обсяг споживання та розподілу електричної енергії складає 12331 кВт./год., у тому числі по місяцям: з 17.09.2024 року по 31.10.2024 року - 2023,22 кВт./год.

Пунктом 2.1. сторони погодили, що вартість постачання електричної становить:

- з 17.09.2024 року по 31.10.2024 року за 1 кВт./год. - 9,71 грн. з ПДВ.

Згідно пункту 2.2. загальна вартість цього договору на дату його складання становить 19 645,50 грн. у т.ч. ДПВ - 3 274,25 грн.

Підставою для розрахунку за цим договором є діючі договори на постачання, розподіл та перетікання реактивної енергії укладені між стороною 2 та постачальною організацією, копію якого необхідно надати стороні 1 (пункт 3.3. договору).

Також, між Харківським квартирно - експлуатаційним управлінням (платник, сторона 1), Приватним підприємством "Компанія «Торгівельна мережа № 1" (позивач, сторона 2, балансоутримувач) та військова частина НОМЕР_1 (3-я особа, сторона 3, споживач) було укладено додаткову угоду № 1 від 30.11.2024 року до договору від 17.09.2024 року про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію та за послуги з розподілу електричної енергії / перетікання реактивної енергії. Запланований обсяг споживання та розподілу електричної енергії складає: з 01.11.2024 року по 30.11.2024 року - 2034 кВт/год.

Пунктом 2.1. додаткової угоди визначено, що вартість постачання електричної становить:

- з 01.11.2024 року по 30.11.2024 року за 1 кВт./год. - 9,65 грн. з ПДВ.

Згідно пункту 2.2. додаткової угоди, загальна вартість цього договору на дату його складання становить 19 628,10 грн.

Також, між Харківським квартирно - експлуатаційним управлінням (платник, сторона 1), Приватним підприємством "Компанія "Торгівельна мережа № 1" (позивач, сторона 2, балансоутримувач) та військова частина НОМЕР_1 (3-я особа, сторона 3, споживач) було укладено додаткову угоду № 2 від 31.12.2024 року до договору від 17.09.2024 року про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію та за послуги з розподілу електричної енергії / перетікання реактивної енергії. Запланований обсяг споживання та розподілу електричної енергії складає: грудень 2024 року - 1928 кВт/год.

Пунктом 2.1. додаткової угоди визначено, що вартість постачання електричної становить:

- з 01.12.2024 року по 31.12.2024 року за 1 кВт./год. - 10,23 грн. з ПДВ.

Згідно пункту 2.2. додаткової угоди, загальна вартість цього договору на дату його складання становить 19 720,20 грн.

17.09.2024 року між Харківським квартирно - експлуатаційним управлінням (платник, сторона 1), Приватним підприємством "Кломпанія"Торгівельна мережа № 1 " (позивач, сторона 2, балансоутримувач) та військовою частиною НОМЕР_1 (3-я особа, сторона 3, споживач) було укладено договір про відшкодування витрат за водопостачання та водовідведення.

Згідно пункту 2.1. договору, сторона 2 (позивач) забезпечує водопостачання та водовідведення, що використовується стороною 3 (3-я особа), а сторона 1 (відповідач) відшкодовує витрати, понесені стороною 2 (позивачем) з водопостачання та водовідведення, яка була спожита стороною 3 (3-ю особою), за встановленими тарифами та в терміни, передбачені даним договором.

Відшкодування витрат за водопостачання та водовідведення здійснюється відповідно до показників лічильників або розрахунку згідно договору на безкоштовне тимчасове використання приміщення від 17.09.2024 року № 484 (пункт 2.2. договору).

Пунктом 2.3. сторони погодили, що запланований обсяг споживання водопостачання та водовідведення в тому числі по місяцям: - 17.09.2024 року по 31.10.2024 року - 21,00 м3.

Вартість водопостачання та водовідведення становить:

- з 17.09.2024 року по 31.10.2024 року за 1 м3 - 1 354,50 грн. з ПДВ (пункт 2.1. договору).

Згідно пункту 2.2. загальна вартість цього договору на дату його складання становить 1 354,50 грн. у т.ч. ДПВ - 225,75 грн.

Підставою для розрахунку за цим договором є діючі договори на водопостачання та водовідведення укладені між стороною 2 та постачальною організацією, копію якого необхідно надати стороні 1 (пункт 3.3. договору).

Щомісячно, у термін до 15 числа місяця за розрахунковим, сторона 2 та сторона 3 повинні надати стороні 1 акт виконаних робіт (наданих послуг), до якого додаються відповідні документи: пункт 3.5. та акт звірки взаємо розрахунків (пункт 3.4. договору).

Згідно пункту 3.5. договору, до акту виконаних робіт (наданих послуг) сторона 2 повинна надати наступний пакет підтверджувальних документів:

- копії рахунків та / або актів приймання - передачі на водопостачання, отриманих від постачальника стороною 2;

- копії актів про обсяги водопостачання, отриманих від оператора розподілу стороною 2;

- акт фіксації показників лічильника водопостачання, підписаний стороною 2 та стороною 3.

Оплата за цим договором здійснюється згідно статей 46, 48, 49 Бюджетного кодексу України, на підставі належним чином оформленого акту виконаних робіт (наданих послуг) протягом 30 календарних днів (за умови надходження бюджетних коштів на рахунок сторони 1 за відповідним кодом видатків) (пункт 3.6. договору).

Також, між Харківським квартирно - експлуатаційним управлінням (платник, сторона 1), Приватним підприємством "Компанія "Торгівельна мережа № 1" (позивач, сторона 2, балансоутримувач) та військова частина НОМЕР_1 (3-я особа, сторона 3, споживач) було укладено додаткову угоду № 1 від 30.11.2024 року до договору від 17.09.2024 року про відшкодування витрат за водопостачання та водовідведення.

Пунктами 2.1. - 2.3. додаткової угоди визначено, що сторона 2 забезпечує постачання електричної енергії, що використовується стороною 3, а сторона 1 відшкодовує витрати, понесені стороною 2 з водопостачання та водовідведення, яка була спожита стороною 3, за встановленими тарифами в терміни, передбачені даним договором. Відшкодування витрат за водопостачання та водовідведення здійснюється відповідно до показників лічильників або розрахунку згідно договору на безкоштовне тимчасове використання приміщення від 17.09.2024 року № 484. Запланований обсяг споживання водопостачання та водовідведення у тому числі по місяцям: з 01.11.2024 року по 30.11.2024 року 11 м3.

Пунктом 2.1. додаткової угоди № 1 визначено, що вартість постачання електричної становить:

- з 01.11.2024 року по 30.11.2024 року за 1 м3 - 64,50 грн. з ПДВ.

Згідно пункту 2.2. додаткової угоди, загальна вартість цього договору на дату його складання становить 709,50 грн.

Також, між Харківським квартирно - експлуатаційним управлінням (платник, сторона 1), Товариством з обмеженою відповідальністю "Український торгівельний будинок" (позивач, сторона 2, балансоутримувач) та військова частина НОМЕР_1 (3-я особа, сторона 3, споживач) було укладено додаткову угоду № 2 від 31.12.2024 року до договору від 17.09.2024 року про відшкодування витрат за водопостачання та водовідведення.

Пунктами 2.1. - 2.3. додаткової угоди визначено, що сторона 2 забезпечує постачання електричної енергії, що використовується стороною 3, а сторона 1 відшкодовує витрати, понесені стороною 2 з водопостачання та водовідведення, яка була спожита стороною 3, за встановленими тарифами в терміни, передбачені даним договором. Відшкодування витрат за водопостачання та водовідведення здійснюється відповідно до показників лічильників або розрахунку згідно договору на безкоштовне тимчасове використання приміщення від 17.09.2024 року № 484. Запланований обсяг споживання водопостачання та водовідведення у тому числі по місяцям: грудень 2024 року 5,4 м3.

Пунктом 2.1. додаткової угоди № 1 визначено, що вартість постачання електричної становить:

- з 01.12.2024 року по 31.12.2024 року за 1 м3 - 64,50 грн. з ПДВ.

Згідно пункту 2.2. додаткової угоди, загальна вартість цього договору на дату його складання становить 349,80 грн.

За твердженнями позивача, у період користування у період користування з 17 вересня 2024 року по 31 грудня 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) було накопичено заборгованість з оплати комунальних послуг щодо водопостачання, водовідведення, споживання електричної енергії та послуг з розподілу електричної енергії/перетікання реактивної енергії 61 407,60 грн. з якої:

- за спожиту електричну енергію та послуги з розподілу електричної енергії/ перетікання реактивної енергії за період з 17 вересня 2024 року по 31 грудня 2024 року у розмірі становить 58 993,80 грн.;

- за спожите водопостачання та водовідведення за 17 вересня 2024 року по 31 грудня 2024 року становить 2 413,80 грн.

Також, позивач зазначає, що останнім на адресу відповідача було направлено пакет погоджених документів для проведення платежів з компенсації витрат на комунальні послуги: копія договору спільного тимчасового безоплатного користування нерухомим майном № 484 від 17 вересня 2024 року, договори про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію та послуг з розподілу електричної енергії/перетікання реактивної енергії від 17 вересня 2024 року з додатковими угодами за жовтень, листопад, грудень 2024 року, договір про відшкодування витрат за спожите водопостачання та водовідведення від 17 вересня 2024 року з додатковими угодами за жовтень, листопад, грудень 2024 року, акти виконаних робіт (надання послуг) щодо вартості відшкодування витрат за спожиту електричну енергію, послуг з розподілу електричної енергії/перетікання реактивної енергії, спожите водопостачання та водовідведення за період з 17 вересня 2024 року по 31 грудня 2024 року з актами фіксації показників лічильника, копії рахунків від постачальників комунальних послуг за період з 17 вересня 2024 року по 31 грудня 2024 року, копії актів про обсяги розподілення електричної енергії від оператора розподілу за період з 17 вересня 2024 року до 31 грудня 2024 року.

Також, позивач зазначає, що останнім на адресу відповідача було направлено заяву - вимогу, яку було отримано відповідачем 31.03.2025 року вх. № 2304.

Проте, відповідачем всупереч наявним зобов`язанням так і не було погашено заборгованість з компенсації витрат за комунальні послуги в межах договору спільного тимчасового безоплатного користування нерухомим майном № 484 від 17 вересня 2024 року, жодних заперечень не надано, підписані документи не повернуто.

Також, позивач зазначає, що останнім 09.10.2025 року на адресу відповідача було направлено претензію щодо сплати заборгованості із доданими до неї документами.

Проте, вказана вимога позивача залишена відповідачем без відповіді та задоволення. що стало причиною звернення останнього, із відповідним позовом до суду.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Статтею 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

У відповідності до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Згідно частини 1 статті 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В силу стаття 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України також встановлено: якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як зазначає позивач, останнім було належним чином виконано свої зобов`язання за договором та передав у спільне безоплатне користування нерухоме майно. Проте відповідач в порушення умов договору, свої зобов`язання не виконав належним чином, та не здійснив відшкодування позивачу витрат за спожиту електричну енергію відповідно до укладеного між сторонами договору про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію та за послуги з розподілу електричної енергії / перетікання реактивної енергії та не здійснив відшкодування позивачу витрат за водопостачання та водовідведення відповідно до укладеного між сторонами договору.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За розрахунком позивача, у період користування з 17 вересня 2024 року по 31 грудня 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) було накопичено заборгованість з оплати комунальних послуг щодо водопостачання, водовідведення, споживання електричної енергії та послуг з розподілу електричної енергії/перетікання реактивної енергії 61 407,60 грн. з якої:

- за спожиту електричну енергію та послуги з розподілу електричної енергії/ перетікання реактивної енергії за період з 17 вересня 2024 року по 31 грудня 2024 року у розмірі становить 58 993,80 грн.;

- за спожите водопостачання та водовідведення за 17 вересня 2024 року по 31 грудня 2024 року становить 2 413,80 грн.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач у наданому до суду відзиві на позовну заяву (вх. № 28864/25 від 10.12.2025 року) зазначив, що позивачем не надавалося Відповідачеві на перевірку та не міститься в додатках до позовної заяви акт фіксації показників лічильника електричної енергії, підписаний стороною 2 та стороною 3. Таким чином, В/Ч не підтверджено кількість спожитих кВт. Позивачем розрахунки за спожиту електричну енергію В/Ч в жовтні проведені за тарифом вересня, але тарифи за електричну енергію вересня та жовтня різні: у вересні - 9,681528 грн. з ПДВ, у жовтні - 9,713328 грн. з ПДВ, відповідно до рахунків наданих разом з позовною заявою. Показники спожитих кВт/год за даними позивача за вересень, жовтень 2024 року 2023,22 кВт не співпадають з даними зазначеними АТ «Харківобленерго» за вересень 12449 кВт та жовтень 12853 кВт та за даними зазначеними постачальником ТОВ «ЯСНО+» за вересень 69019 кВт та жовтень 57220 кВт. Показники спожитих кВт/год за даними позивача за листопад 2024 року 22034 кВт не співпадають з даними зазначеними АТ «Харківобленерго» за листопад 13935 кВт та за даними зазначеними постачальником ТОВ «ЯСНО+» за листопад 67771 кВт. Показники спожитих кВт/год за даними позивача за грудень 2024 року 1928 кВт не співпадають з даними зазначеними АТ «Харківобленерго» за грудень 15178 кВт та за даними зазначеними постачальником ТОВ «ЯСНО+» за листопад 80589 кВт. Також зазначає, щ тарифи зазначені постачальником ТОВ «ЯСНО+» в рахунках, виставлених позивачеві та долучених до матеріалів справи за вересень - грудень 2024 року не відповідають тарифам які зазначені в акті виконаних робіт, що міститься в матеріалах справи, що також створює перешкоди для встановлення правильної, можливої суми заборгованості, що підлягає відшкодуванню, про що свідчить таблиця розбіжностей.

За твердженнями відповідача, позивач надав відповідачеві не повний пакет документів та навіть подані документи містять протиріччя через, що неможливо підтвердити кількість спожитих В/Ч кВт, таким чином позовна заява не може бути задоволена.

Щодо позовних вимог зі сплати заборгованості за спожите водопостачання та водовідведення, відповідач зазначає, що показники спожитого водопостачання та водовідведення в кубічних метрах за жовтень, листопад та грудень 2024 року, які зафіксовані в актах виконаних робіт від 31.10.2024 року, 30.11.2024 року, 31.12.2024 року не співпадають з актами здачі-приймання наданих послуг з централізованого водопостачання та водовідведення від КП «Харківводоканал», що робить неможливим встановити кількість дійсно спожитого водопостачання та водовідведення. Також зазначає, що в актах виконаних робіт від 31.10.2024 року, 30.11.2024 року, 31.12.2024 року нараховано та виставлено до відшкодування лише показники лічильника за послуги водовідведення, послуги водопостачання не зазначені, що є неможливим. Працівники КЕВ м Харків зверталися до позивача з проханням надати пояснення, як з`явилася послуга з водовідведення без послуги з водопостачання, надати відповідь відмовились. Таким чином, відповідач вважає, що кількість можливого водопостачання не доведено належним чином, що свідчить про необґрунтованість заявленої до відшкодування суми.

Позивач у наданій до суду відповіді на відзив (вх. № 29300/25 від 15.12.2025 року) зокрема було зазначено, що у період користування з 17 вересня 2024 року по 31 грудня 2024 року користувачем - ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) було накопичено заборгованість з оплати комунальних послуг щодо водопостачання, водовідведення, споживання електричної енергії та послуг з розподілу електричної енергії/перетікання реактивної енергії у розмірі 61 407,60 грн.

Також, позивач зазначає, що з аналізу наданого відповідачем відзиву загалом вбачається, що він не заперечує щодо наявності у нього обов`язку по відшкодування витрат на комунальні послуги, спожиті фактичним користувачем - ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ). При цьому, відповідач зазначає про неможливість оплати відповідних витрат у зв`язку із: - відсутністю актів фіксації показників лічильників за відповідний період, що на його думку унеможливлю проведення відповідних розрахунків; - невідповідність обсягу спожитих послуг даним, які визначені постачальниками у відповідних розрахунках; - невідповідність заявлених тарифів загальним показникам постачальників відповідних послуг.

Такі твердження відповідача є необґрунтованими, оскільки за період з 17 вересня 2024 року по 31 грудня позивачем (власником приміщень) та третьою особою (фактичний користувач) погоджено обсяги спожитих послуг: - за електричну енергію відповідно до акту №1 виконаних робіт (наданих послуг) від 31 жовтня 2024 року, акту №3 виконаних робіт (наданих послуг) від 30 листопада 2024 року, акту №5 виконаних робіт (наданих послуг) від 31 грудня 2024 року. Вказані Акти долучено до матеріалів позову і вони фіксують покази споживання за відповідний період. Також зазначає, що за даними постачальника ТОВ «Ясно+» облікові дані за період визначені згідно акту №0/9/1 за вересень 2024 року, акту 0/10/1 за жовтень 2024 року, акту 0/11/1 за листопад 2024 року, акту 0/12/1 за грудень 2024 року. При розрахунку позивачем було враховано, що третьою особою використовується лише частина об`єкту площею 100,00 кв.м. загального комплексу нежитлових будівель по АДРЕСА_1 . Постачальником електричної енергії ТОВ «Ясно+» сформовано первинні документи з постачання відносно всього комплексу нежитлових будівель позивача по АДРЕСА_1 та інших об`єктів позивача, що знаходяться за іншими локаціями. Такі документи постачальника свідчать про загальне споживання позивача на об`єктах. Конкретне споживання електричної енергії третьою особою визначено сторонами у відповідних актах, про які зазначено вище; - тарифи, які застосовані у розрахунках позивача та третьої особи, відповідають тарифам, визначеним постачальником у актах. Розрахунковий тариф, що застосований позивачем та третьою особою, округлено до другого знаку після коми для зручності розрахунку (загальноприйнятий варіант з огляду на те що 1грн.=100коп.).

За період з 17 вересня 2024 року по 31 грудня позивачем (власником приміщень) та третьою особою (фактичний користувач) погоджено обсяги спожитих послуг: - за водопостачання та водовідведення відповідно до акту №2 виконаних робіт (наданих послуг) від 31 жовтня 2024 року, акту №4 виконаних робіт (наданих послуг) від 30 листопада 2024 року, акту №6 виконаних робіт (наданих послуг) від 31 грудня 2024 року. Вказані акти долучено до матеріалів позову і вони фіксують показники споживання за відповідний період. За даними постачальника КП «Харківводоканал» облікові дані за період визначені згідно акту за вересень 2024 року, Акту за жовтень 2024 року, акту за листопад 2024 року, акту за грудень 2024 року (додано до матеріалів позову): - загальний розрахунковий тариф Постачальника за послуги у період жовтень-грудень 2024 року склав 17,436+17,436+11,820+17,808=64,5 грн./м3 згідно з даними визначеними постачальником у відповідних актах (за виключенням вересня 2024 року); - зафіксований позивачем та третьою особою обсяг може несуттєво відрізнятися від показників постачальника послуг через різні методи (дати) зняття показів.

Також позивач зазначає, що відповідні документи та розрахунки були надано відповідачу у визначених періодах та повторно направлено з вимогою від 31 березня 2025 року (вх.№ відповідача - 2304, дата отримання - 31 березня 2025 року на відповідній відмітці, копію вимоги долучено до матеріалів справи). Проте, зі спливом строку понад вісім місяців з моменту зафіксованого отримання вимоги, відповідачем так і не було заявлено зауважень до вказаного пакету документів/наданих розрахунків, заявлених показників споживання. Власні формальні заперечення відповідач виклав лиш після відкриття провадження по справі у відзиві на позовну заяву. Наданий відповідачем до відзиву контррозрахунок насправді не містить жодного числового обчислення суми можливої компенсації при тому, що відповідач визнає споживання третьою особою відповідних комунальних послуг. Тому, просить суд, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, та викладені позивачем та відповідачем пояснення та заперечення зазначає наступне.

З огляду на вимоги статті 79, 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з`ясувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення розрахунку та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується.

Суд зазначає, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 року у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 року у справі № 917/1307/18).

Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки, за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (постанови Верховного Суду від 16.05.2024; №905/534/23 від 30.04.2024; №905/515/23 від 25.04.2024 року).

Верховний Суд у ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи.

Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Близький за змістом висновок викладений у постанові Верховного Суду від 04.12.2019 року у справі № 917/2101/17.

При цьому, суд враховує, що визначаючи розмір заборгованості, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази, перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у разі незгоди з ними повністю або частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок, що є процесуальним обов`язком суду (подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 року у справі № 917/1739/17).

Враховуючи вищевикладене, судом здійснено перевірку заявленої до стягнення позивачем із відповідача суми за спожиту електричну енергію та послуги з розподілу електричної енергії/ перетікання реактивної енергії за період з 17 вересня 2024 року по 31 грудня 2024 року у розмірі становить 58 993,80 гривень (п`ятдесят вісім тисяч дев`ятсот дев`яносто три грн . 80 коп.) та встановлено наступне.

Як вбачається із наданих позивачем до матеріалів справи документів, та про що зазначає позивач у позовній заяві, 17.09.2024 року між Приватним підприємством "Компанія "Торгівельна мережа № 1" (позивач, сторона 1), Квартирно - експлуатаційним управлінням (відповідач, сторона 3) та ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) (3-я особа, сторона 2) було укладено договір № 484 спільного тимчасового безоплатного користування нерухомим майном.

Пунктом 1.1. договору, сторони погодили, що сторона 1 надає стороні 2 можливість на спільне тимчасове безоплатне користування нерухомим майном сторони 1, нежитлові приміщення загальною площею 100 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно пункту 3.2. договору, сторона 3 зобов`язується відшкодувати стороні 1 усі витрати за комунальні послуги за договорами відшкодування комунальних послуг, які були отримані стороною 2 за час дії цього договору.

Відшкодування за спожиті комунальні послуги стороною 2 сплачуються стороною 3, на підставі укладених договорів на відшкодування окремо за кожним видом наданих комунальних послуг (електричної енергії, водовідведення, водопостачання, теплової енергії або природного газу, вивіз ТБО) за відповідним пакетом документів до них (пункт 3.3 договору).

В подальшому, 17.09.2024 року між сторонами було укладено тристоронній договір про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію та за послуги з розподілу електричної енергії / перетікання реактивної енергії, а саме між Харківським квартирно - експлуатаційним управлінням (платник, сторона 1), Приватним підприємством "Компанія"Торгівельна мережа № 1" (позивач, сторона 2, балансоутримувач) та Військовою частиною НОМЕР_1 (3-я особа, сторона 3, споживач).

Згідно пункту 1.1. договору, сторона 2 (позивач) забезпечує постачання електричної енергії, що використовується стороною 3 (3-я особа), а сторона 1 (відповідач) відшкодовує витрати, понесені стороною 2 (позивачем) з оплати електричної енергії, яка була спожита стороною 3 (3-ю особою), за встановленими тарифами та в терміни, передбачені даним договором.

Відшкодування витрат за спожиту електричну енергію здійснюється відповідно до показників лічильників або розрахунку згідно договору на безкоштовне тимчасове використання приміщення від 26.08.2024 року № 4 (пункт 1.2. договору).

Згідно пункту 1.3. договору, запланований обсяг споживання та розподілу електричної енергії складає 12331 кВт./год., у тому числі по місяцям: з 17.09.2024 року по 31.10.2024 року - 2023,22 кВт./год.

Пунктом 2.1. сторони погодили, що вартість постачання електричної становить:

- з 17.09.2024 року по 31.10.2024 року за 1 кВт./год. - 9,71 грн. з ПДВ.

Згідно пункту 2.2. загальна вартість цього договору на дату його складання становить 19 645,50 грн. у т.ч. ДПВ - 3 274,25 грн.

Підставою для розрахунку за цим договором є діючі договори на постачання, розподіл та перетікання реактивної енергії укладені між стороною 2 та постачальною організацією, копію якого необхідно надати стороні 1 (пункт 3.3. договору).

Щомісячно, у термін до 15 числа місяця за розрахунковим, сторона 2 та сторона 3 повинні надати стороні 1 акт виконаних робіт (наданих послуг), до якого додаються відповідні документи: пункт 3.5. та акт звірки взаємо розрахунків (пункт 3.4. договору).

Згідно пункту 3.5. договору, до акту виконаних робіт (наданих послуг) сторона 2 повинна надати наступний пакет підтверджувальних документів:

- копії рахунків та / або актів приймання - передачі на постачання електричної енергії, отриманих від постачальника стороною 2;

- копії актів про обсяги розподіленої електричної енергії, отриманих від оператора розподілу стороною 2;

- акт фіксації показників лічильника електричної енергії, підписаний стороною 2 та стороною 3.

Оплата за цим договором здійснюється згідно статей 46, 48, 49 Бюджетного кодексу України, на підставі належним чином оформленого акту виконаних робіт (наданих послуг) протягом 30 календарних днів (за умови надходження бюджетних коштів на рахунок сторони 1 за відповідним кодом видатків) (пункт 3.6. договору).

В подальшому, між Харківським квартирно - експлуатаційним управлінням (платник, сторона 1), Приватним підприємством "Компанія «Торгівельна мережа № 1" (позивач, сторона 2, балансоутримувач) та військова частина НОМЕР_1 (3-я особа, сторона 3, споживач) було укладено ряд додаткових угод, а саме:

- додаткову угоду № 1 від 30.11.2024 року до договору від 17.09.2024 року про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію та за послуги з розподілу електричної енергії / перетікання реактивної енергії;

- додаткову угоду № 2 від 31.12.2024 року до договору від 17.09.2024 року про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію та за послуги з розподілу електричної енергії / перетікання реактивної енергії.

Пунктами 1.1. - 1.3. додаткових угод визначено, що сторона 2 забезпечує постачання електричної енергії, що використовується стороною 3, а сторона 1 відшкодовує витрати, понесені стороною 2 з оплати електричної енергії, яка була спожита стороною 3, за встановленими тарифами в терміни, передбачені даним договором. Відшкодування витрат за спожиту електричну енергію здійснюється відповідно до показників лічильників або розрахунку згідно договору на безкоштовне тимчасове використання приміщення від 26.08.2024 року № 4.

Також, пунктами 2.1. -2.3. додаткових угод було визначено, що:

- запланований обсяг споживання та розподілу електричної енергії складає: з 01.11.2024 року по 30.11.2024 року - 2034 кВт/год. Вартість постачання електричної становить: з 01.11.2024 року по 30.11.2024 року за 1 кВт./год. - 9,65 грн. з ПДВ. Загальна вартість цього договору на дату його складання становить 19 628,10 грн.;

- запланований обсяг споживання та розподілу електричної енергії складає: грудень 2024 року - 1928 кВт/год. Вартість постачання електричної становить: з 01.12.2024 року по 31.12.2024 року за 1 кВт./год. - 10,23 грн. з ПДВ. Загальна вартість цього договору на дату його складання становить 19 720,20 грн.

В матеріалах справи наявні акти, а саме:

- акт № 1 від 31.10.2024 року виконаних робіт (наданих послуг) до договору від 17.09.2024 року про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію та за послуги з розподілу електричної енергії / перетікання реактивної енергії на суму 19 645,50 грн. у якому зазначено, що у період з 17.09.2024 року по 31.10.2024 року сума відшкодування за спожиту електричну енергію складає: за спожиту електричну енергію за період з 17.09.2024 року по 31.10.2024 року. Показання 913350,80 - 915374 кВт, кількість 2023,22 кВт, тариф 9,71 загальна вартість 19 645,50 грн.;

- акт № 3 від 30.11.2024 року виконаних робіт (наданих послуг) до договору від 17.09.2024 року про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію та за послуги з розподілу електричної енергії / перетікання реактивної енергії на суму 19 628,10 грн. у якому зазначено, що у період з 01.11.2024 року по 30.11.2024 року сума відшкодування за спожиту електричну енергію складає: за спожиту електричну енергію за період з 01.11.2024 року по 30.11.2024 року. Показання 915374 - 917408 кВт, кількість 2034 кВт, тариф 9,65 загальна вартість 19 628,10 грн.;

- акт № 5 від 31.12.2024 року виконаних робіт (наданих послуг) до договору від 17.09.2024 року про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію та за послуги з розподілу електричної енергії / перетікання реактивної енергії на суму 19 720,20 грн. у якому зазначено, що у період з 01.12.2024 року по 31.12.2024 року сума відшкодування за спожиту електричну енергію складає: за спожиту електричну енергію за період з 01.12.2024 року по 31.12.2024 року. Показання 917408 - 919336 кВт, кількість 1928 кВт, тариф 10,23 загальна вартість 19 720,20 грн.

Також, у матеріалах справи наявні акти прийняття - передавання товарної продукції , а саме:

- № 0/9/1 за вересень 2024 року від 30.09.2024 року відповідно до якого визначено активна електроенергія у кількості 69019 на суму 668 209,39 грн. та рахунок - розшифровка від 01.10.2024 року № 0/9/1 у якому зазначено найменування та точка обліку АДРЕСА_2 ;

- № 0/10/1 за жовтень 2024 року від 31.10.2024 року відповідно до якого визначено активна електроенергія у кількості 57220 на суму 555 796,64 грн. та рахунок від 07.11.2024 рок у№ 0/10/1;

- № 0/11/1 за листопад 2024 року від 30.11.2024 року відповідно до якого визначено активна електроенергія у кількості 677771 на суму 654 177,47 грн. та рахунок від 30.11.2024 року № 0/11/1;

- № 0/12/1 за грудень 2024 року від 31.12.2024 року відповідно до якого визначено активна електроенергія у кількості 80589 на суму 678 300,86 грн. та рахунок від 07.01.2025 року № 0/12/1,

та акти про обсяги розподіленої електричної енергії, а саме:

- за вересень 2024 року відповідно до якого показники у розрахунковому періоді становлять 902893 а показники у попередньому 890558 загальна кількість 12449 кВт.;

- за жовтень 2024 року відповідно до якого показники у розрахунковому періоді становлять 915626 а показники у попередньому 902893, загальна кількість 12853 кВт.;

- за листопад 2024 року відповідно до якого показники у розрахунковому періоді становлять 929421 а показники у попередньому 915626, загальна кількість 13935 кВт.;

- за грудень 2024 року відповідно до якого показники у розрахунковому періоді становлять 944434 а показники у попередньому 929421, загальна кількість 15178 кВт.

У вказаних актах зазначено найменування приєднання - АДРЕСА_1 .

Дослідивши надані позивачем до позовної заяви вищевказані докази. судом встановлено, що як вбачається із матеріалів справи між сторонами 17.09.2024 року між Приватним підприємством "Компанія "Торгівельна мережа № 1" (позивач, сторона 1), Квартирно - експлуатаційним управлінням (відповідач, сторона 3) та ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) (3-я особа, сторона 2) було укладено договір № 484 спільного тимчасового безоплатного користування нерухомим майном.

Пунктом 1.1. договору, сторони погодили, що сторона 1 надає стороні 2 можливість на спільне тимчасове безоплатне користування нерухомим майном сторони 1, нежитлові приміщення загальною площею 100 кв.м., що розташовані за адресою: Харківська обл., м. Харків, вул. Морозова, 11.

Відшкодування за спожиті комунальні послуги стороною 2 сплачуються стороною 3, на підставі укладених договорів на відшкодування окремо за кожним видом наданих комунальних послуг (електричної енергії, водовідведення, водопостачання, теплової енергії або природного газу, вивіз ТБО) за відповідним пакетом документів до них (пункт 3.3 договору).

При цьому, із наданих до позовної заяви договору від 17.09.2024 року про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію та за послуги з розподілу електричної енергії / перетікання реактивної енергії та додаткових угод до нього, а саме: № 1 від 30.11.2024 року до договору від 17.09.2024 року про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію та за послуги з розподілу електричної енергії / перетікання реактивної енергії та № 2 від 31.12.2024 року до договору від 17.09.2024 року про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію та за послуги з розподілу електричної енергії / перетікання реактивної енергії, судом встановленого, що вказаний договір та додатки до нього укладені на відшкодування витрат за спожиту електричну енергію здійснюється відповідно до показників лічильників або розрахунку згідно договору на безкоштовне тимчасове використання приміщення від 26.08.2024 № 4.

При цьому, позовні вимоги у даній справі заявлено про стягнення заборгованості з відшкодування витрат на утримання нерухомого майна та надання комунальних послуг користувачу саме за договором № 484 від 17.09.2024 року.

Сторонами у пункті 3.3. договору № 484 від 17.09.2024 року було визначено, що відшкодування за спожиті комунальні послуги стороною 2 сплачуються стороною 3, на підставі укладених договорів на відшкодування окремо за кожним видом наданих комунальних послуг (електричної енергії, водовідведення, водопостачання, теплової енергії або природного газу, вивіз ТБО) за відповідним пакетом документів до них.

Крім того, з наданого рахунку - розшифровки від 01.10.2024 року № 0/9/1 вбачається, що найменування та точка обліку м. Лозова, вул. Польова, буд. 18, а не вул. Морозова, 11 м. Харків, у зв`язку із чим, вказаний рахунок не приймається судом.

Також, суд не приймає надану позивачем до позовної заяви заяву - вимогу, яку було отримано відповідачем 31.03.2025 року вх. № 2304, оскільки зі змісту даної заяви вбачається, що остання стосується договору № 485 від 17.09.2024 року, а не договору № 484 від 17.09.2024 року стосовно якого заявлені позовні вимоги у даній справі.

Враховуючи вищевикладене, позивачем в порушення вимог Господарського процесуального кодексу до суду не було надано будь-яких договорів укладених сторонами у справі про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію та за послуги з розподілу електричної енергії / перетікання реактивної енергії саме за договором № 484 від 17.09.2024 року та доказів у підтвердження спожитої електричної енергії та послуги з розподілу електричної енергії/ перетікання реактивної енергії за період з 17 вересня 2024 року по 31 грудня 2024 року у розмірі 58 993,80 грн.

З вищевикладеного слідує обґрунтованість заперечень відповідача вказаних у наданому до суду відзиві на позовну заву.

Також, суд враховує, що згідно зі статтею 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Належність доказів - це спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами у процесі встановлення об`єктивної істини. При цьому питання про належність доказів остаточно вирішується судом (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 19.06.2019 року у справі №910/4055/18, від 16.04.2019 року у справі № 925/2301/14).

Належність як змістовна характеристика та допустимість, як характеристика форми є властивостями доказів, оскільки вони притаманні кожному доказу окремо і без їх одночасної наявності жодний доказ не може бути прийнятий судом.

Згідно зі статтею 77 Господарського процесуального кодексу України допустимість доказів полягає у тому, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що судам слід враховувати, що допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні або не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Вказаний висновок викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.06.2022 року у справі № 910/366/21.

Враховуючи вищевикладене, відсутність у матеріалах справи належних та допустимих доказів які підтверджують укладення між сторонами у справі договору про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію та за послуги з розподілу електричної енергії / перетікання реактивної енергії саме за договором № 484 від 17.09.2024 року, доказів у підтвердження спожитої електричної енергії та послуги з розподілу електричної енергії/ перетікання реактивної енергії за період з 17 вересня 2024 року по 31 грудня 2024 року у розмірі 58 993,80 грн., у тому числі рахунки, акти, що позбавляє можливості суд здійснити їх перевірку, суд дійшов висновку, про відмову у задоволенні позову у цій частині.

Щодо позовних вимог в частині стягнення за спожите водопостачання та водовідведення за 17 вересня 2024 року по 31 грудня 2024 року становить 2 413,80 грн., судом здійснено перевірку заявленої позивачем до стягнення суми, та встановлено наступне.

Як вбачається із укладеного між сторонами договору від 17.09.2024 року договору про відшкодування витрат за водопостачання та водовідведення із урахуванням додаткових угод до нього, сторонами було погоджено, а саме пунктами 1.3., 2.1., 2.2. було погоджено запланований обсяг споживання водопостачання та водовідведення у тому числі по місяцях:

- з 17.09.2024 року по 31.10.2024 року - 21,00 м3.;

- з 01.11.2024 року по 30.11.2024 року 11 м3.

- грудень 2024 року 5,4 м3.

та вартість водопостачання та водовідведення становить:

- з 17.09.2024 року по 31.10.2024 року за 1 м3 - 1 354,50 грн. з ПДВ;

- з 01.11.2024 року по 30.11.2024 року за 1 м3 - 64,50 грн. з ПДВ.

- з 01.12.2024 року по 31.12.2024 року за 1 м3 - 64,50 грн. з ПДВ.

У акті № 2 від 31.10.2024 року виконаних робіт (наданих послуг) згідно договору від 17.09.2024 року про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію та за послуги з водопостачання й водовідведення сторонами було зафіксовано, що за водопостачання та водовідведення за період з 17.09.2024 року по 31.10.2024 року, показання 00640-00661 кількість 21,00 м3, тариф 64,50 грн., загальна сума 1354,50 грн.;

У акті № 4 від 30.11.2024 року виконаних робіт (наданих послуг) згідно договору від 17.09.2024 року про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію та за послуги з водопостачання й водовідведення сторонами було зафіксовано, що за водопостачання та водовідведення за період з 01.11.2024 року по 30.11.2024 року, показання 00661 - 00672 кількість 11,00 м3, тариф 64,50 грн., загальна сума 709,50 грн.;

У акті № 6 від 31.12.2024 року виконаних робіт (наданих послуг) згідно договору від 17.09.2024 року про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію та за послуги з водопостачання й водовідведення сторонами було зафіксовано, що за водопостачання та водовідведення за період з 01.12.2024 року по 31.12.2024 року, показання 00672 - 00677,4 кількість 5,4 м3, тариф 64,50 грн., загальна сума 349,80 грн

Вказані акти підписані зі сторони позивача та 3-ї особи у справі.

З наявних у матеріалах справи актів здачі - приймання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення виконавець КП «Харківводоканал», вбачається, а саме:

- від 30.09.2024 року на суму 203,99 грн. (зокрема зазначено централізоване водовідведення 10,00 м3) та виставлено рахунок № 321946 на оплату за вересень 2024 року;

- від 31.10.2024 року на суму 259,78 грн. (зокрема зазначено централізоване водовідведення 9,00 м3, додатковий приток вод 20% 4,200) та виставлено рахунок № 3318876 на оплату за жовтень 2024 року;

- від 30.11.2024 року на суму 513,13 грн. зокрема зазначено централізоване водовідведення 11,00 м3, додатковий приток вод 20% 16,730) та виставлено рахунок № 3345936 на оплату за листопад 2024 року;

- від 31.12.2024 року на суму 409,91 грн. зокрема зазначено централізоване водовідведення 12,00 м3, додатковий приток вод 20% 9,810) та виставлено рахунок № 3372670 на оплату за грудень 2024 року.

З вищевикладеного слідує, що вказаний обсяг позивачем споживання водопостачання та водовідведення у актах не перевищує вказаного у актах здачі - приймання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення виконавець КП «Харківводоканал», та не перевищує погодженого між сторонами обсягу визначено у договорі від 17.09.2024 року про відшкодування витрат за водопостачання та водовідведення із урахуванням додаткових угод до нього, що спростовує твердження відповідача викладені у наданому до суду відзиві на позовну заяву.

У зв`язку із чим, суд дійшов висновку, про задоволення позовних вимог у цій частині, а саме про стягнення за спожите водопостачання та водовідведення за період з 17 вересня 2024 року по 31 грудня 2024 року у розмірі 2 413,80 грн.

Відповідно до частин 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з частинами 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (стаття 73 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надаючи оцінку іншим доводам учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (частина 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Частиною четвертою статті 11 Господарського процесуального кодексу України також унормовано, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункту 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 року Європейського суду з прав людини у справі "РуїсТоріха проти Іспанії"). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" (SERYAVIN OTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "РуїсТоріха проти Іспанії" (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, пункту 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 року у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статтею 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах від 13.03.2018 року, від 24.04.2019 року, від 05.03.2020 року Верховного Суду у справах № 910/13407/17, № 915/370/16 та № 916/3545/15.

З огляду на вищевикладене, всі інші заяви, доводи та міркування учасників судового процесу, які залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані, безпідставні та такі, що не спростовують висновків суду щодо задоволення позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково, а саме про стягнення заборгованості з відшкодування витрат на утримання нерухомого майна та надання комунальних послуг користувачу у розмірі 2 413,80 грн. за спожите водопостачання та водовідведення за період з 17 вересня 2024 року по 31 грудня 2024 року.

В частині стягнення суми у розмірі 58 993,80 грн. за спожиту електричну енергію та послуги з розподілу електричної енергії/ перетікання реактивної енергії за період з 17 вересня 2024 року по 31 грудня 2024 року - відмовити.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, судовий збір у даній справі покладається на відповідача у розмірі 95,22 грн.

Керуючись статтями 73, 74, 86, 123, 126, 128, 129, 183, 236 - 238, 240 - 241, 247 - 252 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

У позові відмовити частково.

Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу міста Харків (61024, м. Харків, вул. Григорія Сковороди, буд. 61, ) на користь Приватного підприємства "Компанія "Торгівельна мережа № 1" (64600, Харківська обл., м. Лозова, вул. Польова, буд. 18, ) заборгованість з відшкодування витрат на утримання нерухомого майна та надання комунальних послуг користувачу у розмірі 2 413,80 грн. та судовий збір у розмірі 95,22 грн.

Видати наказ після набранням рішенням законної сили.

В частині стягнення суми у розмірі 58 993,80 грн. за спожиту електричну енергію та послуги з розподілу електричної енергії/ перетікання реактивної енергії за період з 17 вересня 2024 року по 31 грудня 2024 року - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду, у межах апеляційного округу, протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Реквізити сторін:

позивач: Приватне підприємство "Компанія "Торгівельна мережа № 1" (64600, Харківська обл., м. Лозова, вул. Польова, буд. 18, );

відповідач: Квартирно-експлуатаційний відділ міста Харків (61024, м. Харків, вул. Григорія Сковороди, буд. 61, );

3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ).

Повне рішення складено "02" лютого 2026 р.

СуддяО.О. Ємельянова