УХВАЛА

27 січня 2026 року

м. Київ

cправа № 903/43/22

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду:

Губенко Н. М.,

розглянувши матеріали касаційних скарг ОСОБА_1

на рішення Господарського суду Волинської області

від 30.09.2025,

на додаткове рішення Господарського суду Волинської області

від 03.11.2025

у складі судді Гарбара І. О. та

на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Василишин А. Р. - головуючий, Олексюк Г. Є., Гудак А. В.

від 18.12.2025

за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

про стягнення 123 261 672,49 грн,

ВСТАНОВИВ:

30 грудня 2021 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб звернувся до Господарського суду Волинської області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про солідарне стягнення шкоди в розмірі 123 261 672,49 грн.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 30.09.2025 у справі № 903/43/22 позов задоволено повністю. Присуджено до стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на користь Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що діє в інтересах кредиторів Публічного акціонерного товариства "ЗАХІДІНКОМБАНК", вимоги яких залишилися незадоволеними після завершення ліквідації Публічного акціонерного товариства "ЗАХІДІНКОМБАНК", шкоду (збитки) в розмірі 123 261 672,49 грн.

Додатковим рішенням Господарського суду Волинської області від 03.11.2025 у справі № 903/43/22 присуджено до стягнення в доход Державного бюджету України з ОСОБА_2 108 543,75 грн витрат по сплаті судового збору; з ОСОБА_3 108 543,75 грн витрат по сплаті судового збору; з ОСОБА_4 108 543,75 грн витрат по сплаті судового збору; з ОСОБА_5 108 543,75 грн витрат по сплаті судового збору; зі ОСОБА_1 108 543,75 грн витрат по сплаті судового збору; з ОСОБА_6 108 543,75 грн витрат по сплаті судового збору; з ОСОБА_7 108 543,75 грн витрат по сплаті судового збору; з ОСОБА_8 108 543,75 грн витрат по сплаті судового збору. Також присуджено до стягнення з ОСОБА_2 на користь Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 162 500,00 грн витрат на підготовку висновку за результатами проведення комплексного аналізу причин недостатності майна/активів Публічного акціонерного товариства "ЗАХІДІНКОМБАНК"; з ОСОБА_3 на користь Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 162 500,00 грн витрат на підготовку висновку за результатами проведення комплексного аналізу причин недостатності майна/активів Публічного акціонерного товариства "ЗАХІДІНКОМБАНК"; з ОСОБА_4 на користь Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 162 500,00 грн витрат на підготовку висновку за результатами проведення комплексного аналізу причин недостатності майна/активів Публічного акціонерного товариства "ЗАХІДІНКОМБАНК"; з ОСОБА_5 на користь Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 162 500,00 грн витрат на підготовку висновку за результатами проведення комплексного аналізу причин недостатності майна/активів Публічного акціонерного товариства "ЗАХІДІНКОМБАНК"; зі ОСОБА_1 на користь Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 162 500,00 грн витрат на підготовку висновку за результатами проведення комплексного аналізу причин недостатності майна/активів Публічного акціонерного товариства "ЗАХІДІНКОМБАНК"; з ОСОБА_6 на користь Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 162 500,00 грн витрат на підготовку висновку за результатами проведення комплексного аналізу причин недостатності майна/активів Публічного акціонерного товариства "ЗАХІДІНКОМБАНК"; з ОСОБА_7 на користь Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 162 500,00 грн витрат на підготовку висновку за результатами проведення комплексного аналізу причин недостатності майна/активів Публічного акціонерного товариства "ЗАХІДІНКОМБАНК"; з ОСОБА_8 на користь Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 162 500,00 грн витрат на підготовку висновку за результатами проведення комплексного аналізу причин недостатності майна/активів Публічного акціонерного товариства "ЗАХІДІНКОМБАНК".

Постановою від 18.12.2025 Північно-західний апеляційний господарський суд залишив без змін рішення Господарського суду Волинської області від 30.09.2025 та додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 03.11.2025 у справі № 903/43/22.

07 січня 2026 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Волинської області від 30.09.2025, додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 03.11.2025 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.12.2025 у справі № 903/43/22, яка підписана адвокатом Кучеровим Ігорем Анатолійовичем (ордер серії АР № 1217369 від 15.01.2025).

16 січня 2026 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з клопотанням про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги на рішення Господарського суду Волинської області від 30.09.2025, додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 03.11.2025 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.12.2025 у справі № 903/43/22, яке підписане адвокатом Кучеровим Ігорем Анатолійовичем. У вказаному клопотанні ОСОБА_1 зазначає, що за даними Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві вона перебуває на обліку та отримує пенсію з інвалідності, яка становить 20 943,09 грн на місяць, а річний розмір пенсії складає 249 941,02 грн; за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 03.01.2026 скаржниця отримала за 2025 рік дохід після утримання податків у розмірі 100 185,22 грн; сукупний дохід скаржниці за 2025 рік становить 350 125,24 грн. ОСОБА_1 зауважує, що розмір судового збору, якій підлягає сплаті за подання касаційної скарги у даному випадку, перевищує 5% розміру її річного доходу за попередній календарний рік, тому просить відстрочити сплату судового збору за подання касаційної скарги на рішення Господарського суду Волинської області від 30.09.2025, додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 03.11.2025 та постанову Північно західного апеляційного господарського суду від 18.12.2025 у справі № 903/43/22 до ухвалення судового рішення у справі судом касаційної інстанції. До клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги на рішення Господарського суду Волинської області від 30.09.2025, додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 03.11.2025 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.12.2025 у справі № 903/43/22 додана довідка Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві (Солом`янський район) № 3510 5257 6768 2504, сформована 03.01.2026, відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків - відповідь на запит у електронному вигляді від 03.01.2026.

19 січня 2026 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Волинської області від 30.09.2025, додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 03.11.2025 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.12.2025 у справі № 903/43/22, яка підписана адвокатом Козаковою Іриною Віталіївною (ордер серії АН № 1890854 від 19.01.2026).

20 січня 2026 року на адресу Суду від ОСОБА_1 надійшла заява, підписана адвокатом Кучеровим Ігорем Анатолійовичем, в якій зазначено, що 19 січня 2026 року на адресу Суду направлено доповнення до касаційної скарги ОСОБА_1 згідно із частиною 2 статті 298 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на викладене, Суд розглядає касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Волинської області від 30.09.2025, додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 03.11.2025 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.12.2025 у справі № 903/43/22, підписану адвокатом Кучеровим Ігорем Анатолійовичем, з урахуванням доповнень, викладених в касаційній скарзі ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Волинської області від 30.09.2025, додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 03.11.2025 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.12.2025 у справі № 903/43/22, підписаній адвокатом Козаковою Іриною Віталіївною.

21 січня 2026 року на адресу Суду надійшли заперечення проти відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в яких Фонд гарантування вкладів фізичних осіб просить відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Волинської області від 30.09.2025, додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 03.11.2025 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.12.2025 у справі № 903/43/22, та зазначає, що скаржниця не обґрунтувала належним чином наведені нею підстави касаційного оскарження, передбачені частиною 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України; доводи та підстави касаційної скарги зводяться до необхідності здійснення переоцінки фактичних обставин справи та переоцінки доказів, що не входить до компетенції Верховного Суду, тощо.

Частиною 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо:

1) касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню;

2) є ухвала про закриття провадження у зв`язку з відмовою від поданої раніше касаційної скарги цієї ж особи на це саме судове рішення;

3) є постанова про залишення касаційної скарги цієї ж особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення;

4) скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані судом неповажними;

5) Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у пунктах 1, 4 частини першої статті 287 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

Враховуючи викладене, у Суду відсутні правові підстави для відмови у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Волинської області від 30.09.2025, додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 03.11.2025 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.12.2025 у справі № 903/43/22.

22 січня 2026 року на адресу Суду надійшли заперечення на клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги, підписане адвокатом Кучеровим Ігорем Анатолійовичем, в яких Фонд гарантування вкладів фізичних осіб просить відмовити у задоволенні вказаного клопотання та зазначає, що наведені скаржницею обставини не є безумовними підставами для відстрочення сплати судового збору, оскільки надані суду докази на підтвердження її майнового стану, відображають лише вибіркову інформацію про доходи та не свідчать про її реальне фінансове становище. Так, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб зауважує, що ОСОБА_1 має відкритий рахунок в АТ "ОТП БАНК" з якого отримує доходи, натомість жодної виписки по рахунку для підтвердження інформації про наявність/відсутність коштів та про їх рух на ньому до клопотання не долучено; ОСОБА_1 була топ-менеджером ПАТ КБ "Західінкомбанк" та займала посаду голови правління з 15.03.2012 (до цього була головним бухгалтером банку), що вказує на можливість відкладення частини доходів на заощадження та вкладення в нерухомість, акції, облігації, інше цінне майно, тощо.

Також, 22 січня 2026 року на адресу Суду від ОСОБА_1 надійшла заява, підписана адвокатом Кучеровим Ігорем Анатолійовичем, до якої додана квитанція № W210230576 від 21.01.2026 про сплату 2 329 600,00 грн судового збору.

У зв`язку зі сплатою ОСОБА_1 судового збору за подання касаційної скарги на рішення Господарського суду Волинської області від 30.09.2025, додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 03.11.2025 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.12.2025 у справі № 903/43/22, Суд не розглядає клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги на рішення Господарського суду Волинської області від 30.09.2025, додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 03.11.2025 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.12.2025 у справі № 903/43/22, яке підписане адвокатом Кучеровим Ігорем Анатолійовичем, та заперечення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на вказане клопотання.

Перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 , Судом встановлено, що її слід залишити без руху з наступних підстав.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 287 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині 3 цієї статті.

Поряд з цим, за приписами частини 2 зазначеної статті підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

При цьому пунктом 5 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини 2 статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини 2 статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

В своїй касаційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що підставою касаційного оскарження рішення Господарського суду Волинської області від 30.09.2025, додаткового рішення Господарського суду Волинської області від 03.11.2025 та постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.12.2025 у справі № 903/43/22 є неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права за наявністю виключних випадків, передбачених пунктами 1 та 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Так, скаржниця зауважує, що суди першої та апеляційної інстанцій послалися на висновок Адвокатського об`єднання "Адвокатська компанія "ЛАУРУС" за результатами проведення комплексного аналізу причин недостатності майна/активів банку та виявлення і дослідження операцій (обставин), які стали чинниками недостатності майна банку (збитку), який підтвердив факт завдання членами кредитного комітету збитків на суму 123 261 672,49 гривень, та висновок експертного дослідження № 178/7 від 09.12.2019 Українського науково -дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України, які, на думку ОСОБА_1 , є недопустимими доказами, оскільки вони не містять інформацію про те, що експерти, які складали висновки, попереджені (обізнані) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Крім того, висновок експертного дослідження № 178/7 від 09.12.2019 складено на замовлення Адвокатського об`єднання "Адвокатська компанія "ЛАУРУС", яке не є учасником справи № 903/43/22, а отже він не відповідає вимогам статті 101 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не складений на замовлення учасника справи.

Наведені доводи визнаються Судом належним обґрунтуванням наявності виключного випадку касаційного оскарження, передбаченого пунктом 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України (пункт 4 частини 3 статті 310 Господарського процесуального кодексу України), для відкриття касаційного провадження.

Поряд із цим в своїй касаційній скарзі ОСОБА_1 також наголошує, що суди не дослідили зібрані у справі докази (пункт 1 частини 3 статті 310 Господарського процесуального кодексу України), однак не вказує конкретно які саме зібрані у справі докази не дослідили (чи дослідили не у повному обсязі) суди першої та /або апеляційної інстанцій.

Суд вважає за необхідне звернути увагу ОСОБА_1 , що у разі подання касаційної скарги з підстави, передбаченої пунктом 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, касаційна скарга має містити зазначення обставин, наведених у частинах 1, 3 статті 310 цього Кодексу, зокрема, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо недослідження зібраних у справі доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено які саме докази не дослідили (чи дослідили не у повному обсязі) суди першої та /або апеляційної інстанцій.

При цьому, заявник касаційної скарги повинен враховувати і те, що за змістом пункту 1 частини 3 статті 310 Господарського процесуального кодексу України відкриття касаційного провадження через недослідження зібраних у справі доказів можливе лише за умови наявності у касаційній скарзі інших обґрунтованих підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

В обґрунтування виключного випадку касаційного оскарження, передбаченого пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, ОСОБА_1 зазначила, що суди не врахували висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04.06.2024 у справі № 916/3724/21 із цитуванням пунктів 203 - 214, 216 - 225, 229, а також постанови Верховного Суду від 16.07.2025 у справі № 904/3867/21, від 09.07.2025 у справі № 927/252/21, від 08.02.2022 у справі № 910/15260/18, від 07.10.2021 у справі № 910/12803/18, проте конкретно не навела норму права/норми права, яка неправильно застосована/не застосована/порушена судами першої та/або апеляційної інстанцій послідовно та у взаємозв`язку із цими постановами. Тобто скаржниця чітко не вказала в якій саме постанові Верховного Суду міститься висновок щодо застосування конкретної норми права/норм права, яка неправильно застосована/не застосована/порушена судами, який не врахований судом/судами при ухваленні оскаржуваних судових рішень.

Водночас, якщо підставою для відкриття касаційного провадження скаржник вважає наявність виключного випадку, передбаченого пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, він повинен чітко та конкретно вказати норму/норми (пункт, частину, статтю) права, яку, на його думку, невірно застосували/не застосували/порушили суди першої та/або апеляційної інстанцій, навести постанову Верховного Суду (номер справи і дату її ухвалення), в якій викладено висновок щодо застосування саме цієї норми права, який не врахували суди при ухваленні оскаржуваних судових рішень.

Наведене є порушенням вимог, встановлених статтею 290 Господарського процесуального кодексу України, щодо належного обґрунтування підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1 та 4 (пункт 1 частини 3 статті 310 Господарського процесуального кодексу України) частини 2 статті 287 цього Кодексу.

Згідно із частиною 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини 6 статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

Відповідно до приписів частини 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави, визначеної абзацом 2 частини 1 цієї статті, суд у такій ухвалі зазначає про обов`язок такої особи зареєструвати електронний кабінет відповідно до статті 6 цього Кодексу.

З урахуванням наведеного, касаційна скарга ОСОБА_1 залишається без руху на підставі частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України із наданням скаржниці строку, що не перевищує десять днів з дня вручення ухвали, для усунення недоліків шляхом:

- уточнення норми права/норм права, яку/які неправильно застосували/не застосували/порушили суди першої та/або апеляційної інстанцій, висновок щодо застосування якої/яких міститься в наведених скаржницею постановах Верховного Суду від 16.07.2025 у справі № 904/3867/21, від 09.07.2025 у справі № 927/252/21, від 04.06.2024 у справі № 916/3724/21, від 08.02.2022 у справі № 910/15260/18, від 07.10.2021 у справі № 910/12803/18;

- уточнення які саме докази не дослідили (чи дослідили не у повному обсязі) суди першої та/або апеляційної інстанцій.

Згідно із частиною 4 статті 174 та частиною 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, якщо скаржник не усунув недоліки касаційної скарги у строк, встановлений судом, така касаційна скарга вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із касаційною скаргою.

Оскільки касаційна скарга залишається без руху, Суд не розглядає клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання рішення Господарського суду Волинської області від 30.09.2025, додаткового рішення Господарського суду Волинської області від 03.11.2025 та постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.12.2025 у справі № 903/43/22, викладене в касаційній скарзі, та клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання рішення Господарського суду Волинської області від 30.09.2025, додаткового рішення Господарського суду Волинської області від 03.11.2025 та постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.12.2025 у справі № 903/43/22, яке надійшло на адресу Суду 16.01.2026.

Керуючись статтями 174, 234, 235, 287, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Волинської області від 30.09.2025, додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 03.11.2025 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.12.2025 у справі № 903/43/22 залишити без руху.

2. Надати ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги, що не перевищує десять днів з дня вручення ухвали.

3. Роз`яснити ОСОБА_1 , що якщо скаржник не усунув недоліки касаційної скарги у строк, встановлений судом, така касаційна скарга вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із касаційною скаргою.

4. Заперечення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб проти відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя Верховного Суду Н. М. Губенко