УХВАЛА

30 січня 2026 року

м. Київ

cправа № 916/4552/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Пєскова В. Г. - головуючого, Картере В. І., Огородніка К. М.,

перевіривши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія-Катранка" (вх. № 253/2026)

на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.12.2025

та на ухвалу Господарського суду Одеської області від 11.09.2025 (про відмову в задоволенні заяви про відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень розпорядника майна боржника)

у справі № 916/4552/24

за заявою Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Родина"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія-Катранка"

про банкрутство, -

В С Т А Н О В И В:

28.11.2024 ухвалою Господарського суду Одеської області, залишеною без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.03.2025 та постановою Верховного Суду від 29.05.2025, серед іншого, відкрито провадження у справі № 916/4552/24 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія-Катранка"; визнано вимоги Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Родина" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія-Катранка" у сумі 2 212 484,54 грн та витрати у сумі 102 280,00 грн, понесені у зв`язку із сплатою судового збору та авансування винагороди арбітражного керуючого; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія-Катранка" строком на 170 календарних днів; призначено розпорядником майна боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія-Катранка" арбітражного керуючого Дарієнка В.Д.

26.03.2025 до господарського суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія-Катранка" про відсторонення арбітражного керуючого Дарієнка В. Д. від виконання повноважень розпорядника майна боржника (вх. № 3-243/25).

11.09.2025 ухвалою Господарського суду Одеської області у справі №916/4552/24 у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія-Катранка" від 26.03.2025 (вх. № 3-243/25) про відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень розпорядника майна - відмовлено.

23.12.2025 постановою Південно-західного апеляційного господарського суду (повна постанова складена 24.12.2025) апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія-Катранка" залишено без задоволення. Ухвалу Господарського суду Одеської області від 11.09.2025 про відмову у задоволенні заяви про відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень розпорядника майна у справі № 916/4552/24 - залишено без змін.

13.01.2026 (через підсистему "Електронний суд") Товариством з обмеженою відповідальністю "Мрія-Катранка" подано до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.12.2025 та ухвалу Господарського суду Одеської області від 11.09.2025 про відмову у задоволенні заяви про відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень розпорядника майна у справі № 916/4552/24; прийняти нове рішення, яким заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія-Катранка" про відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень у справі задовольнити в повному обсязі та відсторонити арбітражного керуючого Дарієнка В. Д. від виконання повноважень розпорядника майна боржника у цій справі.

Також скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.

14.01.2026 зазначену касаційну скаргу передано колегії суддів у складі: головуючого - Пєскова В. Г. (суддя-доповідач), Картере В. І., Огородніка К. М.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини від 02.03.1987 у справі "Monnell and Morris v. the United Kingdom" (§ 56) зазначено, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до ч. "с" статті 7 цієї Рекомендації скарги в суд третьої інстанції повинні подаватися в першу чергу у рамках таких справ, які заслуговують третього судового розгляду, наприклад справи, які будуть розвивати право або які будуть сприяти однаковості тлумаченню закону. Їх коло може бути також обмежене скаргами по тих справах, які стосуються питань права, які мають значення для всього суспільства в цілому. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування того, чому її справа буде сприяти досягненню таких цілей.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 287 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на ухвали і постанови суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку та постанови суду апеляційної інстанції у справах про банкрутство (неплатоспроможність) у випадках, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ).

Згідно з частиною шостою статті 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство (неплатоспроможність) у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених КУзПБ.

Частиною першою статті 2 КУзПБ визначено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Згідно з частиною третьою статті 3 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 9 КУзПБ, ухвали господарського суду, постановлені у справі про банкрутство (неплатоспроможність) за результатами розгляду господарським судом заяв, клопотань та скарг, а також постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури або процедури погашення боргів боржника можуть бути оскаржені в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною третьою статті 9 КУзПБ у касаційному порядку не підлягають оскарженню постанови апеляційного господарського суду, прийняті за результатами перегляду судових рішень, крім: ухвали про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), ухвали попереднього засідання, ухвал за результатами розгляду грошових вимог кредиторів, поданих після закінчення строку, встановленого для їх подання, ухвали про затвердження плану санації у справі про банкрутство, ухвали про затвердження плану реструктуризації боргів боржника у справі про неплатоспроможність фізичної особи, ухвали про закриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), а також постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури або процедури погашення боргів боржника та рішень, прийнятих за результатами розгляду заяв, поданих у межах провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність).

Наведений у частині третій статті 9 КУзПБ перелік судових рішень, що підлягають касаційному оскарженню, є вичерпним, і тому подання касаційних скарг на інші судові рішення (тобто відсутні у вказаному переліку) виключає можливість здійснення касаційного провадження за такими скаргами (висновок судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду, викладений у постанові від 20.05.2021 у справі №922/3369/19 та в ухвалі від 24.05.2023 у справі № 910/18250/16).

У даному випадку предметом касаційного оскарження є постанова Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.12.2025, прийнята за результатом перегляду ухвали Господарського суду Одеської області від 11.09.2025 про відмову у задоволенні заяви про відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень розпорядника майна боржника у справі № 916/4552/24, можливість оскарження якої у касаційному порядку не передбачено частиною третьою статті 9 КУзПБ.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Як зазначалося вище, право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг на рішення (рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" та від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.10.1996 "Справа "Леваж Престасьон Сервіс проти Франції" (заява № 21920/93, пункт 48) вказано, що зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, роль якого обмежено перевіркою правильності застосування норм закону, процесуальні процедури у такому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється після його розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Таким чином, вичерпний перелік прийнятих у справі про банкрутство ухвал місцевого суду та постанов суду апеляційної інстанції, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду".

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія-Катранка" на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.12.2025 та ухвалу Господарського суду Одеської області від 11.09.2025 у справі № 916/4552/24, оскільки вона подана на судові рішення, які відповідно до частини третьої статті 9 КУзПБ не підлягають касаційному оскарженню.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія-Катранка", клопотання скаржника про поновлення строку на касаційне оскарження Верховним Судом не розглядається.

На підставі викладеного та керуючись частиною третьою статті 9 Кодексу України з процедур банкрутства, статтями 3, 234, 235, пунктом 1 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 916/4552/24 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія-Катранка" на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.12.2025 та ухвалу Господарського суду Одеської області від 11.09.2025 про відмову у задоволенні заяви про відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень розпорядника майна боржника.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Пєсков

Судді В. Картере

К. Огороднік