ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" січня 2026 р. Справа № 911/2130/25

Господарський суд Київської області у складі судді Бацуци В. М.

розглянувши матеріали справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (без виклику учасників справи)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрветпромпостач», м. Бровари, Броварський район, Київська область

до Фізичної особи-підприємця Головка Валентина Миколайовича, м. Переяслав-Хмельницький, Київська область

про стягнення 75 617, 47 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ТОВ «Укрветпромпостач» звернулось в Господарський суд Київської області із позовом до ФОП Головка Валентина Миколайовича про стягнення 70 000, 00 грн основної заборгованості, 4 449, 52 грн інфляційних втрат, 1 167, 95 грн 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані позивачем неналежним виконанням відповідачем свого обов`язку щодо повної сплати позики відповідно до Договору № 04/08/20 поворотної фінансової допомоги (позики) від 04.08.2020 р.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 03.07.2025 р. відкрито провадження у справі № 911/2130/25 за позовом ТОВ «Укрветпромпостач» до ФОП Головка Валентина Миколайовича про стягнення 75 617, 47 грн і визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (без виклику учасників справи), встановлено сторонам строки для подачі відповідних заяв по суті спору.

Відповідач про розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (без виклику учасників справи) був повідомлений належним чином, відзив на позовну заяву та інші заяви по суті спору не надав. Обов`язок по повідомленню відповідача про час та місце судового засідання судом виконано, так як усі процесуальні документи по справі направлені відповідачу за його адресою реєстрації місцезнаходження: 08400, вул. Соборна, буд. 13, м. Переяслав-Хмельницький, Київська область, та за всіма іншими адресами, що вказані у позовній заяві і містяться у матеріалах справи. Про зміну адреси місцезнаходження відповідач позивача і суд не повідомляв.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд -

ВСТАНОВИВ:

04.08.2020 р. між позивачем (надалі - Позикодавець) та відповідачем (надалі - Позичальник) було укладено договір № 04/08/20 поворотної фінансової допомоги (позика) (надалі - Договір), відповідно до умов п. 1.1. якого згідно з цим Договором Позикодавець надає у власність Позичальника грошові кошти, а Позичальник приймає ці кошти та зобов`язується повернути їх у встановлений Договором строк.

Пунктами 1.2., 1.3. Договору визначено, що поворотна фінансова допомога (надалі - позика) - це сума грошових коштів в національній валюті України, передана у строкове користування на визначений строк відповідно до даного договору, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсації як плати за користування такими коштами.

1.3. Позика, що надається Позичальнику за цим Договором, є безпроцентною.

Відповідно до п. 2.1. Договору передбачено, що Позикодавець надає Постачальнику позику у розмірі 100 000 (сто тисяч) грн.. 00 коп., а Позичальник зобов`язаний повернути Позикодавцю отримані грошові кошти в повному обсязі на умовах, визначених даним Договором.

Згідно з п. 2.4. Договору Позичальник зобов`язується повернути позику Позикодавцю в повному обсязі шляхом перерахування на поточний рахунок Позикодавця у строк до 04.08.2021 р.

Пунктом 4.1. Договору визначено, що даний Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до моменту повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором.

На виконання умов договору № 04/08/20 поворотної фінансової допомоги (позики) від 04.08.2020 р. позивачем було надано відповідачу поворотну безвідсоткову фінансову допомогу у розмірі 100 000, 00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 1843 від 05.08.2020 р. на суму 100 000, 00 грн, наявними в матеріалах справи.

За період дії договору № 04/08/20 поворотної фінансової допомоги (позики) від 04.08.2020 р та на його виконання відповідачем було лише частково виконано свій обов`язок щодо повернення поворотної безвідсоткової фінансової допомоги та перераховано позичальнику грошові кошти у розмірі 30 000, 00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 78 від 11.08.2021 р. на суму 30 000, 00 грн, іншими доказами та відповідними виписками з банківського рахунку, наявними в матеріалах справи.

Регулювання відносин, що виникають у зв`язку із наданням грошових коштів в кредит здійснюється Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України, іншими нормативно-правовими актами і безпосередньо договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 1046 цього ж кодексу за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Положеннями ст. 1049 цього ж кодексу визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

2. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором.

3. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно з ст. 1051 цього ж кодексу позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.

Згідно з ч. 1 ст. 530 цього ж кодексу якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно з положеннями ст. 610 цього ж кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У встановлений договором строк і станом на час розгляду справи відповідач свій обов`язок щодо повернення наданої безвідсоткової фінансової допомоги не виконав і його основна заборгованість перед позивачем складає 70 000, 00 грн, що підтверджується договором № 04/08/20 поворотної фінансової допомоги (позики) від 04.08.2020 р., платіжною інструкцією № 1843 від 05.08.2020 р. на суму 100 000, 00 грн, іншими доказами, наявними в матеріалах справи.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 13 та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 86 цього ж кодексу суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Вказаний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 р. у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 р. у справі № 917/1307/18.

У процесі розгляду справи відповідачем у відповідності до ч. 3 ст. 13 та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України не було надано суду жодних належних та допустимих доказів, що б підтверджували належне виконання ним своїх обов`язків по своєчасному поверненню наданої безвідсоткової фінансової допомоги згідно з договором № 04/08/20 поворотної фінансової допомоги (позики) від 04.08.2020 р.

Отже, вимоги позивача про стягнення із відповідача 70 000, 00 грн основної заборгованості, є законними і обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, позивач просить суд стягнути із відповідача 4 449, 52 грн інфляційних втрат та 1 167, 95 грн 3% річних від суми основної заборгованості за кредитним договором № 04/08/20 поворотної фінансової допомоги (позики) від 04.08.2020 р., за переоди прострочення відповідачем виконання обов`язку по поверненню наданої безвідсоткової фінансової допомоги з 05.08.2021 р. по 23.02.2022 р. відповідно до виконаного ним розрахунку.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 ст. 625 цього ж кодексу передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунок інфляційних втрат та 3 % річних від суми основної заборгованості, виконаний позивачем, є обґрунтованим та правильним, а тому суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача в частині стягнення із відповідача інфляційних втрат та 3 % річних від суми основної заборгованості у розмірі 4 449, 52 грн та 1 167, 95 грн відповідно.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, обставини справи, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 233, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Головка Валентина Миколайовича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрветпромпостач» (07403, вул. Гельсінської Групи, буд. 23-А, м. Бровари, Броварський район, Київська область; ідентифікаційний код 31033523) 70 000 (сімдесят тисяч) грн (нуль) коп. основної заборгованості, 4 449 (чотири тисячі чотириста сорок дев`ять) грн 52 (п`ятдесят дві) коп. інфляційних втрат, 1 167 (одна тисяча сто шістдесят сім) грн 95 (дев`яносто п`ять) коп. 3 % річних та судові витрати 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 (нуль) коп. судового збору.

3. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя В.М.Бацуца