ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" січня 2026 р. Справа№ 910/4166/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Суліма В.В.

Гаврилюка О.М.

розглянувши у письмовому провадженні матеріали справи за апеляційною скаргою Приватного підприємства "ПРОГРЕСБУД-2000"

на рішення Господарського суду міста Києва від 27.08.2025

у справі №910/4166/25 (суддя - Блажівська О.Є.)

за первісним позовом Приватного підприємства "ПРОГРЕСБУД-2000"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕНТ СОФІЯ БУД"

про стягнення 22 873, 79 грн.,

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕНТ СОФІЯ БУД"

до Приватного підприємства "ПРОГРЕСБУД-2000"

про стягнення 167 979, 99 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заявлених вимог

До Господарського суду міста Києва звернулося Приватне підприємство "ПРОГРЕСБУД-2000" (надалі - Підприємство) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕНТ СОФІЯ БУД" (надалі - Товариство) про стягнення заборгованості за Договором підряду на виконання робіт №25/8 від 25.08.2021 у розмірі 22 873 грн 79 коп., з яких: 8 977,75 грн. пені, 11 817,56 грн. штрафу, 1 930,90 грн. інфляційних втрат та 147,58 грн. 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.08.2021 між Товариством (підрядник) та Підприємством (субпідрядник) був укладений договір підряду на виконання робіт №25/8, за умовами якого субпідрядник зобов`язується на свій ризик власними або залученими за свій рахунок силами та/або засобами виконати роботи з поточного ремонту приміщень з частковою заміною не несучих конструкцій будівлі, укріплення стін та перегородок, прорізання та забивання отворів в стінах та перекриттях, ремонт бетонної основи підлоги, ремонт окремих місць цегляних конструкцій, ремонт та підсилення прорізів (роботи) в нежитловому приміщенні загальною площею 433,6 кв.м, розташованому на першому поверсі та в підвалі будівлі (домоволодіння) за адресою: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 32-А, а підрядник зобов`язується забезпечити субпідряднику доступ до зони виконання робіт та об`єкту, надати документацію, прийняти закінчені роботи та оплатити їх на умовах цього договору.

На виконання умов вказаного договору Підприємством були виконані роботи на загальну суму 1 343 839,98 грн., проте відповідачем допущено прострочення оплати виконаних робіт, у зв`язку з чим позивачем заявлено вимоги про стягнення 8 977,75 грн. пені, 11 817,56 грн. штрафу, 1 930,90 грн. інфляційних втрат та 147,58 грн. 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання.

30.04.2025 через підсистему "Електронний суд" від Товариства надійшла зустрічна позовна заява до Підприємства про стягнення 167 979, 99 грн.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що всупереч укладеним сторонами додатковим угодам до договору підряду на виконання робіт №25/8, які стосувались, в тому числі, строків виконання робіт, Підприємством було прострочено таке виконання, у зв`язку з чим позивачем за зустрічним позовом нараховано неустойку у розмірі 167 979,99 грн. за прострочення виконання підрядних робіт на 25 днів.

Короткий зміст оскаржуваних рішень суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.08.2025 у справі №910/4166/25 первісні позовні вимоги Приватного підприємства "ПРОГРЕСБУД-2000" - задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕНТ СОФІЯ БУД" на користь Приватного підприємства "ПРОГРЕСБУД-2000" пеню у розмірі 983 грн 86 коп., штраф у розмірі 11 817 грн 56 коп., інфляційні у розмірі 1 930 грн. 90 коп. та 3% річних у розмірі 147 грн 58 коп. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕНТ СОФІЯ БУД" на користь Приватного підприємства "ПРОГРЕСБУД-2000" судовий збір у розмірі 1 969 грн 78 коп. В іншій частині у задоволенні первісних позовних вимог відмовлено. Зустрічні позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕНТ СОФІЯ БУД" задоволено повністю. Стягнуто з Приватного підприємства "ПРОГРЕСБУД-2000" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕНТ СОФІЯ БУД" неустойку у розмірі 167 979 грн 99 коп. Стягнуто з Приватного підприємства "ПРОГРЕСБУД-2000" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕНТ СОФІЯ БУД" судовий збір у розмірі 2 422 грн 40 коп.

Постановляючи рішення в оскаржуваній частині, суд першої інстанції керувався тим, що у наявних у матеріалах справи актах відсутні будь-які відомості щодо іншої дати повного виконання будівельних робіт, аніж дата підписання таких актів.

Короткий зміст апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, Приватного підприємства "ПРОГРЕСБУД-2000" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 27 серпня 2025 у справі № 910/4166/25 у частині задоволення зустрічних позовних вимог про стягнення з Приватного підприємства "Прогресбуд-2000" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сент Софія Буд" неустойки у розмірі 167 979 грн 99 коп. Ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні зустрічних позовних вимог відмовити повністю. Змінити розподіл судових витрат, понесених сторонами у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, відповідно до ч. 14 ст. 129 ГПК України.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення, визнав встановленими обставини, що мають значення для справи, але які не були доведені позивачем за зустрічним позовом, а саме, що завершення робіт відбулося датою підписання актів приймання виконаних робіт. Окрім того, суд першої інстанції не з`ясував всіх обставин, що мають значення для справи, а саме дослідив, чи є Додаткові Роботи, передбачені додатковими угодами до договору, Роботами у розумінні положень про відповідальність сторін, передбачену договором. Зазначене у сукупності призвело до того, що суд першої інстанції застосував закон, який не підлягав до застосування, а саме положення ЦК України та ГК України про стягнення неустойки за порушення зобов`язання за договором, що не підлягали до застосування

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

30.09.2025 через відділ документального забезпечення суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕНТ СОФІЯ БУД" надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Узагальнені доводи відзиву зводяться до того, що рішення першої інстанції було прийнято на підставі належно встановлених обставин і з правильним застосуванням норм права. Апеляційна скарга не містить посилань на помилки у визначенні фактичних обставин чи порушення норм процесуального закону. Безпідставними є будь-які натяки на «незаконність» нарахування пені: навпаки, як встановлено судом, доводи апелянта про «відсутність підстав для пені у додаткових угодах» належать до оцінки доказів, а не до аналізу права. Отже, підстав для змінити рішення немає.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.09.2025 апеляційну скаргу Приватного підприємства "ПРОГРЕСБУД-2000" передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді - Ткаченка Б.О., суддів: Майданевича А.Г., Суліма В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.09.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства "ПРОГРЕСБУД-2000" на рішення Господарського суду міста Києва від 27.08.2025 у справі №910/4166/25 Розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання). Витребувано матеріали справи з суду першої інстанції.

14.01.2026 згідно з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, у зв`язку з перебуванням судді Майданевича А.Г., який входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, на лікарняному, для розгляду апеляційної скарги Приватного підприємства "ПРОГРЕСБУД-2000" на рішення Господарського суду міста Києва від 27.08.2025 у справі №910/4166/25 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді: Гаврилюк О.М., Сулім В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.01.2025 прийнято справу №910/4166/25 за апеляційною скаргою Приватного підприємства "ПРОГРЕСБУД-2000" на рішення Господарського суду міста Києва від 27.08.2025 до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Ткаченко Б.О., суддів: Гаврилюк О.М., Сулім В.В.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів, 25.08.2021 між Товариством (підрядник) та Підприємством (субпідрядник) був укладений договір підряду на виконання робіт №25/8 (надалі - "Договір"), за умовами якого субпідрядник зобов`язується на свій ризик власними або залученими за свій рахунок силами та/або засобами виконати роботи з поточного ремонту приміщень з частковою заміною не несучих конструкцій будівлі, укріплення стін та перегородок, прорізання та забивання отворів в стінах та перекриттях, ремонт бетонної основи підлоги, ремонт окремих місць цегляних конструкцій, ремонт та підсилення прорізів (роботи) в нежитловому приміщенні загальною площею 433,6 кв.м, розташованому на першому поверсі та в підвалі будівлі (домоволодіння) за адресою: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 32-А, а підрядник зобов`язується забезпечити субпідряднику доступ до зони виконання робіт та об`єкту, надати документацію, прийняти закінчені роботи та оплатити їх на умовах цього договору.

Пунктом 2.1 Договору визначено, що ціна робіт за цим договором враховує вартість договірної ціни №1 (додаток №1 до договору) та складає 764 800,00 грн. з ПДВ. Вказана ціна робіт є твердою і не підлягає зміні протягом усього строку дії цього договору. Підрядник має право вносити зміни у роботи за умови, що додаткові роботи, викликані такими змінами, за ціною не перевищують двох відсотків визначеної у п. 2.1 цього договору ціни робіт. Ціна робіт залишається незмінною.

Відповідно до п. 2.2 Договору підрядник здійснює оплату ціни робіт в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів в національній валюті України на поточний рахунок субпідрядника, що вказаний в цьому договорі, в такому порядку:

2.2.1 авансовий платіж у розмірі 50% (п`ятдесят відсотків) від Договірної ціни №1 перераховується підрядником на поточний рахунок субпідрядника впродовж 10 календарних днів з моменту підписання цього договору;

2.2.2 подальшу оплату ціни робіт після прийняття відповідного обсягу фактично виконаних робіт протягом 10 робочих днів з дати підписання сторонами актів приймання виконаних будівельних робіт та довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрати № КБ-3 згідно розділу 4 Договору за умови підписання сторонами акту виконаних робіт та після належним чином зареєстрованих субпідрядником всіх податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних (включаючи податкові накладні на суму сплаченої підрядником попередньої оплати) у строк, що не перевищує 5 (п`яти) банківських днів з моменту реєстрації останньої податкової накладної згідно умов цього договору в ЄРПН у порядку і у строки, визначені чинним законодавством України.

При цьому сторони домовилися про те, що під час здійснення платежів за фактично виконані роботи враховуються суми сплачених підрядником авансових платежів (п. 2.2.1, п. 2.2.2 договору).

Згідно з п. 3.1 Договору субпідрядник зобов`язаний приступити до виконання робіт з дати надходження першого авансового платежу на рахунок субпідрядника та належним чином виконати роботи у повному обсязі протягом 30 робочих днів, але в любому випадку до 15 жовтня 2021 року.

Відповідно до пункту 4.1 Договору підрядник приймає виконані належним чином субпідрядником роботи шляхом підписання актів приймання виконаних будівельних робіт (далі акт(и) та довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрати КБ-3 (далі "Довідка(и) КБ-3").

Підрядник, в разі відсутності зауважень/заперечень, протягом 5 (п`яти) робочих днів після отримання актів та довідок КБ-3 зобов`язаний прийняти виконані належним чином роботи, підписати акти та довідки КБ-3 та повернули субпідряднику один примірник підписаних зі свого боку акту та довідки КБ-3 (пункт 4.3. Договору).

Згідно з пунктом 11.2 Договору за порушення строків/термінів виконання робіт субпідрядник зобов`язаний сплатити підряднику неустойку в розмірі 0,5% від ціни робіт, передбаченої в пункті 2.1 Договору, за кожен день такого прострочення виконання.

За прострочення оплати, передбаченої підпунктом 2.2.2 цього Договору підрядник сплачує субпідряднику неустойку у вигляді пені в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. За прострочення термінів оплати виконання робіт понад 15 (п`ятнадцять) робочих днів підрядник сплачує субпідряднику штраф у розмірі 1% від ціни робіт, вказаної в пункті 2.1 Договору, за кожен день такого прострочення (пункт 11.3 Договору).

Пунктом 13.1 Договору встановлено, що сторони звільняються від відповідальності за повне або часткове невиконання своїх зобов`язань за цим Договором, якщо таке невиконання є наслідком обставин непереборної сили, які виникли після укладення цього Договору, та які сторони не могли ані передбачити, ані попередити розумними заходами. До таких обставин надзвичайного характеру відносяться повінь, пожежа, землетрус та інші стихійні лиха, а також війна, військові дії, неконтрольовані, протиправні дії та акти вандалізму третіх осіб, революційні дії, акти або дії органів державного управління та будь-які інші обставини, що знаходяться поза контролем сторін.

Сторони зобов`язані сповіщати одна одну про настання і припинення форс-мажорних обставин протягом 5 (п`яти) робочих днів із дня їх настання. Невчасне повідомлення позбавляє Сторону права посилатися на будь-яку вищевказану обставину, як підставу, що звільняє її від відповідальності за невиконання зобов`язань. У випадках, коли обставини та їх наслідки, передбачені цим Договором, продовжують існувати більше, ніж 2 (два) місяці, або коли при настанні таких обставин стає очевидно, що такі обставини та їх наслідки будуть діяти більше цього терміну, Сторони у найкоротший термін проводять переговори з метою виявлення прийнятних для Сторін альтернативних шляхів виконання цього Договору та досягнення відповідної домовленості (пункт 13.2 Договору).

Договір є укладеним з дати його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Будь-які зміни, доповнення, додатки та додаткові угоди до цього Договору є його невід`ємними частинами і вважаються дійсними, якщо вони викладені у письмовій формі, підписані повноважними представниками сторін та скріплені їх печатками. (пункти 15.1, 15.4 Договору).

Пунктом 8.1 Договору встановлено, що підрядник має право вносити зміни у роботи, що виконуються за Договором, з метою зменшення, збільшення або модифікації обсягів робіт, про що укладається відповідна додаткова угода, яка є невід`ємною частиною цього Договору. Будь-які додаткові роботи або зміни в роботах не вважаються прийнятими підрядником та не підлягають оплаті без попереднього письмового погодження підрядником їх обсягу та вартості.

28.09.2021 сторонами укладено Додаткову угоду №1 до Договору, за змістом п. 8.1 якої відповідно до п. 8.1 договору підрядник доручає субпідряднику виконання додатково до обсягів робіт, передбачених договором, додаткові роботи, які вказані у договірній ціні №2 (додаток №1 до цієї додаткової угоди) та договірній ціні №3 (додаток №2 до цієї додаткової угоди). Сторони досягли згоди, що вартість додаткових робіт згідно з додатками №1-2 до цієї додаткової угоди, складає 314 882,80 грн. З ПДВ, а загальна ціна робіт за Договором складає 1 079 682,80 грн. з ПДВ.

Пунктом 5 вказаної додаткової угоди сторони погодили, що субпідрядник зобов`язаний приступити до додаткових робіт з дати підписання цієї додаткової угоди та належним чином виконати додаткові роботи в строк до 31.10.2021.

Додатковою угодою №2 від 28.10.2021 до Договору сторони погодили виконання додаткових робіт на загальну вартість 102 073,18 грн. у строк до 30.11.2021.

Додатковою угодою №3 від 22.11.2021 до Договору сторони погодили виконання додаткових робіт на загальну вартість 162 084,00 грн. у строк до 04.12.2021.

Позивач за первісним позовом зазначає, що на виконання зобов`язання за Договором ним були виконані, а Товариством прийняті без жодних зауважень будівельні роботи, що підтверджується актами приймання виконаних робіт:

- Акт №1 приймання виконаних ремонтно-будівельних робіт за вересень 2021 року від 30.09.2021 на загальну суму 260 000,00 грн.;

- Акт №2-9 приймання виконаних ремонтно-будівельних робіт за листопад 2021 року від 30.11.2021 на загальну суму 504 800,00 грн.;

- Акт №3-12 приймання виконаних ремонтно-будівельних робіт за грудень 2021 року від 30.12.2021 на загальну суму 245 776,00 грн.;

- Акт №4-12 приймання виконаних ремонтно-будівельних робіт за грудень 2021 року від 30.12.2021 на загальну суму 102 073,18 грн.;

- Акт №5-12 приймання виконаних ремонтно-будівельних робіт за грудень 2021 року від 30.12.2021 на загальну суму 162 084,00 грн.;

- Акт №6-12 приймання виконаних ремонтно-будівельних робіт за грудень 2021 року від 30.12.2021 на загальну суму 69 106,80 грн.

Також ПП "Прогресбуд-2000" було складено, а ТОВ "Сент Софія Буд" підписано Довідку за формою КБ-3 про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за вересень 2021 року від 30.09.2021, за листопад 2021 року від 30.11.2021 та грудень 2021 року від 30.12.2021.

На виконання умов Договору та вимог податкового законодавства ПП "Прогресбуд-2000" були подані на реєстрацію та зареєстровані наступні податкові накладні ПН №19 від 27.08.2021 (зареєстрована 14.09.2021), ПН№12 від 17.09.2021 (зареєстрована 12.10.2021), ПН№23 від 30.09.2021 (зареєстрована 12.10.2021), ПН№4 від 02.11.2021 (зареєстрована 29.11.2021), ПН№14 від 17.11.2021 (зареєстрована 10.12.2021), ПН№16 від 17.12.2021 (зареєстрована 13.01.2022), ПН№26 від 30.12.2021 (зареєстрована 15.01.2022).

Дата реєстрації податкових накладних підтверджується квитанціями про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, копії яких містяться в матеріалах справи.

Відповідачем було оплачено виконані роботи, що підтверджується платіжними інструкціями №984 від 27.08.2021 на суму 382 400,00 грн., №1024 від 17.09.2021 на суму 130 000,00 грн., №1049 від 30.09.2021 на суму 130 000,00 грн., №1115 від 02.11.2021 на суму 51 036,00 грн., №1171 від 17.11.2021 на суму 250 000,00 грн., №1259 від 17.12.2021 на суму 250 000,00 грн., №1291 від 11.01.2022 на суму 130 000,00 грн. та №1427 від 18.04.2022 на суму 20 403,98 грн.

З огляду на зазначене, позивач повністю та належним чином виконав зобов`язання за договором, у той час як відповідач прострочив зобов`язання з оплати за договором.

11.02.2025 позивачем на адресу відповідача була направлена претензія (вих. № 05-02/25) з вимогою про сплату штрафних санкцій, інфляційних втрат та 3 % річних за договорами підряду на виконання робіт, зокрема, за Договором. Зазначена претензія отримана відповідачем 18.02.2025, проте відповіді на вказану претензію позивачем отримано не було.

Відповідно до матеріалів справи, спір у справі за первісним позовом виник з підстав того, що відповідачем було допущено прострочення боржника у зобов`язанні за Договором, а відтак на переконання позивача за первісним позовом, він має право вимагати сплати штрафних санкцій, інфляційних втрат та 3 % річних.

Спір у справі за зустрічним позовом виник у зв`язку з порушенням Підприємством строків виконання робіт, у зв`язку з чим Товариством заявлено до стягнення неустойку у розмірі 167 979,99 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийняті постанови

У силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, №. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Згідно із ст.269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Справа була розглянута в розумний строк (в розумінні ст. 6 Конвенції) з незалежних від суду причин: дію воєнного стану в Україні, обставини оголошення сигналу «повітряна тривога», перебування членів колегії суддів на лікарняному, у відпустках та інші чинники.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи окремо та в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Згідно до ч. 4 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Приписами ч. 3 ст. 277 ГПК України встановлено виключний перелік підстав норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Так, під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення в частині позовних вимог, які не є предметом апеляційного оскарження

Стосовно зустрічних позовних вимог, які є предметом перегляду в суді апеляційної інстанції, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Між сторонами у справі виникли цивільно-правові відносини підряду на підставі укладеного Договору в силу статті 11 Цивільного кодексу України.

Статтею 173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати: з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно із ч. 2 ст. 180 Господарського кодексу України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Згідно з ч.1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

За приписами статті 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково (частина 1 статті 854 Кодексу).

Відповідно до ч. 1 ст. 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

У зв`язку з укладенням між позивачем та відповідачем Договору у позивача, як субпідрядника, виник обов`язок виконати певні будівельні роботи, а у відповідача, як підрядника, прийняти їх та оплатити.

Як встановлено ч. 4 ст. 882 Цивільного кодексу України, передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Відповідно до ч. 4 ст. 879 ЦК України, оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об`єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

За змістом ст. 857 Цивільного кодексу України робота виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Виконана робота має відповідати якості, визначеній у договорі підряду, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовникові. Результат роботи в межах розумного строку має бути придатним для використання відповідно до договору підряду або для звичайного використання роботи такого характеру.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Застосування господарських санкцій до суб`єкта, який порушив зобов`язання, не звільняє цього суб`єкта від обов`язку виконати зобов`язання в натурі, крім випадків, коли інше передбачено законом або договором, або управнена сторона відмовилася від прийняття виконання зобов`язання. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 853 Цивільного кодексу України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Відтак, при укладенні Договору сторони були вільні у визначенні умов договору, на свій розсуд приймали даний правочин на певних встановлених умовах, узгодили ці умови, підписавши договір.

Так, за змістом п. 2.2.2 Договору подальшу оплату ціни робіт після прийняття відповідного обсягу фактично виконаних робіт протягом 10 робочих днів з дати підписання сторонами актів приймання виконаних будівельних робіт та довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрати № КБ-3 згідно розділу 4 Договору за умови підписання сторонами акту виконаних робіт та після належним чином зареєстрованих субпідрядником всіх податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних (включаючи податкові накладні на суму сплаченої підрядником попередньої оплати) у строк, що не перевищує 5 (п`яти) банківських днів з моменту реєстрації останньої податкової накладної згідно умов цього договору в ЄРПН у порядку і у строки, визначені чинним законодавством України.

Судом встановлено, що остання податкова накладна ПН№26 від 30.12.2021 за Договором була зареєстрована Підприємством 15.01.2022, у зв`язку з чим строк виконання грошового зобов`язання з оплати виконаних робіт настав 20.01.2022.

У той же час, остаточну оплату вартості виконаних робіт в сумі 20 403,98 грн. Товариство здійснило лише 18.04.2022, що підтверджується платіжною інструкцією №1427 від 18.04.2022, а відтак має місце прострочення виконання грошового зобов`язання у період з 211.01.2022 по 18.04.2022.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (частини перша, друга статті 217 ГК).

Виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими ГК та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення ЦК (частина перша статті 199 ГК),

Видами забезпечення виконання зобов`язання за змістом положень частини першої статті 546 ЦК є неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток, а частиною другою цієї норми визначено, що договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

У силу положень ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Діючим господарським законодавством не передбачена можливість нарахування пені більше ніж за півроку і цей строк є присікальним.

Відповідно до п. 11.3 Договору за прострочення оплати, передбаченої пп. 2.2.2 п. 2 цього договору підрядник сплачує субпідряднику неустойку у вигляді пені в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. За прострочення термінів оплати виконання робіт понад 15 (п`ятнадцять) робочих днів підрядник сплачує субпідряднику штраф у розмірі 1% від ціни робіт, вказаної у п. 2.1 Договору, за кожен день такого прострочення.

Суд зазначає, що у випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень можливості передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою ст. 627 ЦК України, відповідно до якої сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Таким чином, чинне законодавство допускає можливість одночасного стягнення з учасника господарських відносин, що порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені, які не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

У разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням унаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати.

Кредитору, у свою чергу, згідно з частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України належить право вимоги до боржника щодо сплати інфляційних втрат за період прострочення в оплаті основного боргу.

Цивільним кодексом України, як основним актом цивільного законодавства, не передбачено механізму здійснення розрахунку інфляційних втрат кредитора у зв`язку із простроченням боржника у виконанні грошового зобов`язання.

Водночас, частиною першою статті 8 Цивільного кодексу України визначено, що якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

Частиною п`ятою статті 4 Цивільного кодексу України передбачено, що інші органи державної влади України у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, можуть видавати нормативно-правові акти, що регулюють цивільні відносини.

Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" визначено індексацію грошових доходів населення як встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг (стаття 1 Закону). Статтею 2 цього Закону передбачено як об`єкти індексації грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України, що не мають разового характеру, перелік яких визначено у частині першій цієї статті; водночас, частиною другою статті 2 цього Закону законодавець передбачив право Кабінету Міністрів України встановлювати інші об`єкти індексації, поряд з тими, що зазначені у частині першій цієї статті.

З метою реалізації Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" Кабінет Міністрів України постановою №1078 від 17.07.2003 затвердив Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок), пунктом 1 якого передбачено, що цей Порядок визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (пункти 1-1, 4 Порядку).

Отже, при розрахунку інфляційних втрат у зв`язку із простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003, та Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України №265 від 27.07.2007.

Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування статті 625 Цивільного кодексу України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника, як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4 постанови КМУ №1078).

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено право особи отримати компенсацію інфляційних збитків за весь період прострочення. Якщо індекс інфляції в окремі періоди є меншим за одиницю та має при цьому економічну характеристику - "дефляція", то це не змінює його правової природи і не може мати наслідком пропуску такого місяця, оскільки протилежне зруйнує послідовність математичного ланцюга розрахунків, визначену Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою КМУ №1078 від 17.07.2003.

Згідно з частиною 1 статті 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Як було раніше зазначено колегією суддів, у відповідності до положень абзацу 1 частини 4 статті 882 ЦК України та пункту 4.1 Договору передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється Актом приймання виконаних будівельних робіт та Довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати.

Пунктом 3.1 Договору встановлено, що Субпідрядник зобов`язався приступити до виконання Робіт з дати надходження першого авансового платежу на рахунок Субпідрядника та належним чином виконати Роботи у повному обсязі до 15.10.2021.

28.09.2021 сторонами укладено Додаткову угоду №1 до Договору, за змістом п. 8.1 якої відповідно до п. 8.1 договору підрядник доручає субпідряднику виконання додатково до обсягів робіт, передбачених договором, додаткові роботи, які вказані у договірній ціні №2 (додаток №1 до цієї додаткової угоди) та договірній ціні №3 (додаток №2 до цієї додаткової угоди). Сторони досягли згоди, що вартість додаткових робіт згідно з додатками №1-2 до цієї додаткової угоди, складає 314 882,80 грн. З ПДВ, а загальна ціна робіт за Договором складає 1 079 682,80 грн. з ПДВ. Пунктом 5 вказаної додаткової угоди сторони погодили, що субпідрядник зобов`язаний приступити до додаткових робіт з дати підписання цієї додаткової угоди та належним чином виконати додаткові роботи в строк до 31.10.2021.

Додатковою угодою №2 від 28.10.2021 до Договору сторони погодили виконання додаткових робіт на загальну вартість 102 073,18 грн. у строк до 30.11.2021.

Додатковою угодою №3 від 22.11.2021 до Договору сторони погодили виконання додаткових робіт на загальну вартість 162 084,00 грн. у строк до 04.12.2021.

На виконання умов Договору Підприємством виконані, а Товариством прийняті роботи, що підтверджується долученими до матеріалів справи:

- Актом №1 приймання виконаних ремонтно-будівельних робіт за вересень 2021 року від 30.09.2021 на загальну суму 260 000,00 грн.;

- Актом №2-9 приймання виконаних ремонтно-будівельних робіт за листопад 2021 року від 30.11.2021 на загальну суму 504 800,00 грн.;

- Актом №3-12 приймання виконаних ремонтно-будівельних робіт за грудень 2021 року від 30.12.2021 на загальну суму 245 776,00 грн.;

- Актом №4-12 приймання виконаних ремонтно-будівельних робіт за грудень 2021 року від 30.12.2021 на загальну суму 102 073,18 грн.;

- Актом №5-12 приймання виконаних ремонтно-будівельних робіт за грудень 2021 року від 30.12.2021 на загальну суму 162 084,00 грн.;

- Актом №6-12 приймання виконаних ремонтно-будівельних робіт за грудень 2021 року від 30.12.2021 на загальну суму 69 106,80 грн.

Таким чином, колегія суддів констатує, що має місце виконання відповідачем за зустрічним позовом підрядних робіт з простроченням, а саме у період з 05.12.2021 по 29.12.2021.

Твердження скаржника про те, що фактично визначені умовами Договору роботи ним були виконані раніше, ніж підписані вказані акти приймання виконаних робіт, колегією суддів відхиляються з огляду на відсутність жодного належного та допустимого доказу в матеріалах справи на їх підтвердження. Водночас, як вірно зазначено судом першої інстанції та не спростовано скаржником у своїй апеляційній скарзі, що у вказаних актах відсутні будь-які відомості щодо іншої дати повного виконання будівельних робіт, анід дата підписання таких актів.

Згідно з п. 11.2 Договору підряду, прострочення виконання робіт тягне сплату Субпідрядником штрафної неустойки в розмірі 0,5% від ціни договору за кожен день прострочення.

Таким чином, відповідальність відповідача за первісним позовом (субпідрядника) за порушення договірного строку прямо передбачена угодою сторін.

Перевіривши наданий позивачем за зустрічним позовом розрахунок, колегія суддів констатує, що він є арифметично вірним, таким чином, суд першої інстанції дійшов цілком правомірного та обґрунтованого висновку, що з відповідача за зустрічним позовом на користь позивача за зустрічним позовом підлягає стягненню 167 979,99 грн., а позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню повністю.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає таке.

Згідно з п.15.4 Договору, усі додаткові угоди і доповнення є його невід`ємними частинами. Отже, сторони залишили в силі всі положення початкового договору, зокрема ст.11.2, що передбачає неустойку.

Ст.629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Тому навіть якщо в текстах додаткових угод прямо не продубльовано положення про неустойку, це не звільняє Субпідрядника від її сплати: змін до ст.11.2 за додатковими угодами не було. Фактично сторони лише погодили нові строки та додаткові обсяги робіт (які, у свою чергу, підлягали оплаті за тією ж ціною 0,5% за прострочення), але положення про відповідальність залишилися чинними. Таким чином, поширення п.11.2 на роботи, передбачені додатковими угодами, є обґрунтованим і передбаченим договором.

Аргумент скаржника про те, що «умовами договору відповідальності за виконання додаткових робіт не передбачено» і тому пеню нараховано безпідставно, на переконання колегії суддів є абсолютно безпідставним.

За загальним правилом, якщо сторони укладають додаткові угоди, строкові умови яких не відміняють раніше встановлених санкцій, то відповідальність настає у межах початкового договору.

У даному випадку жодного документа, який би виключав п.11.2 або обмежував до нього застосування, не існує. Навпаки сам скаржник своїми діями визнає обов`язковість змін (виконав роботи за додатковими угодами, підписав акти), що підтверджує застосованість первісних положень договору.

Зокрема, невиконання зобов`язання у строки дає право застосовувати передбачені договором наслідки. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - «сплата неустойки».

У нашому випадку усі такі умови дотримані: Договір містить санкцію (п.11.2), а Зобов`язання (роботи) не виконано у встановлений строк - отже, підстав для нарахування пені більше, ніж достатньо.

Апеляційна скарга не спростовує факту порушення строків і не надає жодних доказів, які б виключали відповідальність.

Всі інші доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, колегією суддів досліджено та відхилено з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи, а також не впливають на правильне вирішення судом першої інстанції даного спору. Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного рішення та додаткового рішення в розумінні ст. 277 ГПК України з викладених в апеляційній скарзі обставин.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, а оскаржуване рішення ухвалено з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення Господарського суду міста Києва від 27.08.2025 у справі №910/4166/25, за наведених скаржником доводів апеляційної скарги.

Розподіл судових витрат

Судовий збір розподіляється відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства "ПРОГРЕСБУД-2000" на рішення Господарського суду міста Києва від 27.08.2025 у справі №910/4166/25 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 27.08.2025 у справі №910/4166/25 - залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Приватним підприємством "ПРОГРЕСБУД-2000".

4. Матеріали справи № 910/4166/25 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені статтями 287 та 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді В.В. Сулім

О.М. Гаврилюк