ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2026 року Справа № 903/1007/25

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Мельник О.В. , суддя Василишин А.Р.

розглянувши у порядку письмового провадження без виклику сторін апеляційну скаргу Приватного виконавця Пироги Сергія Степановича на протокольну ухвалу Господарського суду Волинської області від 16.12.2025 у справі №903/1007/25, ухвалену суддею Гарбар І.О.

за позовом Малого приватного підприємства К.О.Т.

до відповідача 1 Державного підприємства СЕТАМ,

до відповідача 2 Сільськогосподарського приватного підприємства "Рать"

до відповідача 3 Приватного виконавця Пироги Сергія Степановича

про визнання недійсними електронних торгів та скасування права власності на нерухоме майно

Протокольною ухвалою Господарського суду Волинської області від 16.12.2025 було відмовлено у продовженні строку на подачу відзиву на позовну заяву Малого приватного підприємства К.О.Т. до Приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги С.С., СГПП Рать, ДП СЕТАМ про визнання електронних торгів недійсними та скасування права власності на нерухоме майно.

Не погоджуючись з протокольною ухвалою, Приватний виконавець Пирога Сергій Степанович, звернувся до суду апеляційної інстанції із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати протокольну ухвалу Господарського суду Волинської області від 16.12.2025 про відмову у продовженні строку на подачу відзиву та залишення без розгляду відзиву на позовну заяву Малого приватного підприємства К.О.Т. до приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги С.С., СГПП Рать, ДП СЕТАМ про визнання електронних торгів недійсними та скасування права власності на нерухоме майно. Прийняти нове рішення, яким поновити строк на подачу відзиву на позовну заяву Малого приватного підприємства К.О.Т. до приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги С.С., СГПП Рать, ДП СЕТАМ про визнання електронних торгів недійсними та скасування права власності на нерухоме майно та приєднати його до матеріалів справи.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 31.12.2025 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного виконавця Пироги Сергія Степановича на протокольну ухвалу Господарського суду Волинської області від 16.12.2025 у справі №903/1007/25. Розгляд апеляційної скарги Приватного виконавця Пироги Сергія Степановича на протокольну ухвалу Господарського суду Волинської області від 16.12.2025 у справі №903/1007/25 призначено в порядку письмового провадження. Запропоновано Малому приватному підприємству К.О.Т., Державному підприємству СЕТАМ та Сільськогосподарському приватному підприємству Рать у строк до 16.01.2026р. надіслати до Північно-західного апеляційного господарського суду письмовий відзив на апеляційну скаргу, в порядку передбаченому ст.263 ГПК України та докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів Приватному виконавцю Пирогу Сергію Степановичу. Витребувано у Господарського суду Волинської області матеріали оскарження протокольної ухвали від 16.12.2025 р. у справі №903/1007/25.

12.01.2026 р. до суду апеляційної інстанції надійшли матеріали оскарження ухвали Господарського суду Волинської області від 16.12.2025 р. у справі №903/1007/25.

16.06.2026 р. представник Малого приватного підприємства К.О.Т. через систему «Електронний суд» подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу Приватного виконавця Пироги Сергія Степановича. У відзиві позивач просить апеляційну скаргу протокольну ухвалу Господарського суду Волинської області від 16.12.2025 про відмову у поновленні строку на подачу відзиву на позовну заяву та залишення відзиву без розгляду у справі №903/1007/25 - залишити без змін.

Відповідно до ч.2 ст.271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини першої статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно до п.9 ч.1 ст.255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції може бути оскаржена в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції про відмову поновити або продовжити пропущений процесуальний строк.

Розглянувши апеляційну скаргу в межах вимог та доводів, наведених в ній, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши надану юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали норм процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

1.Зміст протокольної ухвали суду першої інстанції.

Прокольною ухвалою Господарського суду Волинської області від 16.12.2025 у справі №903/1007/25 відмовлено у задоволенні клопотання Приватного виконавця Пироги Сергія Степановича про продовження строку для подачі відзиву на позовну заяву, відзив залишено без розгляду.

2.Узагальнені доводи апеляційної скарги та заперечення іншого учасника справи.

Не погоджуючись з постановленою протокольною ухвалою, Приватний виконавець Пирога Сергій Степанович у апеляційні скарзі вказує на те, що подати відзив у визначені в ухвалі суду першої інстанції строки не зміг у зв`язку із наявністю об`єктивних поважних причин. Зокрема, в обґрунтування поважності причин пропуску строку для продовження строку для подання відзиву суду першої інстанції були повідомлені наступні обставини.

На підставі ухвали Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23.03.2021 16.04.2021 слідчим СГ СУ ГУНП у Волинській області Мосюком В.С. було вилучено матеріали виконавчих проваджень № 56669898 та 56976975 про стягнення коштів із МПП «К.О.Т.».

Безпосередньо із тексту позовної заяви приватний виконавець Пирога С.С. дізнався, що кримінальне провадження, в межах якого були вилучені вищезазначені виконавчі провадження, 11.07.2025 було закрите.

З метою повернення матеріалів виконавчих проваджень, 12.11.2025 до ГУНП у Волинські області було надіслано відповідний лист з вимогою повернути вилучені виконавчі провадження.

Станом на 01.12.2025 (дату подання відзиву) ні відповіді на вищезазначений лист, ні матеріалів виконавчого провадження до приватного виконавця Пироги С.С. не надходило.

Оскільки з моменту реалізації арештованих об`єктів нерухомого майна пройшло більше 6,5 років, то для написання відзиву без матеріалів виконавчого провадження необхідно було витратити значно більше часу (відновлення деяких копій матеріалів, що містяться в АСВП, пошук інформації у ЄДРСР тощо).

Крім того, у зв`язку із загостренням хвороби, 18.11.2025 змушений був звернутися до лікаря-ревматолога за наданням медичної допомоги. У консультативному висновку від 18.11.2025 мені було призначено відповідні обстеження та лікування, а також призначено лежачий режим, що унеможливило відвідування мною офісу приватного виконавця та здійснення діяльності. Перший робочий день після хвороби 01.12.2025. Саме в цей день через систему «Електронний суд» було надіслано відзив на позовну заяву. Таким чином, учасниками справи заздалегідь, до дати проведення підготовчого засідання (16.12.2025) було подано усі заяви по суті справи.

Суд першої інстанції, відмовляючи у поновленні строку, не надав належної оцінки поважності наведених причин, фактично обмежившись формальною відмовою без аналізу об`єктивних обставин, які унеможливлювали своєчасне подання відзиву.

Заперечуючи доводи апеляційної скарги, представник Малого приватного підприємства «К.О.Т.» у відзиві зазначає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною та такою, що прийнята з дотриманням норм Господарського процесуального кодексу України. Зокрема, відповідач наголошує на тому, що скаржником було зазначено, що матеріали виконавчих проваджень були вилучені слідчими органами ще 16.04.2021 року. З того часу минуло понад 4 роки. Приватний виконавець, як суб`єкт незалежної професійної діяльності, зобов`язаний забезпечувати належне ведення діловодства та зберігання архівів. Посилання на відсутність матеріалів через вилучення у 2021 році як на причину неможливості вчасно сформувати правову позицію у кінці 2025 року є неспроможним. Скаржник мав достатньо часу (4 роки) для відновлення копій матеріалів, отримання доступу до них через суд або слідчі органи задовго до подання даного позову.

Крім того, ухвала про відкриття провадження була доставлена в Електронний кабінет скаржника 07.11.2025. Останнім днем строку на подачу відзиву було 24.11.2025. Звернення Скаржника до лікаря відбулося лише 18.11.2025, тобто на 11-й день перебігу строку. Протягом періоду з 07.11.2025 по 17.11.2025 Скаржник не був обмежений у своїх діях хворобою. Крім того, скаржник не надав доказів неможливості подання документа дистанційно (через систему «Електронний суд») або залучення представника для вчинення цієї процесуальної дії.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правомірно відмовив у прийнятті відзиву, поданого з порушенням строків та без належного обґрунтування.

3.Обставини справи, встановлені апеляційним судом.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 06.11.2025 у справі №903/1007/25, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 02 грудня 2025 року о 10:00 год. Запропоновано відповідачам не пізніше ніж у 15-ти денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати суду обґрунтований письмовий відзив на позовну заяву у порядку, передбаченому статтею 178 ГПК України, з нормативно обґрунтованими поясненнями по суті заявлених вимог та доданням оригіналів для огляду та належним чином завірених копій підтверджуючих документів, на які міститься посилання у відзиві. Звернути увагу відповідачів, що відзив повинен містити мотиви повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на законодавство. Звернути увагу відповідачів на вимоги ст. 165 ГПК України щодо відзиву. Роз`яснено відповідачам, що у разі не подання у встановлений судом строк без поважних причин відзиву, суд вправі вирішити справу за наявними матеріалами. Запропоновано позивачу у п`ятиденний строк з дня отримання відзиву подати до суду відповідь на відзив із врахуванням вимог ст. 166 ГПК України, з урахуванням положень ч. 3-6 ст. 165 ГПК. Надати суду докази направлення відповіді на відзив з доданими до нього документами на адресу відповідачів; відповідачам - заперечення на відповідь позивача протягом 3-х днів з дня отримання відповіді з доказами надіслання позивачу. Письмові докази подати відповідно до вимог статті 80 ГПК України.

Ухвала про відкриття провадження у справі, була доставлена до електронного кабінету Приватного виконавця Пироги С.С. 07.11.2025 о 13:44 год., що вбачається з довідки про доставку електронного листа.

01.12.2025 через систему «Електронний суд» приватним виконавцем Пирогою С. С. було надіслано до Господарського суду Волинської області відзив на позовну заяву МПП «К.О.Т.». У відзиві приватний виконавець просив продовжити строк для подання відзиву на позовну заяву, приєднати відзив до матеріалів справи та відмовити Малому приватному підприємству «К.О.Т.» у задоволенні позову до приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги С. С., СГПП «Рать», ДП «СЕТАМ» про визнання електронних торгів недійсними та скасування права власності на нерухоме майно в повному обсязі.

Обґрунтовуючи причини пропуску строків для подання відзиву, приватний виконавець вказав, що подати відзив у визначені в ухвалі суду строки приватний виконавець Пирога С.С. не зміг у зв`язку із наявністю поважних причин, зокрема, вказав на те, що на підставі ухвали Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23.03.2021 16.04.2021 слідчим СГ СУ ГУНП у Волинській області Мосюком В.С. було вилучено матеріали виконавчих проваджень № 56669898 та 56976975 про стягнення коштів із МПП «К.О.Т.».

Безпосередньо з тексту позовної заяви виконавець дізнався, що кримінальне провадження, у межах якого були вилучені вищезазначені виконавчі провадження, 11.07.2025 було закрите. З метою повернення матеріалів виконавчих проваджень 12.11.2025 до ГУНП у Волинській області було надіслано відповідний лист із вимогою повернути вилучені виконавчі провадження.

Станом на 01.12.2025 ані відповіді на вищезазначений лист, ані матеріалів виконавчого провадження до приватного виконавця Пироги С. С. не надходило.

Оскільки з моменту реалізації арештованих об`єктів нерухомого майна минуло понад 6,5 року, для підготовки відзиву без матеріалів виконавчого провадження необхідно було витратити значно більше часу (відновлення окремих копій матеріалів, що містяться в АСВП, пошук інформації в ЄДРСР тощо).

Крім того зазначає, що у зв`язку із загостренням хвороби 18.11.2025 був змушений звернутися до лікаря-ревматолога за наданням медичної допомоги. У консультативному висновку від 18.11.2025 було призначено відповідні обстеження та лікування, а також рекомендовано ліжковий режим, що унеможливило відвідування офісу приватного виконавця та здійснення професійної діяльності. Перший робочий день після хвороби 01.12.2025.

Оскільки наведені обставини є поважними, просив суд продовжити строк для подання відзиву.

08.12.2025 р. представник Малого приватного підприємства К.О.Т. через систему «Електронний суд» подав до Господарського суду Волинської області відповідь на відзив Приватного виконавця Пироги Сергія Степановича.

В подальшому, у судовому засіданні 16.12.2025 р. Господарський суд Волинської області, протокольною ухвалою відмовив у задоволенні клопотання Приватного виконавця Пироги Сергія Степановича про продовження строку для подання відзиву на позовну заяву та залишив без розгляду поданий відзив.

4. Правові норми, які застосовуються апеляційним судом до спірних правовідносин.

Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд здійснює правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною першою статті 8 вказаного Закону передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Порядок звернення до господарського суду, а також здійснення судового провадження у господарській справі регламентовано відповідними нормами процесуального права - Господарським процесуальним кодексом України.

Відповідно до частин 1-4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до пункту 6 частини 2 ст.42 ГПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Згідно з частинами 2, 4 ст.161 ГПК України заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Пунктом 1 частини 1 статті 178 ГПК України передбачено, що у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

Відповідно до частини 8 статті 165 ГПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Статтею 113 ГПК України передбачено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Згідно зі статтею 116 ГПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно ст.118 Господарського процесуального кодексу України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною другою статті 119 Господарського процесуального кодексу України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Пунктом 9 частини 1 статті 255 Господарського процесуального кодексу України визначено, що окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про відмову поновити або продовжити пропущений процесуальний строк.

Згідно з ч. 1 статті 271 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Положення ч. ч. 4, 5 ст.233 та ч.1 ст.255 Господарського процесуального кодексу України не ставлять можливість реалізації учасником справи права на апеляційне оскарження певного кола ухвал місцевого господарського суду залежно від їх поділу на протокольні та такі, що оформлені окремим документом, як і не містять заборони оскарження в апеляційному порядку протокольних ухвал.

Подібний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 5.02.2019 у справі №903/381/18, від 11.11.2020 у справі №925/1142/18, а також у постанові Верховного Суду від 23.09.2020 у справі №756/12128/15-ц.

Згідно зі статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

5. Правова позиція апеляційного суду стосовно обставин справи і доводів апеляційної скарги.

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесені рішення, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з ухвали Господарського суду Волинської області від 06.11.2025 про відкриття провадження у справі суд першої інстанції установив відповідачам строк для надання суду відзиву на позов у 15 календарних днів з моменту отримання цієї ухвали.

В свою чергу, Приватний виконавець отримав ухвалу суду про відкриття провадження у справі 07.11.2025 о 13:44 год., що вбачається з довідки про доставку електронного листа, а тому останнім днем встановленого судом строку для подання відзиву є 24.11.2025 (враховуючи вихідні дні).

В подальшому, 01.12.2025 через систему «Електронний суд» приватним виконавцем Пирогою С. С. було надіслано до Господарського суду Волинської області відзив на позовну заяву МПП «К.О.Т.». У відзиві приватний виконавець просив продовжити строк для подання відзиву на позовну заяву, приєднати відзив до матеріалів справи та відмовити Малому приватному підприємству «К.О.Т.» у задоволенні позову до приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги С. С., СГПП «Рать», ДП «СЕТАМ» про визнання електронних торгів недійсними та скасування права власності на нерухоме майно в повному обсязі.

Із відеозапису судового засідання вбачається, що в судовому засіданні суду першої інстанції 16.12.2025 відповідач підтримав подану ним заяву про продовження строку для подання відзиву, просив суд продовжити йому строк для подання відзиву та приєднати відзив до матеріалів справи.

Однак, суд першої інстанції у продовження строку для подачі відзиву відмовив, а відзив залишив без розгляду, оскільки в межах строку на подання відзиву не було подано заяви про продовження строку, як це передбачено ч.2 ст.119 ГПК України.

Дослідивши заяву про продовження строків для подачі відзиву на позовну заяву, апеляційний господарський суд наголошує на тому, що в аспекті наведеного згідно з частиною другою статті 119 ГПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку, що за заявою учасника може бути продовжений тільки строк, який встановлений судом і який не сплив на час звернення учасника справи із заявою.

Подібні висновки Верховного Суду викладені, зокрема у постанові від 05.04.2025 р. у справі №910/7746/20.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвалу суду від 06.11.2025 про відкриття провадження у справі доставлено Приватному виконавцю в його Електронний кабінет 07.11.2025 о 13:44 год.. П`ятнадцятиденний строк для подання відзиву, встановлений ухвалою суду від 06.11.2025, сплив 24.11.2025 (враховуючи вихідні дні).

Водночас суд наголошує на тому, що з відзиву приватного виконавця вбачається, що відповідач просить саме продовжити строк для подання відзиву. Однак процесуальний закон виходить із того, що процесуальний строк продовжується для вчинення процесуальної дії, яка ще не вчинена.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, у межах строку, встановленого ухвалою Господарського суду Волинської області від 06.11.2025 про відкриття провадження у справі (до 24.11.2025), приватний виконавець не звернувся із заявою про продовження строку для подання відзиву на позовну заяву, а подав таку заяву одночасно з відзивом лише 01.12.2025, тобто вже після спливу строку, встановленого судом першої інстанції для подання відзиву.

За наведених обставин та з урахуванням наведених правових норм суд першої інстанції дійшов правильного висновку, з яким погоджується і суд апеляційної інстанції, що клопотання про продовження строку для подання відзиву на позовну заяву подано з порушенням вимог частини другої статті 119 Господарського процесуального кодексу України, а відтак наявні підстави для залишення клопотання приватного виконавця без розгляду, керуючись частиною другою статті 118 ГПК України.

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апелянт помилково ототожнює поняття поновлення та продовження процесуальних строків. Оскільки в клопотанні, поданому до суду першої інстанції, приватний виконавець просив продовжити строк, а в апеляційній скарзі акцентує увагу на тому, що суд першої інстанції з порушенням норм процесуального права відмовив у поновленні строку на подання відзиву на позовну заяву.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу апелянта на те, що за змістом частин першої та четвертої статті 119 ГПК України пропущений учасником процесуальний строк може бути поновлений судом за умови вчинення учасником процесуальної дії, для вчинення якої було встановлено строк, подання учасником заяви про поновлення процесуального строку та визнання причин пропуску строку поважними, крім випадків, коли ГПК України встановлено неможливість такого поновлення.

Натомість відповідно до частини другої статті 119 ГПК України за заявою учасника може бути продовжений тільки строк, який встановлений судом і який не сплив на час звернення учасника справи із заявою. Процесуальний строк може бути продовжений також з ініціативи суду. При цьому суд не може продовжити строк понад встановлений ГПК України строк.

Вирішуючи питання про поновлення або продовження процесуальних строків, суд має враховувати зміст заяви (клопотання) учасника та вчинених ним дій, уникаючи як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом.

Подібні висновки Верховного Суду викладені, зокрема у постанові від 21 листопада 2024 року у справі №923/571/20.

Зважаючи на це, вирішуючи питання про поновлення або продовження процесуальних строків, суд має виходити з наведених вище відмінностей між поновленням та продовженням процесуальних строків, враховувати зміст заяви (клопотання) учасника та вчинених ним дій.

Європейський суд з прав людини зауважив, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, а й щодо національних судів (Diya 97 v. Ukraine від 21.10.2010).

При цьому формалізм (не надмірний) у процесі є допустимим явищем, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процедури розгляду справи, зокрема, щодо дотримання порядку продовження та/або поновлення процесуальних строків, про що заявляє учасник справи (подібний за змістом висновок наведено у постанові Верховного Суду від 23.10.2024 у справі №753/25081/21).

Відтак, доводи поданої апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права та недотримання норм процесуального права при постановленні оскаржуваної протокольної ухвали, додаткового правового аналізу не потребують та ґрунтуються на правильному тлумаченні норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є безпідставною та необґрунтованою, оскільки Господарський суд Волинської області не з`ясував обставин справи, що мають значення, та здійснив порушення норм процесуального права, - не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

6. Висновки за результатами апеляційного розгляду

Таким чином, у апеляційній скарзі Приватного виконавця Пироги Сергія Степановича на протокольну ухвалу Господарського суду Волинської області від 16.12.2025 у справі №903/1007/25 не наведено достатніх та переконливих доводів, на підставі яких колегія суддів могла б прийти до висновку про помилковість суду першої інстанції при винесенні протокольної ухвали.

Враховуючи вищевикладене, протокольна ухвала Господарського суду Волинської області від 16.12.2025 у справі №903/1007/25 відповідає загальним вимогам процесуального кодексу, а тому правових підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Виходячи з положень статті 11 ГПК України, апеляційний суд виходить з того, що як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Відтак, застосовуючи наведену практику Європейського суду, апеляційний суд вважає що, враховуючи зміст статті 269 ГПК України, надавши оцінку основним доводам апеляційної скарги, а також не встановивши в ухвалі суду першої інстанції неправильного застосування норм матеріального права в сукупності з відсутніми порушеннями норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування ухвали, прийшла до висновку про відсутність таких доводів, які б були оцінені як переконливі і достатні для скасування ухвали суду.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів за наслідком апеляційного перегляду приходить до висновку, що доводами апеляційної скарги висновків господарського суду не спростовано, підстав скасування чи зміни ухвали, передбачених ст.277-279 Господарського процесуального кодексу України не встановлено, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, протокольну ухвалу господарського суду - без змін.

Керуючись ст.ст.271,275,276,281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного виконавця Пироги Сергія Степановича на протокольну ухвалу Господарського суду Волинської області від 16.12.2025 у справі №903/1007/25 - залишити без задоволення, протокольну ухвалу Господарського суду Волинської області - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не може бути оскаржена в касаційному порядку згідно п.2 ч.1 ст.287 ГПК України.

Матеріали оскарження протокольної ухвали від 16.12.2025 р. у справі №903/1007/25 повернути Господарському суду Волинської області.

Повний текст постанови складений "02" лютого 2026 р.

Головуючий суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Мельник О.В.

Суддя Василишин А.Р.