УХВАЛА

26 січня 2026 року

м. Київ

cправа № 917/1238/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кролевець О.А. - головуючий, Бакуліна С.В., Баранець О.М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Кременчуцького фахового коледжу транспортної інфраструктури та технологій

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 18.12.2025

(головуючий - Тарасова І.В., судді Лакіза В.В., Мартюхіна Н.О.)

на рішення Господарського суду Полтавської області від 15.10.2025

(суддя - Ківшик О.В.)

у справі №917/1238/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кременчуцька ТЕЦ»

до Кременчуцького фахового коледжу транспортної інфраструктури та технологій

про стягнення 350 543,28 грн,

ВСТАНОВИВ:

У 2025 році Товариство з обмеженою відповідальністю «Кременчуцька ТЕЦ» звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовом до Кременчуцького фахового коледжу транспортної інфраструктури та технологій, в якому просило суд стягнути з Кременчуцького фахового коледжу транспортної інфраструктури та технологій 350 543,28 грн заборгованості за спожиту у грудні 2021 року теплову енергію, що виникла внаслідок неналежного виконання останнім умов укладеного 10.03.2021 між сторонами договору №5100 з власником (користувачем) будівлі про надання послуги з постачання теплової енергії.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 15.10.2025 у справі №917/1238/25, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 18.12.2025, позов задоволено повністю.

06.01.2026 Кременчуцького фахового коледжу транспортної інфраструктури та технологій звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Східного апеляційного господарського суду від 18.12.2025 та рішення Господарського суду Полтавської області від 15.10.2025 у справі №917/1238/25.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.01.2026 для розгляду справи №917/1238/25 визначено склад колегії суддів: Кролевець О.А. - головуючий (доповідач), Мамалуй О.О., Баранець О.М.

Розпорядженням заступника керівника Апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 26.01.2026 №32.2-01/72, у зв`язку з відпусткою судді Мамалуя О.О., призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи №917/1238/25.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.01.2026 для розгляду справи №917/1238/25 визначено склад колегії суддів: Кролевець О.А. - головуючий (доповідач), Баранець О.М., Бакуліна С.В.

Перевіривши матеріали касаційної скарги Кременчуцького фахового коледжу транспортної інфраструктури та технологій, Суд дійшов висновку, що слід відмовити у відкритті касаційного провадження з огляду на наступне.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 293 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, передбачених підпунктами "а-г" цієї норми.

За змістом ч. 7 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2025 року встановлений у розмірі 3 028,00 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 163 ГПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом спору у справі №917/1238/25 є стягнення 350 543,28 грн, тобто ціна позову є меншою за п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 2025 рік - 1 514 000,00 грн), тому в розумінні ГПК України судові рішення у цій справі не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пп. "а-г" п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Водночас у п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України передбачено випадки наявності підстав для перегляду в касаційному порядку судових рішень у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Разом з тим, скаржник у касаційній скарзі зазначає про наявність підстав для перегляду у касаційному порядку оскаржуваних судових рішень, що передбачена пп. "в" п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України. Необхідність відкриття касаційного провадження обґрунтовує тим, що дана справа має виняткове значення для касатора, яке полягає в тому, що касатор є бюджетною установою, яка формує свої видатки відповідно до затвердженого кошторису на рік. Стягнуті судом першої інстанції кошти з касатора є коштами за попередні роки, які кошторисом та бюджетним фінансуванням на 2026 рік не передбачені, що означає цілком реальну можливість звернення стягнення на кошти, які призначались на оплату праці викладачів касатора, виплату стипендій студентам, інші обов`язкові витрати для нормального функціонування установи у цей нелегкий для усієї України час, коли через постійні ракетно-дронові обстріли м. Кременчука (що є загальновідомим фактом) та пов`язані з цим тривалі відключення споживачів міста, в т.ч. і установи касатора від електропостачання, касатор позбавлений можливості знаходити додаткові джерела фінансування, що відносить кошти держбюджету до такого єдиного джерела.

Проте Суд вважає, що посилання скаржника, що справа №917/1238/25 має виняткове значення для скаржника визнаються необґрунтованими, оскільки вищевказані доводи зводяться до незгоди із судовими рішеннями судів попередніх інстанцій і в цілому до заперечення результату розгляду справи, що не може свідчити про винятковість справи для скаржника.

Суд зазначає, що незгода із рішеннями судів попередніх інстанцій не свідчить про їх незаконність, як і не може вказувати на таку обставину, як негативні наслідки для скаржника внаслідок прийняття цих рішень, оскільки настання таких наслідків у випадку прийняття судового рішення не на користь скаржника є звичайним передбачуваним процесом.

Рекомендацією № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 Рекомендації, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23 жовтня 1996 року; "Brualla Gomez de la Torre v. Spain" від 19 грудня 1997 року).

Таким чином, у Верховного Суду є право використовувати процесуальний фільтр, закріплений у ч. 1 ст. 293 ГПК України, і це повністю узгоджується з положеннями ст. 129 Конституції України, завданнями та принципами господарського судочинства.

Оскільки предметом спору у справі №917/1238/25 є стягнення грошової суми, що є меншою, ніж п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а в касаційній скарзі не наведено іншого обґрунтування щодо наявності підстав, передбачених пп. "а-г" п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України, то касаційну скаргу Кременчуцького фахового коледжу транспортної інфраструктури та технологій подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Враховуючи вищевикладене, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Кременчуцького фахового коледжу транспортної інфраструктури та технологій на постанову Східного апеляційного господарського суду від 18.12.2025 та рішення Господарського суду Полтавської області від 15.10.2025 у справі №917/1238/25 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 293 ГПК України.

Керуючись статтями 234, 235, 287, 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1.Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Кременчуцького фахового коледжу транспортної інфраструктури та технологій на постанову Східного апеляційного господарського суду від 18.12.2025 та рішення Господарського суду Полтавської області від 15.10.2025 у справі №917/1238/25.

2.Копії ухвали надіслати учасникам справи.

3.Надіслати скаржнику касаційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами. Копію касаційної скарги залишити у Верховному Суді.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.А. Кролевець

Судді С.В. Бакуліна

О.М. Баранець