ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"27" січня 2026 р. м. Ужгород Справа № 907/353/25

Господарський суд Закарпатської області у складі судді Худенко А.А.

за участю секретаря судового засідання Маркулич Д.В.

За позовом Ужгородської міської ради, м. Ужгород Закарпатської області

до відповідача 1 Товариства з обмеженою відповідальністю «Маєрсам», м. Ужгород Закарпатської області

до відповідача 2 Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс «Закарпаття», м. Ужгород Закарпатської області

до відповідача 3 Публічного акціонерного товариства «Готельно-туристичний комплекс «Інтурист-Закарпаття», м. Ужгород Закарпатської області

про стягнення 3 613 468,09 грн безпідставно отриманих коштів,

Представники:

від позивача - Данканич А.Е., представник в порядку самопредставництва

від відповідача 1 - Тодавчич Г.І., адвокат, ордер серії АО №1179638 від 12.06.2025

від відповідача 2 - не з явився

від відповідача 3 - не з`явився

СУТЬ СПОРУ: Ужгородська міська рада звернулась з позовом до відповідача 1 Товариства з обмеженою відповідальністю «Маєрсам», відповідача 2 Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс «Закарпаття» та до відповідача 3 Публічного акціонерного товариства «Готельно-туристичний комплекс «Інтурист-Закарпаття» про стягнення 3 613 468,09 грн безпідставно отриманих коштів.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи визначено головуючого суддю Худенка А.А., про що вказано у протоколі автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 01.04.2025 позовна заява залишена без розгляду.

В подальшому ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 11.04.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 12.05.2025.

Ухвалами Господарського суду Закарпатської області від 12.05.2025, 12.06.2025, 07.07.2025, 15.08.2025, 08.09.2025, 15.10.2025, 01.12.2025, 10.12.2025 підготовчі засідання у справі відкладались з підстав зазначених в ухвалах про їх відкладення.

Між тим, представник відповідача 1 через підсистему «Електронний суд» подала заяву №18/06/25 від 18.06.2025 (вх. №02.3.1-02/5761/25 від 18.06.2025) про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №308/9524/17, що перебуває на розгляді в Ужгородському міськрайонному суді Закарпатської області.

Клопотання мотивоване тим, що розрахунок суми позовних вимог за період з 01.01.2017 до 31.12.2024 здійснено на підставі інформаційних витягів із технічної документації з нормативної грошової оцінки земель м. Ужгорода, що розроблена ДП «Закарпатський науководослідний та проектний інститут землеустрою» на підставі рішення XIV сесії VІ скликання Ужгородської міської ради №624 від 21.09.2012, договору №113 від 09.07.2012 та затверджена рішенням Ужгородської міської ради від 14.07.2014 за №1398.

Водночас, згідно висновку державної експертизи землевпорядної документації №698-14 виконаної Державним агентством земельних ресурсів України від 05.06.2014 року, вказана технічна документація не в повній мірі відповідає вимогам чинного законодавства України, встановленим нормам і правилам та повернута на доопрацювання а відтак за позицією відповідача розрахунок суми боргу здійснено на підставі незаконної нормативно грошової оцінки земель, такий є незаконним, а саме рішення Ужгородської міської ради №1398 від 14 липня 2014 року «Про затвердження технічної документації по нормативній грошовій оцінці земель населеного пункту м. Ужгорода Ужгородської міської ради» оскаржується, в тому числі відповідачем в межах справи №308/9524/17.

Положення статті 227 Господарського процесуального кодексу України передбачають обов?язок суду зупинити провадження у справі.

Пункт п?ятий частини першої статті 227 Господарського процесуального кодексу України визначає, що суд зобов?язаний зупинити провадження у справі у випадках об?єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі. Суд не може посилатися на об?єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 5 частини першої статті 227 цього Кодексу до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи (пункт четвертий частини першої статті 229 Господарського процесуального кодексу України).

Досліджуючи питання зупинення провадження, суд повинен виходити з системного аналізу пункту 5 частини першої статті 227 Господарського процесуального кодексу України через призму завдань та основних засад господарского судочинства, закріплених у частині першій, пунктах 1, 4, 10, 11 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України, а також умов застосування цього пункту, якими є: об?єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи; тобто, неможливість для суду самостійно встановити обставини, які встановлюються судом у іншій справі; пов?язаність справи з іншою, в якій суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на докази у цій справі, зокрема, факти, що мають преюдиційне значення; обґрунтованість судового рішення, в якому має бути проаналізовано, чи дійсно від наведених обставин залежить вирішення спору в цій справі, та належно мотивовано, що зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи зумовлюється виявленням в ній саме обставин, фактів тощо, які не можуть бути з?ясовані та встановлені в цьому процесі, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено і саме це і є першопричиною перешкоди у здійсненні правосуддя в справі, що зупиняється.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з?ясовані та встановлені в цьому процесі, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено.

Відтак, можна дійти висновку про те, що провадження у справі слід зупиняти лише за наявності беззаперечних підстав для цього.

Під неможливістю розгляду справи до вирішення іншої справи необхідно розуміти те, що обставини, які розглядаються в такій справі, не можуть бути встановлені судом самостійно через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок непідвідомчості, обмеженості предметом позову, неможливості розгляду тотожної справи, черговості розгляду вимог тощо.

Обов?язкова пов??язаність справи, що зупиняється, з іншою, в якій суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на докази у цій справі, зокрема, факти, що мають преюдиційне значення.

Таким чином, для вирішення питання про зупинення провадження у справі з огляду на вимоги пункту 5 частини першої статті 227 Господарського процесуального кодексу України суд повинен у кожному конкретному випадку з?ясувати: чи існує вмотивований зв?язок між предметом судового розгляду у справі, яка розглядається судом, з предметом доказування в конкретній іншій справі, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства; чим обумовлюється об?єктивна неможливість розгляду цієї справи з вказівкою на обставини, які встановлюються судом в іншій справі.

Вказаний висновок викладено Верховним Судом у складі суддів об?єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 01.03.2024 по справі №910/17615/20.

Водночас, за приписами пункту 5 частини першої статті 227 Господарського процесуального кодексу України суд не може посилатися на об?єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Предметом позову у справі, що розглядається, є стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки період. Водночас, у справі №308/9524/17 предметом позову є вимога позивачів про визнання незаконним та скасування рішення Ужгородської міської ради №1398 від 14 липня 2014 року «Про затвердження технічної документації по нормативній грошовій оцінці земель населеного пункту м. Ужгорода Ужгородської міської ради».

З долученої до матеріалів заяви копії позовної заяви у справі №308/9524/17 вбачається, що Ужгородською міською радою 14.07.2014 прийнято рішення за №1398 «Про затвердження технічної документації по нормативно грошовій оцінці земель населеного пункту міста Ужгорода Ужгородської міської ради», яким затверджено нову технічну документацію із нормативної грошової оцінки земель населеного пункту м. Ужгорода по базовій вартості 1 м. кв. забудованої території в розрізі економічно-планувальних зон та грошової оцінки сільськогосподарських угідь населеного пункту.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оцінку земель», нормативна грошова оцінка земельних ділянок - капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами.

Відповідно до ч. 5 ст. 5 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, державного мита при міні, спадкуванні (крім випадків спадкування спадкоємцями першої та другої черги за законом (як випадків спадкування ними за законом, так і випадків спадкування ними за заповітом) і за правом представлення, а також випадків спадкування власності, вартість якої оподатковується за нульовою ставкою) та даруванні земельних ділянок згідно із законом, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, вартості земельних ділянок площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд, а також при розробці показників та механізмів економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель.

У відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15 «Про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру» центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної та картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів, є Держгеокадастр.

Згідно з підпунктами 27 та 36 пункту 4 зазначеної постанови Кабінету Міністрів України Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань організовує виконання на відповідній території робіт із землеустрою та оцінки земель, що проводяться з метою внесення відомостей до Державного земельного кадастру, і видає, зокрема, витяги з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки.

Згідно із ч. 2 ст. 20 Закону України «Про оцінку земель» дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Головним управлінням Держгеокадастру в Закарпатській області видано ряд витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки з кадастровим номером :15:001:0159.

Відтак, розмір орендної плати за використання землі комунальної власності регульовано Законом, а рішення Ужгородської міської ради № 1398 від 14.07.2014 року «Про затвердження технічної документації по нормативно грошовій оцінці земель населеного пункту міста Ужгорода Ужгородської міської ради» та витяги з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки з кадастром номером :15:001:0159 підлягають до застосування у спірний період.

Оскарження рішення органу місцевого самоврядування не зупиняє дію такого рішення, а тому, у період за котрий заявлено стягнення, рішення Ужгородської міської ради №1398 від 14.07.2014 «Про затвердження технічної документації по нормативній грошовій Ужгорода Ужгородської міської ради» підлягає виконанню.

Відтак, суд відмічає, що розгляд справи про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування про затвердження технічної документації по нормативній грошовій оцінці земель населеного пункту, не унеможливлює розгляд справи про стягнення безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки. А сама по собі взаємопов?язаність справ ще не свідчить про неможливість розгляду даної справи до прийняття рішення у іншій справі, оскільки незалежно від результату розгляду справи №308/9524/17, господарський суд має достатньо правових підстав для розгляду та вирішення по суті даної справи.

З урахуванням викладеного, судом за участю уповноважених представників позивача та відповідача 1 у підготовчому засіданні 27.01.2026, прийнято рішення про відмову у задоволенні заяви представника відповідача 1 №18/06/25 від 18.06.2025 (вх. №02.3.1-02/5761/25 від 18.06.2025) про зупинення провадження у справі.

Крім цього, представник позивача подав заяву б/н від 15.10.2025 (вх. №02.3.1-02/9014/25 від 15.10.2025) про зміну предмету позову, за змістом якої повідомляє, що У ході підготовки до розгляду справи було встановлено, що при поданні позову допущено помилки в розрахунку площі окремих об`єктів нерухомості, зокрема будівлі літ. Г, що належить ТОВ «Комплекс Закарпаття». Після уточнення фактичних площ визначено правильні пропорції володіння нерухомістю: ТОВ «Маєрсам» - 84% загальної площі; ТОВ «Комплекс Закарпаття» - 9,99%; ПАТ «ГТК «Інтурист-Закарпаття» - 6,01%.

Відтак представник позивача просить змінити предмет позову оскільки, підлягають уточненню сума позовних вимог, що становлять: з ТОВ «Маєрсам» - 3 035 537,85 грн; з ТОВ «Комплекс Закарпаття» - 360 863,94 грн; з ПАТ «ГТК «Інтурист-Закарпаття» - 217 066,30 грн.

Відповідно до частин третьої статті 46 ГПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У разі направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції зміна предмета, підстав позову не допускаються, крім випадків, визначених цією статтею.

Велика Палата Верховного Суду у пунктах 69 - 71 постанови від 26.05.2020 у справі №908/299/18 зазначила, що частиною третьою статті 46 ГПК України передбачено право позивача на зміну предмета або підстав позову шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога. При цьому одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

Положеннями статті 46 ГПК України передбачено саме право позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Предмет позову кореспондується із способами захисту права, які визначені, зокрема у статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), а відтак, зокрема, зміна предмета позову означає зміну вимоги, що може полягати в обранні позивачем іншого/інших, на відміну від первісно обраного/них способу/способів захисту порушеного права, в межах спірних правовідносин.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі №924/1473/15 зазначено, що зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

Поряд з цим суд зазначає, що зміна предмету позову можлива, зокрема у такі способи: 1) заміна одних позовних вимог іншими; 2) доповнення позовних вимог новими; 3) вилучення деяких із позовних вимог; 4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин.

Позивач може змінити або підставу, або предмет позову. Зміна підстав і предмету позову одночасно не допускається. Якщо в процесі розгляду справи повністю змінюються підстави й предмет позову, то це слід розглядати як нові позовні вимоги, які мають бути оформлені письмовою заявою у відповідності з ГПК України.

Подібні за змістом висновки наведені у постанові Верховного Суду від 04.04.2024 у справі №914/1027/19.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.04.2024 у справі №657/1024/16-ц зробила висновок, зокрема про те, що заяву про зміну предмета або підстав позову можна вважати новим позовом у разі, якщо в ній зазначена самостійна матеріально-правова вимога (або вимоги) та одночасно на її обґрунтування наведені інші обставини (фактичні підстави) і норми права (юридичні підстави), які позивач первісно не визначив підставою позову, та які у своїй сукупності дають особі право на звернення до суду з позовними вимогами.

Відтак, у підготовчому засіданні 27.01.2026, суд заслухавши позиції уповноважених представників позивача та відповідача 1, з врахуванням наведеного вище, дійшов висновку про судом прийнята до розгляду та задоволення заяви представника позивача б/н від 15.10.2025 (вх. №02.3.1-02/9014/25 від 15.10.2025) про зміну предмета позову, оскільки така подана останньою до закінчення підготовчого провадження із додержанням правил вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених Господарським процесуальним кодексом України.

Відповідачі 2 та 3 будучи належним чином повідомлені про дату і час призначеного підготовчого засідання, не з`явився, причин неявки суду не повідомили.

У підготовчому засіданні 27.01.2026 заслухавши думку представників позивача та відповідача 1 дійшов висновків про можливість закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті виходячи із наступного.

Відповідно до приписів, встановлених ч. 2 ст. 177 ГПК України, підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання.

Відповідно до змісту п. 3 ч. 2, ч. 5 ст. 185 ГПК України, за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку (ч. 1 ст. 195 ГПК України).

Таким чином, враховуючи вирішення у підготовчому засіданні зазначених у частині 2 ст. 182 ГПК України питань, які підлягають з`ясуванню судом, беручи до уваги відсутність у суду підстав для відкладення підготовчого засідання чи оголошення перерви, суд, з огляду на встановлені в ст. 177 ГПК України строки проведення підготовчого провадження, вважає за необхідне, відповідно до ст. 185 ГПК України закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті.

Керуючись ст. ст. 177, 185, 234 Господарського процесуального кодексу України,

СУД ПОСТАНОВИВ:

1. Закрити підготовче провадження у справі №907/353/25.

2. Призначити справу №907/353/25 до судового розгляду по суті.

3. Судове засідання призначити на 26 лютого 2026 р. на 15:30 год. яке відбудеться у приміщенні Господарського суду Закарпатської області за адресою: м. Ужгород, вул. Коцюбинського, 2а в залі судових засідань № 3

4. Явка уповноважених представників сторін у судове засідання на власний розсуд.

5. Копію ухвали надіслати учасникам спору.

6. Ухвала набирає законної сили у відповідності до ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та не може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду на підставі ст. 255 Господарського процесуального кодексу України. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

7. Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається, http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя А.А. Худенко