УХВАЛА

02 лютого 2026 року

м. Київ

cправа № 904/1926/23 (904/3793/25)

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Погребняка В.Я. - головуючого, Васьковського О.В., Огородніка К.М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Акціонерного товариства "Комерційного банку "Приватбанк"

на ухвалу Господарського суду м. Києва

від 28.07.2025

у складі судді: Мартинюк С.В.,

та постанову Північного апеляційного господарського суду

від 11.11.2025

у складі колегії суддів: Іванова О.Г., (головуючий), Верхогляд Т.А.,

Паруснікова Ю.Б.,

за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк",

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Боріваж",

Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротермінал Логістик",

Товариства з обмеженою відповідальністю "Термінал "Боріваж",

про визнання недійсним договору №16/04/2024АТ про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 16.04.2024 та рішення загальних зборів учасників

в межах справи №904/1926/23 за заявою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах",

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Боріваж",

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Комерційний банк "Приватбанк" (далі - АТ "КБ "Приватбанк", заявник) 06.01.2026 засобами електронного зв`язку звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 28.07.2025 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 11.11.2025 у справі № 904/1926/23(904/3793/25).

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 904/1926/23(904/3793/25) було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., суддя - Огороднік К.М., суддя - Васьковський О.В., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.01.2026.

12.01.2026 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротермінал Логістик" надійшли заперечення проти відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою АТ "КБ "Приватбанк".

Розглянувши матеріали касаційної скарги, з урахуванням заперечень Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротермінал Логістик", колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про відмову у прийнятті касаційної скарги АТ "КБ "Приватбанк" з наступних підстав.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Основного Закону серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до Рекомендації № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995 державам-членам рекомендовано вживати заходів щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, для запобігання будь-яким зловживанням системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 Рекомендації, скарги до суду третьої інстанції маються передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), умови прийнятності касаційної скарги за змістом норм законодавства можуть бути більш суворими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: Levages Prestations Sevices v. France від 23.10.1996; Brualla Gomes de la Torre v. Spain від 19.12.1997).

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20.07.2006 вказав, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Суд зазначає, що право на доступ до суду є одним із аспектів права на суд згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції ЄСПЛ та повинно бути "практичним та ефективним", а не "теоретичним чи ілюзорним" (Рішення ЄСПЛ від 04.12.1995 у справі "Беллє проти Франції"). Це міркування набуває особливої актуальності у контексті гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції ЄСПЛ, з огляду на почесне місце, яке в демократичному суспільстві посідає право на справедливий суд. Водночас, право на доступ до суду, закріплене у статті 6, не є абсолютним, воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак, Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати статті 6 Конвенції ЄСПЛ, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (рішення ЄСПЛ від 12.07.2001 у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини").

Пунктом 2 частини 1 статті 287 ГПК України встановлено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 13, 14, 21, 25, 26, 28, 30 частини 1 статті 255 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

У даному випадку предметом касаційного оскарження є постанова Центрального апеляційного господарського суду від 11.11.2025 прийнята за результатами перегляду ухвали Господарського суду Полтавської області від 28.07.2025 щодо передачі матеріалів позовної заяви Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Боріваж", Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротермінал Логістик", Товариства з обмеженою відповідальністю "Термінал "Боріваж" про визнання недійсним договору №16/04/2024АТ про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 16.04.2024 та рішення загальних зборів учасників та заяви АТ КБ "ПриватБанк" про забезпечення позову до Господарського суду м. Києва для розгляду в межах справи № 910/11034/24 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротермінал Логістик".

Колегія суддів Верховного Суду зазначає, що відповідно до пункту 2 частини 1 статті 287 ГПК України можливість оскарження даної ухвали у касаційному порядку не передбачено.

У зв`язку з чим, касаційна скарга не підлягає розгляду в порядку касаційного провадження, тому в її прийняті слід відмовити з підстав передбачених пунктом 1 частиною 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного та керуючись статтями 234, 235, 286, 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Комерційного банку "Приватбанк" на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 28.07.2025 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 11.11.2025 у справі № 904/1926/23(904/3793/25).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий В.Я. Погребняк

Судді О.В. Васьковський

К.М. Огороднік