ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"20" січня 2026 р. Cправа № 902/1469/25

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Тварковського А.А.,

за участю секретаря судового засідання Литвиненко О.Р.,

представника позивача - Мельничука І.М.,

у відсутності представника відповідача,

розглянувши у порядку загального позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом: Комунального підприємства "Немирівводоканал" Немирівської міської ради (вул. Соборна, буд. 23, м. Немирів, Вінницький район, Вінницька область, 22800)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Вінниця" (вул. Пирогова, буд. 131, м. Вінниця, 21037)

про визнання додаткових угод недійсними та стягнення 315815,96 грн,

В С Т А Н О В И В :

Комунальним підприємством "Немирівводоканал" Немирівської міської ради подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Вінниця" про визнання додаткових угод недійсними та стягнення 315815,96 грн.

Ухвалою суду від 03.11.2025 відкрито провадження у справі № 902/1469/25 за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 27.11.2025 о 09:30 год.

Під час підготовчого провадження учасники справи скористалися правом на подання заяв по суті спору: відповідачем подано відзив на позовну заяву (а.с. 108-179, т.1); позивачем - відповідь на відзив (а.с. 188-196, т.1). Поряд з цим протокольною ухвалою від 27.11.2025 суд відхилив як необґрунтоване клопотання відповідача про зупинення провадження у справі (вх. №01-34/12142/25 від 10.11.2025).

Крім того, на підставі відповідного клопотання представнику позивача забезпечено участь у судових засіданнях у справі № 902/1469/25 в суді першої інстанції в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Виконавши завдання підготовчого провадження, судом закрито дану стадію судового процесу та призначено справу до розгляду по суті на 20.01.2026, про що 11.12.2025 постановлено відповідну ухвалу у протокольній формі.

На визначений час у судове засідання 20.01.2026 з`явився представник позивача (в режимі відеоконференції), який заявлений позов підтримав у повному обсязі з підстав та обставин викладених у позовній заяві та відповіді на відзив. Повідомлений належним чином відповідач (шляхом доставки ухвали від 16.12.2025 до електронного кабінету ЄСІТС) правом участі у судовому засіданні не скористався.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що внаслідок укладення ряду додаткових угод (1-8) до Договору №НЕ-200001 від 30.12.2022 про постачання електричної енергії споживачу, відповідно до яких змінено ціну за одиницю товару, Комунальне підприємство "Немирівводоканал" Немирівської міської ради не отримало електричної енергії на суму 315815,96 грн.

З огляду на викладене, позивач просить визнати недійсними вказані додаткові угоди внаслідок недотримання сторонами вимог чинного законодавства під час їх укладення, а також стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Вінниця" безпідставно сплачені кошти внаслідок збільшення ціни за додатковими угодами на загальну суму 315815,96 грн.

Суть заперечень ТОВ "Енера Вінниця", викладених у відзиві на позовну заяву, зводиться до того, що за час дії Договору середньозважена ціна електричної енергії на ринку "на добу наперед" зросла на 22,54%. Тому у зв`язку із коливанням ціни електричної енергії на ринку в бік збільшення Товариством з обмеженою відповідальністю "Енера Вінниця" було запропоновано Комунальному підприємству "Немирівводоканал" Немирівської міської ради підписати спірні додаткові угоди.

12.10.2022 з метою врегулювання питань закупівель на час військового стану Кабінет Міністрів України пішов на зустріч енергопостачальникам та прийняв постанову №1178 "Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених ЗУ "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування" (далі - Особливості).

Прийняттям Особливостей на час війни та протягом 90 днів з дня його припинення зміна ціни відбувається без будь-яких відсоткових обмежень, тому законодавець врегулював питання зміни ціни без будь-яких відсоткових обмежень, що дозволяє Товариству змінювати вартість за спожиту електроенергію пропорційно коливанню ціни такого товару на ринку та підтверджувати це відповідним документом.

Крім того, 07.05.2024 Міністерство економіки України видало Наказ №11712 від 07.05.2024 "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо особливостей здійснення публічних закупівель у сфері електроенергетики на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування" (далі - Рекомендації).

Пунктом 1 Розділу II Рекомендацій зазначено, що на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування під час здійснення публічних закупівель, зокрема електричної енергії, замовник керується вартісними межами, встановленими особливостями здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", затвердженими постановою № 1178 (далі - Особливості), тим самим підтвердило, що починаючи з жовтня 2022р. на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення зміна ціни відбувається без будь-яких відсоткових обмежень.

Тобто, дії Уряду в частині встановлення можливих випадків зміни істотних умов договору про закупівлю в Особливостях свідчать про те, що зміна ціни у разі коливання ціни товару на ринку могла у період дії відповідної норми Закону України "Про публічні закупівлі" від не обмежуючись періодичністю та відсотковою межею, пропорційно до такого коливання, яке фактично відбувається і є документально підтвердженим.

У відповіді на відзив на позовну заяву Комунальне підприємство "Немирівводоканал" Немирівської міської ради зазначає, що постачальником належним чином документально не підтверджено та необґрунтовано наявність підстав для підвищення ціни за одиницю товару з моменту укладання основного договору до моменту виникнення необхідності внесення змін (укладення додаткової угоди від 27.02.2023 №1, оскільки підняття ціни було загальновідомим фактом ще в середині грудня 2022 року).

Визнання недійсної попередньої додаткової угоди № 1 від 27.02.2023 тягне за собою наслідки у виді недійсності усіх похідних від нього подальших правочинів.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

За результатами процедури закупівлі 30.12.2022 між Комунальним підприємством "Немирівводоканал" Немирівської міської ради (Споживач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Енера Вінниця" (Постачальник) укладено Договір №НЕ-200001 про постачання електричної енергії споживачу (Договір), відповідно до п. 2.1. якого Постачальник продає Споживачу із 01.01.2023 до 31.12.2023 товар "ДК 021:2015:09310000-5 - "Електрична енергія" (Електрична енергія) для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Ціна цього Договору становить 2743550,43 грн (за рахунок власного бюджету), в т.ч. ПДВ 457258,41 грн (п. 5.1. Договору).

Згідно із п. 13.1. Договору останній набирає чинності з моменту підписання Сторонами, скріплення печатками Сторін (за наявності) і діє до 31.12.2023 року включно, але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань в частині розрахунків.

Додатком №1 до Договору "Комерційна пропозиція Постачальника" сторони визначили кількість купованої електричної енергії - 463400 кВт/год за ціною 4,933733 грн без ПДВ за 1 кВт/год.

У подальшому між Споживачем та Постачальником укладено ряд додаткових угод до Договору, а саме:

- додатковою угодою від 27.02.2023 № 1 збільшено базову ціну товару за 1 кВт/год до 6,067696 електричної енергії, з урахуванням тарифу на послуги з передачі та розподілу на підставі Постанови НКРЕКП №1794 від 21.12.2022 (тариф розподіл ВОЕ), Постанови НКРЕКП №1788 від 01.12.2021 (тариф передачі) та зменшено кількість до 81739,00 кВт/год;

- додатковою угодою від 13.03.2023 № 2 внесено зміни до договору щодо збільшення ціни за 1 кВт/год електричної енергії до 6,331408 грн без ПДВ та збільшено обсяги до 433324,00 кВт;

- додатковою угодою від 27.04.2023 № 3 внесено зміни до договору щодо зменшення ціни за 1 кВт/год електричної енергії до 6,127660 грн без ПДВ та збільшено обсяги до 447732,00 кВт;

- додатковою угодою від 31.05.2023 № 4 було зміни до договору щодо збільшення ціни за 1 кВт/год електричної енергії до 6,331408 грн без ПДВ та зменшено обсяги до 433324,00 кВт;

- додатковою угодою від 13.06.2023 № 5 внесено зміни до договору щодо збільшення ціни за 1 кВт/год електричної енергії до 6,702856 грн без ПДВ та зменшено обсяги до 409311,00 кВт;

- додатковою угодою від 31.08.2023 № 6 внесено зміни до договору щодо збільшення обсягів до 452157,00 кВт, також даною угодою передбачено, визнання недійсною додаткової угоди №2 від 13.03.2023;

- додатковою угодою від 31.08.2023 № 7 збільшено базову ціну товару за 1 кВт/год до 7,642151 грн без ПДВ електричної енергії, з урахуванням тарифу на послуги з передачі та розподілу та зменшено кількість до 359002,00 кВт/год;

- додатковою угодою від 29.09.2023 № 8 збільшено базову ціну товару за 1 кВт/год до 7,869221 грн без ПДВ електричної енергії зменшено кількість до 348643,00 кВт/год.

В обґрунтування підстав укладення додаткових угод в матеріалах справи містяться ряд листів Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Вінниця" про збільшення ціни на електричну енергію з 01.04.2023, з 01.06.2023, з 01.07.2023 та у серпні 2023 року. Поряд з цим додано експертні висновки Вінницької торгово-промислової палати №В-259 від 10.08.2023 та №В-298 від 04.09.2023.

Позивач вказує, що за погодженою у Договорі ціною (без врахування спірних додаткових угод) Товариство з обмеженою відповідальністю "Енера Вінниця" виконало свої зобов`язання згідно поставленого обсягу електричної енергії на суму 1471688,15 без ПДВ (298291,00 кВт/год * 4,933733 грн без ПДВ за 1 кВт/год = 1471688,15 без ПДВ). Всього - 1766025,78 грн з ПДВ. Проте комунальне підприємство "Немирівводоканал" Немирівської міської ради за вказаний обсяг спожитої електричної енергії сплатило ТОВ "Енера Вінниця" 2081841,74 грн з ПДВ, тому відповідач безпідставно отримав кошти на загальну суму 315815,96 грн, які заявлено до стягнення.

Поряд з цим згідно наявних у матеріалах справи платіжних інструкцій підтверджується оплата вартості отриманої позивачем електричної енергії за Договором лише в сумі 2071841,74 грн. Водночас наявні рахунки та акти прийняття-передавання електроенергії підтверджують обсяги і вартість вказану позивачем (2081841,74 грн з ПДВ). Тобто різниця між вартістю поставки товару за первісною ціною, обумовленою Договором, та фактичною оплатою становить 305815,96 грн (2071841,74 грн - 1766025,78 грн = 305815,96 грн), а не 315815,96 грн як зазначено у другій позовній вимозі.

З огляду на встановлені обставини справи, суд враховує таке.

Статтею 203 Цивільного кодексу України (ЦК України) передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до частин першої, третьої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою, шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, господарський суд повинен установити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Тобто, для того щоб визнати той чи інший правочин недійсним, позивач у справі має довести, що такий правочин саме в момент його укладання, зокрема, суперечив Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

За приписами статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Сторони, уклавши за результатом проведеної процедури закупівлі Договір №НЕ-200001 від 30.12.2022 про постачання електричної енергії споживачу, погодили всі його істотні умови, у тому числі предмет, ціну та строк виконання зобов`язань, що узгоджується з приписами частини статті 180 Господарського кодексу України (тут і надалі чинного на момент виникнення спірних правовідносин) та приписами Закону України "Про публічні закупівлі".

Відповідно до умов Договору загальна ціна Договору становить 2743550,43 грн з ПДВ, ціна 1 кВт електричної енергії становить 4,933733 грн без ПДВ, загальний обсяг закупівлі становить 463400 кВт/год.

Закон України "Про публічні закупівлі" визначає правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад.

Частиною першою статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" передбачено, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 628, статтею 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частин першої-третьої статті 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

За частиною другою статті 189 ГК України ціна є істотною умовою господарського договору.

За приписами частин першої, другої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до частини першої статті 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Відповідно до частини четвертої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

За приписами частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю/внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.

З огляду на зазначене, зміна істотних умов договору про закупівлю (збільшення ціни за одиницю товару) є правомірною виключно за таких умов: відбувається за згодою сторін; порядок зміни умов договору має бути визначений самим договором (відповідно до проєкту, який входив до тендерної документації); підстава збільшення - коливання ціни такого товару на ринку (обґрунтоване і документально підтверджене постачальником); ціна за одиницю товару може збільшуватися не більше ніж на 10%; загальна сума (ціна) договору не повинна збільшуватися.

У постанові від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що у будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами у договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару у бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.11.2025 у справі № 920/19/24 зазначила, що не вбачає відступу від висновку про застосування норми права, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 січня 2024 року у справі № 922/2321/22.

Верховний Суд неодноразово зауважував, що передбачена законодавством про публічні закупівлі норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим. Для того, щоб за таких обставин не був розірваний уже укладений договір і щоб не проводити новий тендер закон дає можливість збільшити ціну за одиницю товару не більше як на 10 %. Інше тлумачення відповідної норми Закону "Про державні закупівлі" нівелює, знецінює, робить непрозорою процедуру відкритих торгів (постанови Верховного Суду: від 12.11.2024 у справі № 910/19784/23, від 10.09.2024 у справі № 918/703/23, від 02.07.2024 у справі № 910/13579/23, від 14.05.2024 у справі № 917/1010/22).

Суд зазначає, що тендер проводиться не лише для того, щоб закупівля була проведена на максимально вигідних для держави умовах, але й для того, щоб забезпечити однакову можливість усім суб`єктам господарювання продавати свої товари, роботи чи послуги державі.

Водночас метою Закону України "Про публічні закупівлі" є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобіганні проявам корупції в цій сфері та розвитку добросовісної конкуренції, оскільки продавці з метою перемоги можуть під час проведення процедури закупівлі пропонувати ціну товару, яка нижча за ринкову, а в подальшому, після укладення договору про закупівлю, вимагати збільшити цю ціну, мотивуючи коливаннями ціни такого товару на ринку (постанови Верховного Суду: від 10.12.2024 у справі№924/413/24, від 15.10.2024 у справі № 918/18/24, від 08.10.2024 у справі № 918/728/23).

Відповідно до пункту 3-7 розділу Х "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про публічні закупівлі" встановлено, що на період дії правового режиму воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування особливості здійснення закупівель товарів, робіт та послуг для замовників, передбачених цим Законом (далі - Особливості), визначаються Кабінетом Міністрів України із забезпеченням захищеності таких замовників від воєнних загроз та з дотриманням вимог, встановлених пунктом 3-8 цього розділу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178 затверджено Особливості здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, які встановлюють порядок та умови здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", із забезпеченням захищеності таких замовників від воєнних загроз на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування.

Відповідно до підпункту 2 пункту 19 Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178, яка набрала чинності 19.10.2022 та діяла станом на час укладення додаткових угод, істотні умови договору про закупівлю, укладеного відповідно до пунктів 10 і 13 (крім підпункту 13 пункту 13) цих особливостей, не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку, зокрема, погодження зміни ціни за одиницю товару в договорі про закупівлю у разі коливання ціни такого товару на ринку, що відбулося з моменту укладення договору про закупівлю або останнього внесення змін до договору про закупівлю в частині зміни ціни за одиницю товару. Зміна ціни за одиницю товару здійснюється пропорційно коливанню ціни такого товару на ринку (відсоток збільшення ціни за одиницю товару не може перевищувати відсоток коливання (збільшення) ціни такого товару на ринку) за умови документального підтвердження такого коливання та не повинна призвести до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю на момент його укладення.

Відповідач у відзиві, посилаючись на Методичні рекомендації щодо особливостей здійснення публічних закупівель у сфері електроенергетики на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджених наказом Мінекономіки від 07.05.2024 № 11712, який відсилає до підпункту 2 пункту 19 Особливостей, зазначає, що законодавець надав право сторонам договору збільшувати ціну за одиницю товару на відсоток коливання такої ціни у бік збільшення без прив`язки до обмеження у 10 %.

Водночас надання Міністерством економіки України листів або роз`яснень, які суперечать висновку щодо застосування норм права, викладеному у постановах Верховного Суду, а у цьому випадку викладеному в постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 січня 2024 року у справі № 922/2321/22, прямо порушує наведені вище правові приписи та жодним чином не може вплинути на правильність застосування норм Закону № 922-VIII (такі висновки викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі № 922/2497/23 та підтримано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21.11.2025 у справі № 920/19/24).

За приписами частини четвертої статті 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Пунктом 5.5.1. Договору сторони визначили, що погодження зміни ціни за одиницю товару в договорі про закупівлю у разі коливання ціни такого товару на ринку, що відбулося з моменту укладення договору про закупівлю або останнього внесення змін до договору про закупівлю в частині зміни ціни на одиницю товару. Зміна ціни на одиницю товару здійснюється пропорційно коливанню ціни такого товару на ринку (відсоток збільшення ціни за одиницю товару не може перевищувати відсоток коливання (збільшення) ціни такого товару на ринку) за умови підтвердження такого коливання та не повинна призвести до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю на момент його укладення.

Верховний Суд у постанові від 06.02.2025 у справі № 916/747/24 зазначає, що кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження викладених у ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо.

Тобто сам факт збільшення ціни товару на ринку не обов`язково тягне за собою підвищення ціни на аналогічний товар, який є предметом договору.

Звертаючись до замовника з пропозиціями підвищити ціну, постачальник має обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору за ціною, запропонованою замовнику на тендері, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для постачальника вочевидь невигідним. Крім того, постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції).

Під коливанням ціни необхідно розуміти зміну за певний період часу ціни товару на ринку чи то в сторону зменшення, чи в сторону збільшення. І таке коливання має відбуватись саме в період укладання договору і до внесення відповідних змін до нього.

Водночас, на підтвердження факту коливання ціни на товар, у документі, який видає компетентна організація, має бути зазначена чинна ринкова ціна на товар і її порівняння з ринкового ціною станом на дату, з якої почали змінюватися ціни на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявності коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників коливання цін, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження.

Законом України "Про публічні закупівлі" не передбачено форму/вигляд інформації щодо такого коливання, внесення змін до договору про закупівлю можливе у випадку саме факту коливання ціни такого товару на ринку та повинно бути обґрунтованим і документально підтвердженим. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2025 у справі № 916/747/24.

За висновком Верховного Суду, викладеним у постанові Верховного Суду від 13.10.2020 у справі № 912/1580/18, довідки та експертні висновки Торгово-промислової палати України можуть використовуватися для підтвердження коливання ціни товару на ринку.

Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі № 924/1240/18 з подібних правовідносин вказав, що у документі, який видає компетентна організація, має бути зазначена чинна ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почалися змінюватися ціни на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявності коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників коливання цін, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження викладених в ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо (п. 8.10 постанови).

Визначаючись щодо правомірності підстав укладення додаткової угоди № 1 від 27.02.2023, суд враховує, що такою угодою було збільшено базову ціну товару за 1 кВт/год до 6,067696 електричної енергії, з урахуванням тарифу на послуги з передачі та розподілу на підставі Постанови НКРЕКП №1794 від 21.12.2022 (тариф розподіл ВОЕ), Постанови НКРЕКП №1788 від 01.12.2021 (тариф передачі) та зменшено кількість до 81739,00 кВт/год.

Основний Договір №НЕ-200001 про постачання електричної енергії споживачу було укладено 30.12.2022, а спірна додаткова угода №1 підписана сторонами 27.02.2023. В свою чергу, постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 1794, яка стала підставою для внесення змін, прийнята 21.12.2022 (у постанові вказано, що вона набирає чинності з 01 січня 2023 року).

З огляду на викладене, зміни в тарифах на електроенергію (послуги з передачі і розподілу), які внесені повноважним державним органом, набрали чинності ще до укладення основного договору та мали бути враховані в ньому, а внесення змін, які відбулися до підписання договору свідчить про порушення вимог п. 19 Особливостей.

Підставою для внесення змін до Договору щодо підвищення ціни за 1 кВт/год електроенергії згідно додаткової угоди №1 від 30.12.2022 також слугувала постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 1788 від 21.12.2022, яка набрала чинності до укладення такої додаткової угоди. Тобто на момент укладення Договору така зміна була прогнозованою.

Отже, Постачальником належним чином документально не підтверджено та необґрунтовано наявність підстав для підвищення ціни за одиницю товару з моменту укладання основного договору до моменту виникнення необхідності внесення змін (укладення додаткової угоди від 27.02.2023 №1), оскільки підняття ціни було загальновідомим фактом ще станом на 21 грудня 2022 року.

З тих же підстав документально не підтверджено обґрунтованість збільшення ціни за одиницю товару за додатковими угодами №2 від 13.03.2023, №3 від 27.04.2023 та № 4 від 31.05.2023, підставами укладення яких вказано постанови НКРЕКП №1794 від 21.12.2022 (тариф розподіл ВОЕ) та №1788 від 01.12.2021 (тариф передачі), оскільки відповідні зміни були прогнозовані на момент укладення основного Договору.

Більше того, додаткові угоди №2 від 13.03.2023, №3 від 27.04.2023 збільшили обсяги закупівлі до 447732,00 кВт/год, а потім до 447732,00 кВт/год (враховуючи, що додатковою угодою № 1 від 27.02.2023 обсяг закупівлі зменшено до 81739 кВт/год).

Так, пунктом 19 Особливостей, зокрема за підпунктами 1, 2 і 8 цього пункту визначається можливість корегування обсягу закупівлі.

В силу підпунктів 1 і 2 пункту 19 Особливостей дозволена можливість лише зменшення обсягу закупівлі. Тільки за підпунктом 8 пункту 19 Особливостей в силу частини 6 статті 41 Закону "Про публічні закупівлі" можливе збільшення обсягу закупівлі. Тому, збільшувати обсяг закупівлі, якщо це не зміна за частиною 6 статті 41 Закону (дія договору про закупівлю може бути продовжена на строк, достатній для проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі на початку наступного року в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної в початковому договорі про закупівлю, укладеному в попередньому році, якщо видатки на досягнення цієї цілі затверджено в установленому порядку) є неправомірною.

В свою чергу, додаткові угоди №2-8, є уже похідними від попередньої додаткової угоди №1, зміни за якою суперечить п. 19 Особливостей (оскільки кожна наступна додаткова угода має фіксовану ціну за одиницю товару, а тому є похідною від попередніх додаткових угод, та як наслідок є незаконною).

Крім того, в підтвердження коливання ціни електричної енергії як підстави для укладення додаткової угоди №7 від 31.08.2023 Постачальником надано експертний висновок Вінницької торгово-промислової палати №В-259 від 10.08.2023, у якому проаналізовано коливання середньозваженої ціни електричної енергії за липень 2023 року по відношенню до червня 2023 року в бік збільшення на 23,50 %.

На підтвердження коливання ціни електричної енергії як підстави для укладення додаткової угоди №8 від 29.09.2023 Постачальником надано експертний висновок Вінницької торгово-промислової палати №В-298 від 04.09.2023, у якому проаналізовано коливання середньозваженої ціни електричної енергії за серпень 2023 року по відношенню до липня 2023 року в бік збільшення на 13,42 %.

Однак у цих експертних висновках торгово-промислової палати на підтвердження підстав для укладення спірних додаткових угод інформація про динаміку ціни електричної енергії з прив`язкою до дати укладення Договору чи попередньої додаткової угоди відсутня, лише зазначено середньозважені ціни за окремі місяці погодженого постачання. Водночас Договір укладено 30.12.2022, а динаміку збільшення ціни визначено лише починаючи з червня 2023 року.

Отже, такі документи не містять відомостей щодо динаміки ціни на предмет закупівлі, у ньому відсутній аналіз вартості електричної енергії на конкретну дату у порівнянні з попередніми періодами дати укладання договору, чи будь-які інші дані, які б підтверджували коливання ціни електричної енергії на ринку, у зв`язку з чим не містять належного обґрунтування для зміни істотних умов договору на підставі п. 19 Особливостей. Тому необхідність внесення зміни ціни не можна вважати обґрунтованою та такою, що підтверджена документально.

Як уже суд зазначав вище, відповідно до частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно із частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою статті 203 цього Кодексу.

Частиною третьою статті 215 ЦК України передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до частини 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, статті 20 Господарського кодексу України визнання правочину недійсним є способом захисту цивільних прав та інтересів. Частина 2 ст. 20 Господарського кодексу України серед способів захисту визначає визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом.

Враховуючи те, що додаткові угоди 1-8 до Договору №НЕ-200001 від 30.12.2022 про постачання електричної енергії споживачу укладені з порушенням вимог п. 19 Особливостей, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання вказаних додаткових угод недійсними на підставі ч. 1 ст. 203, ч.1 ст. 215 Цивільного кодексу України та про задоволення позову в цій частині.

Що стосується доводів відповідача про відсутність підстав для визнання додаткової угоди №2 недійсною, оскільки сторони погодили її недійсність самостійно в додатковій угоді №6, то суд вважає їх безпідставними, адже наведені підстави не позбавляють можливості позивача звернутися до суду відповідно до вимог чинного законодавства для визнання її недійсною в судовому порядку.

Визначаючись щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача безпідставно сплачених коштів внаслідок збільшення ціни за додатковими угодами на загальну суму 315 815,96 грн, суд враховує таке.

Згідно із частиною першою статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно із пунктом 1 частини третьої статті 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.

Враховуючи відповідні приписи законодавства, суд вважає обґрунтованою вимогу про стягнення з відповідача всього, що було отримано за додатковими угодами, які було визнані судом недійсними, а при проведенні відповідних розрахунків повинні братися ціни, встановлені сторонами в основному договорі.

Судом встановлено, що розрахунок надмірно сплачених коштів здійснювався позивачем на підставі ціни, що була погоджена сторонами в основному Договорі та відповідно до кількості спожитої електричної енергії за відповідний період. Поряд з цим судом встановлено, що згідно наявних у матеріалах справи платіжних інструкцій підтверджується оплата вартості отриманої позивачем електричної енергії за Договором в сумі 2071841,74 грн. Тобто різниця між вартістю поставки товару за первісною ціною, обумовленою Договором, та фактичною оплатою (відповідно до тих доказів, які містяться у справі) становить 305815,96 грн (2071841,74 грн - 1766025,78 грн = 305815,96 грн).

Отже, позов в цій частині є обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню в сумі 305 815,96 грн. Відтак у стягненні з відповідача 10000 грн слід відмовити як заявлених безпідставно (315815,96 грн - 305815,96 грн = 10000 грн).

Висновку про наявність підстав для визнання додаткових угод недійсними в результаті необґрунтованого збільшення ціни в період виконання умов договору про публічні закупівлі, та як наслідок - для стягнення безпідставно отриманих за такими додатковими угодами коштів притримується Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.01.2024 року у справі № 922/2321/22.

Відповідно до статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується.

За змістом статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 14 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно із положеннями статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судом кожній стороні була надана розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, в т.ч. подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, прийняти участь у досліджені доказів, надати пояснення, обґрунтувати перед судом переконливість поданих доказів та позицій по справі, скористатись іншими процесуальними правами.

Як зазначалось вище, суд процесуальним законом позбавлений права на збирання доказів по справі з власної ініціативи, що було б порушенням рівності прав учасників судового процесу.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи із оцінки наявних у справі доказів, суд, керуючись своїм внутрішнім переконанням на підставі всебічного, повного, об`єктивного з`ясування обставин справи, приходить до висновку часткове задоволення позову з урахуванням підтвердження безпідставно сплачених коштів у розмірі 305815,96 грн. Поряд з цим викладені відповідачами заперечення по суті спору жодним чином не спростовують викладених судом мотивів в частині задоволення позову.

В силу приписів п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав - покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, у зв`язку із частковим задоволенням позову витрати на сплату судового збору за подання позовної заяви в розмірі 23049 грн покладаються на відповідача, в решті такі витрати в розмірі 120 грн (в частині відмови у позові) залишаються за позивачем. При обчисленні ставки судового збору відповідно до частини 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" застосовано коефіцієнт 0,8, оскільки позовну заяву подано в електронній формі в підсистемі ЄСІТС "Електронний суд".

Керуючись ст.ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати недійсними додаткові угоди до Договору №НЕ-200001 від 30.12.2022 про постачання електричної енергії споживачу, укладеного між Комунальним підприємством "Немирівводоканал" Немирівської міської ради () та Товариством з обмеженою відповідальністю "Енера Вінниця" ():

- № 1 від 27.02.2023;

- № 2 від 13.03.2023;

- № 3 від 27.04.2023;

- № 4 від 31.05.2023;

- № 5 від 13.06.2023;

- № 6 від 31.08.2023;

- № 7 від 31.08.2023;

- № 8 від 29.09.2023.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Вінниця" (вул. Пирогова, буд. 131, м. Вінниця, 21037, ) на користь Комунального підприємства "Немирівводоканал" Немирівської міської ради (вул. Соборна, буд. 23, м. Немирів, Вінницький район, Вінницька область, 22800, ) 305815,96 грн - безпідставно сплачених коштів та 23049 грн - витрат на сплату судового збору.

4. У стягненні з відповідача 10000 грн безпідставно сплачених коштів відмовити, у зв`язку з чим витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви в сумі 120 грн залишити за позивачем.

5. Згідно із приписами ч.1 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

6. Відповідно до положень ч.1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Оскільки в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

7. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи до Електронних кабінетів ЄСІТС.

Повне рішення складено 30 січня 2026 р.

Суддя А.А. Тварковський

віддрук. прим.:

1 - до справи.