ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" січня 2026 р.м. ХарківСправа №922/4246/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Добрелі Н.С.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Комунального підприємства "ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ"
доФізичної особи-підприємця Соколова Олексія Вікторовича
простягнення коштів

без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

КП "ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до ФОП Соколова О.В., в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача:

- заборгованість за невиконання зобов`язань за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії в сумі 80.477,36 грн за період жовтень 2023 - квітень 2025;

- заборгованість за абонентську плату за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії в сумі 382,26 грн за період вересень 2023 - липень 2025;

- заборгованість за технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за публічним договором з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності в сумі 1.139,16 грн за період вересень 2023 - липень 2025.

Фактичними підставами позову є невиконання відповідачем своїх договірних зобов`язань в частині своєчасної та повної оплати наданих позивачем послуг.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 08.12.2025 з урахуванням малозначності справи №922/4246/25 в розумінні частини п`ятої статті 12 ГПК України відкрито спрощене позовне провадження, призначено розгляд справи без повідомлення сторін та встановлено учасникам справи строк для подання заяв по суті справи.

24.12.2025 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" від відповідача надійшов відзив (вх. №30154/2), в якому вважає позовну заяву необґрунтованою та безпідставною. Зазначає, що не надання позивачем доказів приєднання відповідача до публічного договору про надання послуги з постачання теплової енергії не доводить наявність договірних відносин між сторонами та не доводить надання таких послуг позивачем відповідачу. На замовлення відповідача був проведений енергетичний аудит нежитлових приміщень, котрі належать відповідачу на праві власності, за результатами якого встановлено, що через нежитлові приміщення проходять теплоізольовані трубопроводи внутрішньобудинкової централізованої системи опалення через які надходить теплова енергія в обсязі розрахункового теплового навантаження 0,00008134 Гкал/год. Радіатори централізованої системи опалення в нежитлових приміщеннях на момент обстеження відсутні (демонтовані). Централізоване гаряче водопостачання в приміщеннях відсутнє. Нежитлові приміщення облаштовані альтернативним видом опалення - електричними алюмінієвими секційними радіаторами.

29.12.2025 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. №30426/25), в якій зазначає, що нежитлове приміщення, яке належить відповідачу, вбудоване в житловий будинок та знаходиться в його тепловому контурі. Система опалення нежитлових приміщень є невід`ємною частиною централізованої системи опалення будинку в цілому. Нарахування плати за послугу з постачання теплової енергії виконується згідно з показаннями будинкового приладу обліку теплової енергії. На теперішній час відсутні докази дотримання процедури відключення відповідача від системи централізованого опалення.

31.12.2025 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" від відповідача надійшли заперечення (вх. №30650/25), в яких зазначає, що позивачем у відповіді на відзив не спростовані результати енергетичного аудиту, згідно з яким встановлено, що через нежитлові приміщення відповідача проходять теплоізольовані трубопроводи внутрішньобудинкової централізованої системи опалення. Також позивачем не надані докази понесення ним витрат по опаленню місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та витрат по забезпеченню функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, що є передумовою їх відшкодування.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

За висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розгляну за наявними матеріалами справи.

Перевіривши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд встановив наступне.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційна довідка від 04.06.2025 №429831553) нежитлові приміщення 1-го поверху №7-1-:-7-6 в літ. "А-2" загальною площею 68,1 кв. м за адресою: м. Харків, вул. Халтуріна, 46 (далі - Приміщення) належить відповідачу на праві приватної власності.

Згідно з Актами готовності до опалювальних періодів 2023/2024 та 2024/2025 років від 10.08.2023 №174/784 та від 11.04.2024 №175/1533 житловий будинок за адресою: м. Харків, вул. Ахієзерів (колишня Халтуріна), 46 був готовий до опалювальних періодів.

На підставі Актів підключення/включення від 25.10.2023 №175/1204, від 25.03.2024 №175/2870, від 23.10.2024 №175/4453, від 15.04.2025 №175/5486 здійснювалося постачання теплової енергії до житлового будинку за адресою: м. Харків, вул. Ахієзерів (колишня Халтуріна), 46. Зазначені акти на підключення та відключення опалення в опалювальних сезонах 2023-2024, 2024-2025 підписані та скріплені печатками уповноважених представників КП "ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ" та балансоутримувача будинку.

Позивач зазначає, що на підставі частини п`ятої статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 21.08.2019 №830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 №1022), на офіційному сайті КП "ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ" www.hts.kharkov.ua в мережі Інтернет 31.10.2021 було розміщено Індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії (надалі - Індивідуальний договір). Зазначений договір є публічним договором приєднання, який набрав чинності з 01.12.2021 та укладений з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України.

Оскільки Приміщення, котрі належать відповідачу на праві приватної власності, розташовані в житловому будинку за адресою: м. Харків, вул. Ахієзерів (колишня Халтуріна), 46, то починаючи з 01.12.2021 надання послуги з постачання теплової енергії відповідачу за цією адресою здійснюється на підставі Індивідуального договору.

Згідно умовами Індивідуального договору КП "ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ" як виконавець зобов`язався надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.

Відповідно до пункту 4 Індивідуального договору фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послуги, факт отримання послуги.

Положеннями пункту 51 Індивідуального договору передбачено, що він набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності.

Відповідно до пункту 32 Індивідуального договору плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно.

Згідно з пунктом 30 Індивідуального договору споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з плати за послугу, плати за абонентське обслуговування.

Як зазначає позивач, по особовому рахунку відповідача (17551-7112) обліковується заборгованість за Індивідуальним договором, а саме: за спожиту теплову енергію за період жовтень 2023 - квітень 2025 в розмірі 80.477,36 грн, а також за абонентською платою за період вересень 2023 липень 2025 у розмірі 382,26 грн.

Позивачем направлялися відповідачу рахунки-фактури на оплату спожитої теплової енергії та на оплату абонентської плати, які відповідачем оплачені не були.

Крім того, відповідно до частини п`ятої статті 13, частини першої статті 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" з 01.07.2022 набрав чинності публічний договір з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності (далі - Договір з технічного обслуговування), який укладається з урахуванням статей 11, 633, 634, 641, 642 ЦК України та опублікований на офіційному сайті Позивача в мережі Інтернет www.hts.kharkov.ua 01.06.2022. За умовами якого КП "ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ" як виконавець зобов`язується надати споживачу послуги з технічного (у тому числі аварійного) обслуговування та поточного ремонту внітрішньобудинкових систем теплопостачання, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплатити виконавцю надані послуги за затвердженою вартістю в строки та на умовах, визначених цим договором.

Згідно з пунктом 13 Договору з технічного обслуговування, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги сплачується споживачем виконавцю щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно.

Позивач зазначає, що по особовому рахунку відповідача №17551-7112 обліковується заборгованість за Договором з технічного обслуговування в сумі 1.139,16 грн, яка утворилася за період вересень 2023 - липень 2025.

Враховуючи невиконання відповідачем зобов`язань за Індивідуальним договором та Договором з технічного обслуговування, а також споживання теплової енергії без достатніх правових підстав (за відсутності договору) позивач звернувся до господарського суду з даним позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

За змістом статей 4, 5 ГПК України, статті 15 ЦК України та статті 20 ГК України можливість задоволення позовних вимог вимагає наявності та доведеності наступної сукупності елементів: наявність у позивача захищуваного суб`єктивного права/охоронюваного законом інтересу, порушення (невизнання або оспорювання) такого права/інтересу з боку визначеного відповідача та належність (адекватність характеру порушення та відповідність вимогам діючого законодавства) обраного способу судового захисту. Відсутність або недоведеність будь-якого із вказаних елементів, що становлять предмет доказування для позивача, унеможливлює задоволення позову.

Предметом спору у цій справі є питання щодо наявності або відсутності підстав для стягнення з відповідача заборгованості за Індивідуальним договором, абонентської плати за Індивідуальним договором, а також заборгованості за Договором з технічного обслуговування.

Відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг, і фізичною та юридичною особою, яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення у різні періоди, за які позивачем у даній справі було здійснено нарахування теплової енергії, регулюються ЦК України, Законом України "Про теплопостачання", Правилами надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 №1022, далі - Правила №1022).

У Законі України "Про теплопостачання" надано визначення поняттям "споживач" та "теплова енергія", а саме: споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору; теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

У розумінні Закону України "Про теплопостачання" споживачем теплової енергії є фізична або юридична особа, що використовує теплову енергію на підставі договору.

Як вбачається з матеріалів справи, у даному випадку спірна заборгованість виникла в період жовтень 2023 - квітень 2025 внаслідок споживання теплової енергії у Приміщенні, котре належать на праві власності відповідачу. Позивач вважає, що обсяг спожитої відповідачем теплової енергії за період жовтень 2023 - квітень 2025 має визначатись за Індивідуальним договором, укладеним 01.12.2021 між КП "ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ" та ФОП Соколовим О.В., тоді як останній вказує, що між сторонами відсутні будь-які договірні відносини з приводу поставленої теплової енергії.

Згідно зі статтею 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Тобто внесення змін до публічного договору приєднання законодавством не допускається оскільки вказане призведе до порушення прав інших суб`єктів імперативно визначених відносин.

Частиною першою статті 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Предметом спору у цій справі є, зокрема, вимога позивача про стягнення з відповідача вартості наданих послуг за постачання теплової енергії, абонентської плати та технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за Індивідуальним договором та Договором з технічного обслуговування, які є публічними договорами.

Судом встановлено, що спірні правовідносини, які виникли між сторонами в даній справі, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги", який введено в дію з 01.05.2019.

Цим Законом регулюються основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

Згідно з частинами першою, третьою статті 2 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Норми цього Закону застосовуються з урахуванням особливостей, встановлених законами, що регулюють відносини у сферах постачання та розподілу електричної енергії і природного газу, постачання теплової енергії, централізованого постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відповідно до частини сьомої статті 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

В обґрунтування висновку про те, що правовідносини між КП "ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ" та ФОП Соколовим О.В. регулюються Індивідуальним договором, позивач посилається на абзац третій пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та частину п`яту статті 13 цього Закону.

Згідно із частиною сьомою статті 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до дати обрання співвласниками багатоквартирного будинку однієї з моделей організації договірних відносин, визначених частиною, першою цієї статті, між виконавцем відповідної комунальної послуги та кожним співвласником укладається публічний договір приєднання відповідно до вимог частини п`ятої статті 13 цього Закону.

Відповідно до вказаних норм договори про надання комунальних послуг, у тому числі із співвласниками багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України про затвердження типових публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг (абзац третій пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

У разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання (частина п`ята статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

Наведені вище положення спеціального законодавства у сфері надання комунальних послуг свідчать про те, що законодавець унормував обов`язок підприємства теплопостачання з 01.05.2019 (тобто з дати, коли набрав чинності Закону України "Про житлово-комунальні послуги" у новій редакції) укладати договори на послуги з постачання теплової енергії, які в силу вимог Закону мали бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг та споживачами цих послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 №1022, з урахуванням волевиявлення споживача щодо обрання моделі договірних відносин.

Водночас, за відсутності волевиявлення співвласників багатоквартирних будинків щодо прийняття рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг ініціатива щодо його укладення надається безпосередньо виконавцям таких послуг, що мало місце у цій справі (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.11.2021 у справі №908/3233/20, від 14.12.2023 у справі №908/2078/22 та від 09.04.2024 у справі №908/710/23).

Пунктом 13 Правил №1022 передбачено, що надання послуги здійснюється виключно на договірних засадах.

Індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем.

31.10.2021 на офіційному сайті КП "ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ" http://www.hts.kharkov.ua/ в мережі Інтернет був розміщений індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії. Також 01.07.2022 опубліковано публічний договір з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач протягом 30 днів з дня опублікування тексту вищенаведеного індивідуального договору на офіційному веб-сайті виконавця послуг (позивача) не прийняв рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклав відповідний договір з позивачем як виконавцем комунальної послуги.

Суд зауважує, що законодавцем була передбачена неактивність споживачів щодо укладання договорів, тому не підписання заяви-приєднання до договору не є наслідком відсутності підстав для укладання договору, оскільки у даному випадку договір є не тільки договором приєднання, але й договором публічним, що не узалежнює його укладеності від обов`язковості підписання заяви-приєднання.

Отже, відповідачем була прийнята (акцептована) оферта позивача укласти індивідуальний договір шляхом мовчазної згоди в порядку частини п`ятої статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", шляхом надання послуг з теплопостачання.

Таким чином твердження відповідача про відсутність будь-яких договірних правовідносини з КП "ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ" є необґрунтованим.

З матеріалів справи вбачається, що по особовому рахунку відповідача №17551-7112 обліковується заборгованість за Індивідуальним договором за спожиту теплову енергію в загальній сумі 80.477,36 грн, яка утворилася за період жовтень 2023 - квітень 2025.

Суд зазначає, що умовами пункту 11 Індивідуального договору передбачено, що обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 №315.

На виконання пунктів 1, 2, 3, 5, б, в частини другої, пункту 2 частини третьої, частин четвертої і п`ятої статті 10 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", пункту 4 частини другої статті 4 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" було розроблено Методику розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, яка затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 №315 (далі - Методики №315).

У відповідності до пункту 1 Розділу II Методики №315 загальний обсяг теплової енергії на опалення будівлі/будинку (Qопбуд) визначається за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку теплової енергії або розрахунково у разі його (їх) відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати.

Згідно з пунктом 2 Розділу II Методики №315 загальний обсяг спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення (Qопбуд) у кожному розрахунковому періоді розподіляється на потреби безпосередньо опалення житлових/нежитлових приміщень (Qпр), забезпечення загальнобудинкових потреб на опалення (Qопз.п.б) будівлі/будинку та сумарного обсягу теплової енергії (Eі Qвідкл.і), що надходить до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення, у відповідності до наступної формули (№1): Qопбуд = Qпр + Qопз.п.б + Eі Qвідкл.і, Гкал, де:

1) Qпр - обсяг спожитої теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень у будівлі/будинку, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, або власниками майнових прав на об`єкти нерухомого майна у завершеній будівництвом будівлі, право власності на які не зареєстровано, Гкал;

2) Qопз.п.б - обсяг спожитої теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, визначений відповідно до розділу IV цієї Методики, Гкал;

3) Eі Qвідкл.і - сумарний обсяг спожитої теплової енергії на опалення приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення, через які прокладені транзитні трубопроводи внутрішньобудинкової системи опалення, Гкал.

Розподіл між споживачами загального обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення здійснюється відповідно до розділів III, IV цієї Методики.

Системний аналіз наведених правових норм, які регулюють, відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг та їх оплати, дає підстави для висновку, що оплата за житлово-комунальні послуги здійснюється виключно на договірних засадах, які відповідають типовому договору і не можуть містити інших оплачуваних додаткових умов.

Судом встановлено, що розрахунок заборгованості за спожиту теплову енергію за період жовтень 2023 - квітень 2025 проведений позивачем наступним чином: обсяг спожитої теплової енергії будинку, який визначений на підставі показань приладу обліку, спочатку ділиться на загальну опалювальну площу будинку та потім помножується на площу Приміщення відповідача.

Разом із тим, як свідчать матеріали справи в Приміщенні, котре належить відповідачу відсутні (демонтовані) радіатори централізованої системи опалення, через Приміщення проходять теплоізольовані трубопроводи внутрішньобудинкової системи опалення загальною довжиною Ду 15 = 14,63 м.п., Ду 20 = 3,45 м.п., із зазначених трубопроводів до приміщень надходить теплова енергія. Дана обставини підтверджується Актом обстеження теплоспоживання об`єкту від 15.12.2025, виконаного енергетичним аудитором будівлі ФОП Семененком Р.А.

Факт демонтажу радіаторів також був встановлений у рішення Господарського суду Харківської області від 15.07.2021 у справі №922/254/21, котре залишено без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 20.10.2021.

В свою чергу позивачем не надано суду доказів перевірки теплового обладнання, встановленого в приміщенні відповідача.

Крім того, дана обставина позивачем у відповіді на відзив не спростована, а лише зазначено, що на теперішній час відсутні докази дотримання процедури відключення, встановленою пунктом 1 розділу III Порядку відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку та житлово-комунального господарства України від 26.07.2019 №169 (далі - Порядок).

Так, дійсно Порядок визначає процедуру відключення власників (співвласників) будівель, у тому числі житлових будинків, квартир та нежитлових приміщень багатоквартирних будинків (далі - споживачі) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Пунктом 1 Розділу III Порядку передбачено, що власники квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, приєднаного до ЦО та ГВП, мають право відокремити (відключити) свою квартиру чи нежитлове приміщення від ЦО та ГВП у разі, якщо на день набрання чинності Законом України «Про житлово-комунальні послуги» не менше як половина квартир та нежитлових приміщень цього будинку відокремлена (відключена) від ЦО та ГВП, та влаштувати систему індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні.

Відповідно до пункту 3 розділу III Порядку для відокремлення (відключення) від ЦО та ГВП власник квартири чи нежитлового приміщення багатоквартирного будинку звертається до органу місцевого самоврядування з письмовою заявою в довільній формі із зазначенням причини відокремлення (відключення) та подає інформацію про намір влаштування системи індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) такої квартири чи нежитлового приміщення. Заява про відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення багатоквартирного будинку від ЦО та ГВП передається на розгляд Комісії.

Згідно з пунктом 7 Розділу III Порядку для відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення власник забезпечує розроблення проєкту відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП, який виготовляється відповідно до державних будівельних норм і правил та має забезпечити ізоляцію транзитних стояків, а також, у разі потреби, перенесення транзитних стояків.

Після завершення робіт із відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП складається акт про відокремлення (відключення) квартири/нежитлового приміщення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води. Після підписання акта виконавець відповідної комунальної послуги повідомляє власника про перегляд умов або розірвання договору про надання послуги (пункт 13 Розділу III Порядку).

Враховуючи вищенаведене, єдиною підставою для припинення нарахувань за послуги централізованого опалення та постачання теплової енергії є рішення органу місцевого самоврядування та затверджений акт про відключення централізованого опалення складений за участю представника виконавця послуг. Натомість, у матеріалах справи відсутні такі докази. Дана обставина відповідачем не заперечується.

Суд зазначає, що самовільне відключення від мереж централізованого опалення не може слугувати підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання (аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 11.11.2015 у справі № 6-1192цс15 та постанові Верховного Суду від 24.09.2019 у справі № 904/6293/17).

В даному випадку, як свідчать матеріали справи, в Приміщенні відповідача відсутні (демонтовані) радіатори, натомість через Приміщення проходять транзитні трубопроводи.

В пункті 2 Розділу II Методики №315 передбачено, що обсяг спожитої теплової енергії на опалення приміщення з індивідуальним опаленням або окремого приміщення з транзитними мережами опалення, через яке прокладені транзитні трубопроводи внутрішньобудинкової системи опалення (Qвідкл.і), розраховується за формулою: Qвідкл.і=0,86*10-6 *qвтр.транз* lтранз*mопал.розр , Гкал.

Отже, Методикою №315 окремо врегульовано правовідносини із споживачами, приміщення яких мають транзитні ізольовані трубопроводи внутрішньобудинкової системи опалення.

Тобто в даному випадку правовідносини між сторонами склалися не щодо споживання відповідачем теплової енергії через прилади опалення, а щодо відшкодування питомих теплових втрат ізольованих трубопроводів, що випливає із змісту пункту 2 розділу II Методики № 315. Відшкодування таких втрат покладається на відповідача.

Матеріалами справи підтверджений факт постачання теплової енергії в опалювальні періоди 2023-2024, 2024-2025 у житловий будинок за адресою: м. Харків, вул. Ахієзерів (колишня Халтуріна), 46, в якому розташовані Приміщення, належні відповідачу. Відтак, є підтвердженим факт використання транзитного трубопроводу внутрішньодомової системи опалення житлового будинку, що проходить у Приміщенні відповідача.

Натомість, розрахунок спожитої відповідачем теплової енергії зроблений позивачем, виходячи із загальною площі Приміщення, котра дорівнює 63,3 кв. м, помножегного на кількість спожитої теплової енергії на 1 кв. м від загальної опалюваної площі житлового будинку. Таким чином здійснений позивачем розрахунок кількості спожитої відповідачем теплової енергії не відповідає пункту 2 Розділу II Методики №315, яким передбачений окремий порядок визначення обсягу спожитої теплової енергії на опалення окремого приміщення з транзитними мережами опалення, через яке прокладені транзитні трубопроводи внутрішньобудинкової системи опалення (Qвідкл.і) та який є складової формули визначення загального обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення (Qопбуд).

У свою чергу суд позбавлений можливості самостійно здійснити розрахунок спожитої відповідачем теплової енергії за наведеною у пункті 2 розділу II Методики № 315 формулою у зв`язку з відсутністю даних щодо складових такої формули.

Таким чином встановлені судом обставини унеможливлюють задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за невиконання зобов`язань за Індивідуальним договором саме в сумі 80.477,36 грн за період жовтень 2023 - квітень 2025.

Оскільки, по-перше, у світлі принципів змагальності та диспозитивності суд не повинен самостійно збирати докази задля встановлення обставин, покладених в основу заявлених позовних вимог; по-друге, сам факт споживання теплової енергії не дозволяє визначити обсяг грошових зобов`язань відповідача перед позивачем з оплати такого тепла за наявними у матеріалах справи документами в розмірі заявлених позовних вимог, доведення яких є обов`язком позивача.

За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення з ФОП Соколова О.В. заборгованості за Індивідуальним договором за період жовтень 2024 - квітень 2025 у розмірі 80.477,36 грн задоволенню не підлягають.

Умовами пункту 30 Індивідуального договору визначено, що споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається, зокрема, з плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця https://hts.kharkov.ua/docs/2022_02_01_104_abonplata.pdf.

Пунктом 32 Індивідуального договору передбачено, що плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно.

Відповідно до пункту 34 Індивідуального договору споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

Згідно з підпунктом 3 пункту 41 Індивідуального договору споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за ціною/тарифом, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені цим договором.

На підставі вищенаведених положень Індивідуального договору позивачем нарахована відповідачу плата за абонентське обслуговування в розмірі 382,26 грн за період вересень 2023 - липень 2025.

З урахуванням приписів пункту 34 Індивідуального договору строк оплати плати за абонентське обслуговування в розмірі 382,26 грн є таким, що настав. Доказів сплати відповідачем плати за абонентське обслуговування матеріли справи не містять.

У зв`язку з чим, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог щодо стягнення з відповідача плати за абонентське обслуговування в розмірі 382,26 грн.

Щодо вимоги про стягнення заборгованості за технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за публічним договором з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності в сумі 1.139,16 грн за період вересень 2023 - липень 2025, суд зазначає наступне.

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 15.08.2018 №219 затверджено Порядок обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води (із змінами і доповненнями, внесеними наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 11.08.2021 №197) (надалі - Порядок №219).

Порядок №219 поширюється на управителів або інших осіб, уповноважених співвласниками багатоквартирного будинку на виконання робіт з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води, а також виконавців комунальних послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення у разі укладення з ними споживачами індивідуальних договорів про надання такої послуги з використанням та обслуговуванням внутрішньобудинкових мереж.

Обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води багатоквартирного будинку (далі - внутрішньобудинкові системи) здійснюється виконавцем та включає комплекс робіт з технічного обслуговування та проведення поточного ремонту внутрішньобудинкових систем від зовнішньої поверхні стіни будинку до точки приєднання житлового (нежитлового) приміщення протягом усього періоду їх експлуатації (пункт 4 розділу 1 Порядку №219).

Виконавець забезпечує функціонування та підтримку в робочому стані елементів внутрішньобудинкових систем відповідно до заданих параметрів і режимів роботи (пункт 6 розділу 1 Порядку №219).

Технічне обслуговування складається з комплексу робіт, спрямованих на підтримку справності елементів системи чи заданих параметрів та режимів роботи обладнання внутрішньобудинкових систем за допомогою огляду, налагодження, регулювання і випробування систем, заміни швидкозношуваних елементів, заправки витратними матеріалами, змащення тощо та не включає обслуговування вузлів комерційного обліку (пункт 7 розділу 1 Порядку №219).

Так, на офіційному сайті позивача www.hts.kharkov.ua в мережі Інтернет 01.07.2022 опубліковано публічний договір з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності.

Відповідно до положень пункту 30 Договору з технічного обслуговування цей договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності.

За умовами пункту 4 Договору з технічного обслуговування фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема шляхом оплати рахунка, отриманого від виконавця послуги, або фактичного отримання послуги.

Факт отримання відповідачем послуг підтверджується наявними в матеріалах справи актами підключення підключення/включення від 25.10.2023 №175/1204, від 25.03.2024 №175/2870, від 23.10.2024 №175/4453, від 15.04.2025 №175/5486.

У постанові від 14.12.2023 у справі №908/2078/22 Верховний Суд за аналогічних обставин погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що споживач фактично акцептував умови Типового індивідуального договору шляхом отримання відповідних послуг теплопостачальника.

Відповідно до пункту 11 Договору з технічного обслуговування вартість послуг з технічного обслуговування (у тому числі з аварійного) обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання складає 0,818 грн. за 1 кв. м (з ПДВ) опалювальної площі.

Згідно з інформацією з Єдиного Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Приміщення відповідача має загальну площу 68,1 кв. м, а згідно з даними позивача опалювана площа складає 63,3 кв. м, таким чином плата за технічне обслуговування становить 51,78 грн.

Факт наявності заборгованості за невиконання зобов`язань по оплаті послуг за технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за публічним договором з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності в сумі 1.139,16 грн за період вересень 2023 - липень 2025 підтверджується документально належними та допустимими доказами, наявними у справі.

Відповідачем не надано доказів на підтвердження сплати ним заборгованості за технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за Договором з технічного обслуговування.

Таким чином заборгованість за технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності за Договором з технічного обслуговування, що утворилася за період вересень 2023 - липень 2025, становить 1.139,16 грн і така сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Підсумовуючи вищенаведене, виходячи із заявлених позивачем вимог та наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за абонентську плату за Індивідуальним договором у сумі 382,26 грн за період вересень 2023 - липень 2025 та заборгованості за Договором технічного обслуговування в сумі 1.139,16 грн за період вересень 2023 - липень 2025. В іншій частині (стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію в розмірі 80.477,36 грн) суд відмовляє.

Відповідно до діючого законодавства обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Рішення суду має прийматися у цілковитій відповідності з нормами матеріального та процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних та допустимих доказів у конкретній справі.

Відповідно до статті ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Частиною четвертою статті 11 ГПК України унормовано, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994).

З огляду на вищевикладене, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується статтею 129 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, витрати позивача зі сплати судового збору в розмірі 44,95 грн покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог, в іншій частині (2.377,45 грн) залишаються за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1, 4, 13, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Соколова Олексія Вікторовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства "ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ" (Україна, 61037, Харківська обл., м. Харків, вул. Мефодіївська, буд. 11, ) заборгованість за абонентську плату за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії в сумі 382,26 грн за період вересень 2023 - липень 2025; заборгованість за технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за публічним договором з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності в сумі 1.139,16 грн за період вересень 2023 - липень 2025 та витрати зі сплати судового збору в розмірі 44,95 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції Східного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено "30" січня 2026 р.

СуддяН.С. Добреля