ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" січня 2026 р. Справа№ 910/3966/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Гаврилюка О.М.

Андрієнка В.В.

за участю секретаря судового засідання : Гончаренка О.С.

за участю представників сторін

від позивача: Позднякова І.О.

від відповідача: Васійчук Л.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Техкомплект»

на рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2025, повний текст якого складений 20.11.2025,

у справі № 910/3966/25 (суддя Ковтун С.А.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Техкомлект»

до Акціонерного товариства «Укртрансгаз»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Акціонерне товариство «Альтбанк»

про стягнення 1 096 389,16 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Техкомлект» (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Акціонерного товариства «Укртрансгаз» (далі-відповідач) про стягнення коштів у розмірі 1 096 389,16 грн, які складаються з 1 032 744,24 грн, сплачених позивачем Акціонерному товариству (далі -АТ) «Альтбанк» за договором гарантії № 118644/GL-126 від 21.05.2024, та 63 644,92 грн процентів за несвоєчасно сплачений АТ «Альтбанк» регрес.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що договір гарантії № 118644/GL-126 забезпечував виконання позивачем обов`язків перед відповідачем за договором № про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) від 04.06.2024. Оскільки, як стверджує позивач, він не порушив свої обов`язки за договором, гарантійний випадок не настав, а тому сплачені ним кошти підлягають стягненню з відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.05.2025 залучено до участі у справі як третю особу на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Акціонерне товариство «Альтбанк».

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.09.2025 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд вказав, що грошове зобов`язання, яке виникає за договором гарантії, є зобов`язанням між гарантом та беніфеціаром, а не між беніфеціаром і принципалом. Такий обов`язок, про що судом зазначено вище, настає у випадку порушення боржником принципу належності виконання договору, і однією з підстав припинення цього обов`язку є сплата гарантом кредиторові (беніфеціару) суми, на яку видана гарантія (ст. 568 ЦК України). Стан подальшого виконання боржником своїх обов`язків за основним забезпечуваним зобов`язанням не зумовлює припинення гарантії та не надає право боржнику для застосування процедури повернення забезпечення виконання договору, врегульованої ст. 27 Закону.

Оскільки гарантія не є мірою цивільно-правової відповідальності, для настання гарантійного випадку наявність вини боржника не має значення, тому суд зазначив, що підстави, з яких Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Техокомлект» (принципал) прострочило строк поставки, не є такими, що зумовлюють ненастання такого випадку, у тому числі і передбаченого ст. 617 ЦК України.

З огляду на викладене суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Техкомплект» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2025 у справі №910/3966/25 скасувати та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт в апеляційній скарзі посилається на недобросовісні дії відповідача щодо стягнення коштів за банківською гарантією, з огляду на наявність форс-мажорних обставин, що свідчили про відсутність об`єктивних обставин для стягнення таких коштів. А також посилається на порушення ст. 13 ЦК України та ст.27 Закону України «Про публічні закупівлі».

При цьому, апелянт посилається на висновки Верховного Суду, які викладені у постановах від 25.09.2024 у справі №910/12114/23 та від 23.07.2025 у справі № 910/2024/24 щодо застосування ст.27 Закону України «Про публічні закупівлі», в яких зазначено, що підставою для утримання банківської гарантії є саме невиконання договору, а не певне порушення строків його виконання, що відповідає змісту такого забезпечувального заходу виконання зобов`язань як гарантія, статті 27 Закону України «Про публічні закупівлі», а також загальним засадам цивільного законодавства, таким як справедливість, добросовісність і розумність.

Також скаржник зазначає, що договором № від 04.06.2024 про закупівлю товарів (матеріально- технічних ресурсів) не передбачено окремих правил щодо (не)повернення коштів забезпечення у разі порушення виконання договору. Сторони у договорі передбачили таку обставину, як форс-мажорні обставини, що звільняє від відповідальності. Це, на думку апелянта, означає, що зберігається можливість фактично здійснити ті дії, що є основною метою зобов`язання, тобто виконати його в натурі.

Апелянт вважає, що наявність форс-мажорних обставин виключає відповідальність принципала, з підстав того, що умови настання відповідальності для принципала не виконані.

Крім того, апелянт наголошує, що вимога беніфіціара про виплату є зловживання правом, згідно із ст. 13 ЦК України, з підстав того, що 10.12.2024 беніфіціар направив вимогу до банку АТ «Альтбанк» про сплату коштів у розмірі 1 032 744, 24 грн, знаючи про настання форс- мажору (09.12.2024 року АТ «Укртрансгаз» отриманий сертифікат від 06.12.2024 № 3200-24-2238 Київської обласної (регіональної) торгово промислової палати про форс мажорні обставини) та порушив вимоги п. 8.3. договору на право позивача для надання відповідних документів - протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту виникнення обставин непереборної сили.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

У свою чергу, заперечуючи проти апеляційної скарги, відповідач у своєму відзиві, наданому до суду 23.12.2025, зазначає, що рішення суду прийнято при повному з`ясуванні обставин справи, з правильним застосуванням норм процесуального права, без їх порушення, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає та рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Крім того, відповідач зазначає, що введення воєнного стану на території України є форс-мажором та є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договору, але тільки у тому випадку, якщо саме ця обставина стала підставою для невиконання договірних зобов`язань. Натомість, вказівка позивача у його листі вих. №01/25.11 від 25.11.2024 (вх. №3101ВХ-24-960 від 26.11.2024) про заплановану поставку товару 29.11.2024 (до кінцевого строку поставки - 01.12.2024) свідчить, на думку відповідача, про те, що, у відповідній частині зобов`язання причино- наслідковий зв`язок між невиконанням зобов`язань у строк до 01.12.2024 та форс-мажорними обставинами відсутній.

Відповідач зазначає, що ні умовами договору, ні умовами банківської гарантії №118644/GL від 21.05.2024 не передбачено умов звільнення від сплати коштів за банківською гарантією у разі невиконання умов договору та настання форс-мажорних обставин.

Таким чином, відповідач вважає, що посилання сторони на наявність форс-мажорних обставин не може бути безумовною підставою для невиконання взятого на неї зобов`язання щодо поставки товару у строк, встановлений договором.

Крім того, відповідач зазначає, що справа №910/3966/25 та справи № 910/2024/24, №910/12114/23 не є релевантними, з огляду на зміст правовідносин, їх суб`єкти та об`єкти спорів.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.11.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Техкомплект» на рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2025 у справі № 910/3966/25 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Євсіков О.О., суддів Корсак В.А., Демидова А.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.12.2025 задоволено заяву про самовідвід судді Євсікова О.О. від розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Техкомплект» на рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2025 у справі № 910/3966/25. Справу №910/3966/25 передано для здійснення повторного автоматизованого розподілу та визначення іншого складу суддів відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.12.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Техкомплект» на рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2025 у справі № 910/3966/25 залишено без руху.

09.12.2025 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Техкомплект» надійшла заява про усунення недоліків з доказами оплати судового збору у розмірі 3 947,00 грн (платіжна інструкція кредитного переказу коштів №343742 від 09.12.2025).

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.12.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Техкомплект» на рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2025 у справі № 910/3966/25 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Майданевич А.Г., суддів Гаврилюк О.М., Андрієнко В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.12.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Техкомплект» на рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2025 у справі № 910/3966/25 та справу призначено до розгляду на 26.01.2026.

Позиції учасників справи

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції 26.01.2026 підтримала доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, просила її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції 26.01.2026 заперечував проти доводів апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, просив її відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

04.06.2024 Акціонерне товариство «Укртрансгаз» в особі філії «Будівельно-монтажна фірма «Укргазпромбуд» (покупець) та Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Техкомплект» (постачальник) уклали договір № про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) (далі - договір закупівлі).

Відповідно до умов якого постачальник зобов`язався передати у власність покупця товари («Великовантажні мототранспортні засоби (автомобіль для перевезення вантажів з краном маніпулятором»), а покупець зобов`язався прийняти і оплатити товари на загальну суму 20 654 884,80 грн.

Згідно із п. 4.2.1 договору закупівлі покупець здійснює авансовий платіж у розмірі 10 327 442,40 грн, що складає 50% від ціни договору, зазначеної в п. 3.1 цього договору протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати отримання від постачальника оригіналу рахунку-фактури, за умови надання постачальником та прийняття покупцем безумовної безвідкличної банківської гарантії забезпечення повернення авансового платежу.

Право власності на товари переходить від постачальника до покупця в дату прийняття товарів покупцем за видатковою накладною в місці поставки (п. 5.6 договору).

Відповідно до п. 5.8. договору закупівлі датою поставки товарів є прийняття покупцем товарів за кількістю та якістю відповідно до п. 5.13 цього договору та одночасна передача постачальником покупцю в повному обсязі відповідних документів.

Покупець при отриманні товарів на склад, проводить вхідний контроль. У випадку виявлення відхилень від вимог договору та/або технічної документації, що наявна в покупця та/або супровідної документації до товарів, наданої постачальником, товари вважаються такими, що не відповідають вимогам по якості та підлягають заміні постачальником на товари належної якості (абз. 4 п. 5.13 договору закупівлі).

Згідно з п. 6.3 договору закупівлі постачальник зобов`язався: забезпечити поставку товарів у строки, встановлені цим договором; забезпечити поставку товарів, якість яких відповідає умовам, установленим розділом 2 цього договору; надати покупцю документи, зазначені в п. 4.3, п. 5.8, п. 5.13 цього договору; забезпечити за власний рахунок усунення претензій, що виникають у покупця у зв`язку з нестачею, недоліками, невідповідністю вимогам по якості (комплектності), кількості товарів; у разі поставки товарів неналежної якості (комплектності) замінити такі товари відповідною кількістю товарів належної якості (комплектності); негайно письмово інформувати покупця про укладення, які виникають в ході виконання своїх зобов`язань за цим договором або про наявність обставин, що впливають на якість товарів, строки поставки товарів; належним чином виконувати інші обов`язки, передбачені чинним законодавством та цим договором.

Відповідно до умов специфікації, яка є додатком №1 до договору закупівлі, строк поставки товару визначений 180 календарних днів з дати укладення договору (тобто не пізніше 01.12.2024).

У п. 7.9. договору закупівлі сторони погодили, що відповідно до умов пункту 6 розділу VI тендерної документації процедури закупівлі, зазначеної в п. 7.5 цього договору постачальник зобов`язується надати покупцю не пізніше дати укладання цього договору в забезпечення виконання договору безвідкличну безумовну банківську гарантію на суму 1032744, 24 грн, що становить 5% ціни цього договору.

Акціонерне товариство «Альтбанк» (гарант) надало Акціонерному товариству «Укртрансгаз» банківську гарантію №118644/GL-126/1 від 21.05.2024 (далі - гарантія). Гарантія забезпечує виконання товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Техкомплект» (принципалом) договору. За її умовами гарант надав бенефіціару гарантію та прийняв на себе безвідкличне зобов`язання сплатити бенефіціару суму, яка не перевищує 1032744,24 грн (далі - сума гарантії) протягом 5 банківських днів після одержання письмової вимоги бенефіціара про сплату коштів за гарантією, без необхідності для бенефіціара обґрунтувати свою вимогу, без подання будь-яких інших документів, крім вимоги, або виконання будь-яких інших умов.

Ця гарантія забезпечує виконання/неналежне виконання принципалом договору закупівлі.

Вимога має містити: посилання на номер і дату цієї гарантії; повідомлення про невиконання/неналежне виконання принципалом зобов`язань за договором закупівлі, забезпечених цією гарантією; платіжні реквізити для перерахування суми, що вимагається до сплати за гарантією.

Усі комісії та витрати, пов`язані з цією гарантією, здійснюються за рахунок принципала.

Строк дії гарантії до 01.05.2025 включно і будь-яка вимога за гарантією має бути отримана банком гарантом не пізніше 17:00 годин за Київським часом цієї дати. Після 17:00 01.05.2025 гарантія припиняється.

24.06.2024 покупець здійснив авансовий платіж за товар (платіжна інструкція №3659) на суму 10 327 442,40 грн.

25.11.2024 постачальник листом №01/25.11 (вхідний №3101ВХ-24-960 від 26.11.2024) повідомив про готовність до відвантаження товару на 29.11.2024 з проханням вказати конкретну адресу поставки і відповідального за приймання товару.

26.11.2024 покупець листом №3101ВИХ-24-1248 від 26.11.2024 повідомив постачальнику адресу місця поставки та відповідальну контактну особу.

28.11.2024 постачальник листом №159-1 (вхідний №3101ВХ-24-971 від 28.11.2024) повідомив покупця про те, що запланована на 29.11.2024 поставка товару не відбудеться, з підстав настання для постачальника форс-мажорних обставин.

29.11.2024 постачальник листом №123 (вхідний №3101ВХ-24-981 від 02.12.2024) надіслав «Обгрунтування внесення змін» до договору закупівлі та проєкт додаткової угоди №1 щодо продовження «Строку поставки товару по 25.12.2024» посилаючись на: 1) невчасне постачання від експортера і виробника підіймальних кранів маніпуляторів «CO.ME.T. OFFICINE S.P.A.» обладнання в кількості 2 одиниць; 2) припинення виконання працівниками постачальника своїх трудових обов`язків під час оголошення повітряної тривоги.

03.12.2024 покупець листом №3101ВИХ-24-1264 від 03.12.2024 повідомив постачальника про не виконання ним пункту 8.3. договору, а саме: не надання документу (сертифікату) Торгово-промислової палати України, що у свою чергу унеможливлює укладання додаткової угоди №1.

09.12.2024 постачальник листом №126 (вхідний №3101ВХ-24-998 від 09.12.2024) надав завірену копію сертифікату №3200-24-2238 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили)» від 06.12.2024 №613/03.23 Київської обласної (регіональної) торгово-промислової палати та проект додаткової угоди №1 щодо продовження «Строку поставки товару по 30.12.2024».

17.12.2024 покупець листом №3101вих-24-1326 від 17.12.2024 повідомив постачальника, що наданий сертифікат №3200-24-2238» від 06.12.2024 №613/03.23 від Київської обласної (регіональної) торгово-промислової палати не є тим документом, який відповідає «Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили)» (далі - регламент) та умовам договору закупівлі, що засвідчує обставини непереборної сили.

17.12.2024 постачальник листом №01/17.12 (вхідний №3101ВХ-24-1022 від 18.12.2024) повідомив про готовність відвантаження товару на - 19.12.2024.

19.12.2024 постачальник здійснив поставку.

Покупець прийняв товар без зауважень (видаткова накладна від 19.12.2024 №190; товаро-транспортні накладні від 19.12.2024 №191224/1 та №191224/2; акт вхідного контролю ТМЦ від 19.12.2024 №1366; акт приймання продукції (товарів) за кількістю та якістю від 19.12.2024).

У цей же день 19.12.2024 замовник на підставі письмової вимоги №1001вих-24-7549 від 10.12.2024 отримав через Акціонерне товариство «Альтбанк» 1 032 744,24 грн у зв`язку із неналежними виконанням зобов`язань за договором, а саме: порушенням строків поставки товарів.

19.12.2024 постачальник листом №133 (вхідний №1001ВХ-24-16425 від 19.12.2024) звернувся з проханням до АТ «Укртрансгаз» щодо відкликання вимоги (SWIFT-повідомлення) № DEM-12122024/1 на суму 1 032 744,24 грн за гарантією, яку направлено до АТ «Альтбанк».

23.12.2024 постачальник листом №135 (вхідний № 1001ВХ-24-16579 від 24.12.2024) надав копію сертифікату № 3110-24-2405 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) від 23.12.2024 Торгово-промислової палати України та вказав, що постачальник звільняється від відповідальності за прострочення виконання зобов`язань на період існування форс-мажору.

27.12.2024 покупець у повному обсязі розрахувався за поставлений товар (платіжна інструкція №7954 на суму 10327442,40 грн).

13.01.2025 АТ «Укртрансгаз» листом №1001вих-25-175 від 13.01.2025 залишило без розгляду вимогу постачальника №141 від 26.12.2024 (вхідний №1001вх-24-16758) про повернення сплаченого грошового забезпечення виконання договору.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач зазначив, що кошти, які він просить стягнути з відповідача, складаються з 1 032 744,24 грн, сплачених позивачем Акціонерному товариству «Альтбанк» за договором гарантії № 118644/GL-126 від 21.05.2024, та 63 644,92 грн процентів за несвоєчасно сплачений АТ «Альтбанк» регрес. Договір гарантії № 118644/GL-126 забезпечував виконання позивачем обов`язків перед відповідачем за договором № про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) від 04.06.2024. Оскільки, як стверджує позивач, він не порушив свої обов`язки за договором, гарантійний випадок не настав, а тому сплачені ним кошти підлягають стягненню з відповідача.

Обґрунтовуючи відсутність гарантійного випадку відповідач посилався на те, що відсутня вина принципала, оскільки прострочення поставки товару спричинене форс-мажорними обставинами (сертифікат Київської обласної (регіональної) торгово-промислової палати України № 3200-24-2238 від 06.12.2024 та сертифікат Торгово-промислової палати України № 3100-24-2405 від 23.12.2024).

Заперечуючи проти позову відповідач зазначив, що зобов`язання, виконання якого було забезпечено банківською гарантією, порушено позивачем, і після сплати суми гарантії правовідносини між гарантом, бенефіціаром та принципалом припилили своє існування. Договором та банківською гарантією не передбачено повернення суми банківської гарантії у разі виконання зобов`язання з порушенням його умов. На думку відповідача, позивач необґрунтовано посилається на ст. 27 Закону України «Про публічні закупівлі», оскільки її приписи можуть бути застосовані тільки у разі виконання договору належним чином.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.09.2025 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Публічна закупівля - це придбання замовником товарів, робіт і послуг у порядку, встановленому Законом України від 25.12.2015 № 922-VIII «Про публічні закупівлі» (далі - Закон). Договір про закупівлю - господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару (ст. 1 Закону в редакції на час укладення договору).

Сторони визнають, що договір укладений між ними відповідно та на підставі процедур, врегульованих Законом, і його предметом є закупівля товару, що є публічною.

Згідно із ч. 1 ст. 27 Закону замовник має право вимагати від переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі внесення ним не пізніше дати укладення договору про закупівлю забезпечення виконання такого договору, якщо внесення такого забезпечення передбачено тендерною документацією або в оголошенні про проведення спрощеної закупівлі.

Відповідно до частини 2 статті 27 Закону замовник повертає забезпечення виконання договору про закупівлю після виконання переможцем процедури закупівлі/спрощеної закупівлі договору про закупівлю.

Правовий інститут забезпечення виконання зобов`язання врегульований главою 49 Цивільного кодексу України, яка передбачає спеціальні міри, що стимулюють боржника до належного виконання зобов`язання та забезпечують захист майнових інтересів кредитора на випадок порушення зобов`язання боржником. За загальним правилом підставою для встановлення та застосування певного виду забезпечення виконання зобов`язання є домовленість сторін (правочин). Закон встановлює обов`язкову письмову форму правочину щодо забезпечення виконання зобов`язання (ст. 547 ЦК України).

Оскільки заходи забезпечення виконання зобов`язання забезпечують захист майнових інтересів кредитора на випадок порушення зобов`язання боржником, умовою їх застосування є невиконання або неналежне виконання останнім тих зобов`язань, для забезпечення яких встановлені такі заходи.

В основу виконання будь-яких зобов`язань законодавець покладає принцип належності (ст. 526 ЦК України). Саме цей принцип, тобто належність виконання переможцем закупівлі своїх обов`язків за договором, зумовлює настання обов`язку у замовника повернути забезпечення виконання договору (ст. 27 Закону). Навпаки, такий обов`язок не настає, якщо має місце порушення цього принципу. У цьому випадку настають наслідки забезпечення, що захищають майнові інтереси кредитора.

Відповідно до ст. 560 ЦК України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Гарантія є одностороннім правочином, змістом якого є обов`язок гаранта сплатити кредитору-беніфеціару грошову суму відповідно до умов гарантії у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією. У відносинах за гарантією беруть участь три суб`єкти - гарант, беніфеціар (кредитор за основним зобов`язанням) та принципал (боржник за основним зобов`язанням). Гарантія призначена перш за все для того, щоб беніфеціар як кредитор за основним зобов`язанням міг безперешкодно задовольнити свої вимоги за рахунок гаранта, якщо боржник (принципал) належним чином не виконає зобов`язання. У зв`язку з цим у ст. 562 ЦК України зафіксований принцип незалежності гарантії, згідно з яким зобов`язання гаранта перед кредитором не залежать від основного зобов`язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов`язання.

Оскільки змістом гарантії є обов`язок гаранта сплатити кредитору-беніфеціару грошову суму, вона відноситься не до майнових (забезпечуються шляхом одержання, утримання майна), а особистих забезпечень виконання зобов`язань, відповідно до яких кредитор покладається на ділову репутацію, порядність гаранта, від якого має отримати задоволення у разі порушення зобов`язання боржником. Гарантія не є мірою цивільно-правової відповідальності, настання якої можливе лише за наявності вини боржника, а тому при реалізації гарантії вина боржника не має значення, достатньо лише факт порушення останнім (боржником) забезпеченого зобов`язання.

Грошове зобов`язання, що виникає за договором гарантії, є зобов`язанням між гарантом та беніфеціаром, а не між беніфеціаром і принципалом. Такий обов`язок, про що судом зазначено вище, настає у випадку порушення боржником принципу належності виконання договору, і однією з підстав припинення цього обов`язку є сплата гарантом кредиторові (беніфеціару) суми, на яку видана гарантія (ст. 568 ЦК України). Стан подальшого виконання боржником своїх обов`язків за основним забезпечуваним зобов`язанням не зумовлює припинення гарантії та не надає право боржнику для застосування процедури повернення забезпечення виконання договору, врегульованої ст. 27 Закону.

Оскільки гарантія не є мірою цивільно-правової відповідальності, для настання гарантійного випадку наявність вини боржника не має значення, а тому підстави, з яких Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Техокомлект» (принципал) прострочило строк поставки, не є такими, що зумовлюють ненастання такого випадку, у тому числі і передбачені ст. 617 ЦК України.

Так, Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 17.05.2024 у справі № 910/17772/20 зазначив про те, що призначенням інституту гарантії (§ 4 глави 49 ЦК України) є надання упевненості учасникам обороту в тому, що бенефіціар гарантовано і швидко одержить платіж, якщо надасть документи, передбачені гарантією (наприклад, товарно-транспортну накладну, акт приймання-передачі виконаних робіт тощо), причому навіть і в тому випадку, коли між принципалом і бенефіціаром існує спір щодо виконання зобов`язання. Запорукою тому має бути надійність банківської системи.

В обґрунтування висновків Верховним Судом було зазначено, що механізм забезпечувального інституту гарантії, на відміну від інших видів забезпечення виконання зобов`язань, передбачає укладення не двох (основного та забезпечувального), а трьох правочинів.

Перш за все, це договір між бенефіціаром (боржником) та принципалом (кредитором), який спрямований на виникнення основного зобов`язання. Умова щодо забезпечення основного зобов`язання гарантією може передбачатися таким договором або висуватися бенефіціаром як передумова укладення такого договору.

Обов`язок банку чи іншої фінансової установи щодо видачі банківської

гарантії виникає з договору між принципалом і такою фінансовою установою. Надання гарантії є фінансовою послугою, яка надається на підставі договору (пункт 6 частини першої статті 4, стаття 9 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» у чинній редакції, пункт 7 частини першої статті 4, стаття 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» у редакції, що діяла на час видачі гарантії у справі, що переглядається). Цим договором можуть визначатися, серед іншого, умови гарантії, строк її дії, сума, на яку видається гарантія, строк видачі гарантії, розмір оплати послуг гаранта тощо.

Третім правочином у механізмі забезпечувального інституту гарантії є видача гарантії на користь бенефіціара, яка є одностороннім правочином.

Саме з цього правочину виникає грошове зобов`язання гаранта.

Хоча у механізмі забезпечувального інституту гарантії беруть участь три суб`єкти - бенефіціар, принципал та гарант, зазначені вище правочини не зв`язують всіх їх одночасно. Так, договір між бенефіціаром і принципалом, з якого виникає основне зобов`язання, зв`язує лише бенефіціара і принципала, але не гаранта. Договір між принципалом і гарантом зв`язує лише принципала і гаранта, але не бенефіціара. Односторонній правочин щодо видачі гарантії створює обов`язки лише для гаранта, а бенефіціар є кредитором у відповідному грошовому зобов`язанні.

При цьому бенефіціар та принципал у даній справі №910/3966/25 встановили, що відповідно до п. 13.11. договору відомості про розмір, вид, строк та умови надання, повернення та неповернення забезпечення виконання договору про закупівлю наведені у документації закупівлі «Великовантажні мототранспортні засоби (автомобіль для перевезення вантажів з краном маніпулятором)» (UA-2024-03-28-005449-a).

Згідно із п. 7 Розділу VІ. «Результати торгів та укладання договору про

закупівлю» Тендерної документації відповідача:

- забезпечення виконання договору про закупівлю не повертається замовником у разі невиконання або неналежного виконання переможцем процедури закупівлі прийнятих на себе зобов`язань відповідно до умов договору про закупівлю.

- право щодо неповернення забезпечення виконання договору виникає у замовника в момент настання будь-якого з випадків невиконання або неналежного виконання переможцем договору про закупівлю.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Саме умовами договору сторони узгодили, що замовник не повертає забезпечення виконання договору, у тому числі, у разі неналежного його виконання.

Водночас, позивач в апеляційній скарзі у даній справі №910/3966/25 зазначає, що пунктом 1 частини 2 ст. 27 Закону України «Про публічні закупівлі» гарантовано повернення коштів забезпечення після виконання переможцем процедури закупівлі/спрощеної закупівлі договору про закупівлю, посилаючись при цьому на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 25.09.2024 у справі №910/12114/23 та від 23.07.2025 у справі №910/2024/24.

Колегія суддів зазначає, що у кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів. Тому з метою застосування відповідних положень процесуального закону не будь-які обставини справ є важливими для визначення подібності правовідносин.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що таку подібність суд касаційної інстанції визначає з урахуванням обставин кожної конкретної справи. Це врахування слід розуміти як оцінку подібності насамперед змісту спірних правовідносин (обставин, пов`язаних із правами й обов`язками сторін спору, регламентованими нормами права чи умовами договорів), а за необхідності, зумовленої специфікою правового регулювання цих відносин, також їх суб`єктів (видової належності сторін спору) й об`єктів (матеріальних або нематеріальних благ, щодо яких сторони вступили у відповідні відносини).

Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справі №233/2021/19.

Так, предметом розгляду даної справи № 910/3966/25 є стягнення коштів згідно із банківською гарантією забезпечення виконання договору №118644/GL від 21.05.2024 на суму 1 032 744, 24 грн, видану Акціонерним товариством «АЛЬТБАНК», при цьому суб`єктним складом правовідносин є Товариство з обмеженою відповідальністю «ТД «Техкомплект» та Акціонерне товариство «Укртрансгаз».

У свою чергу, предметом розгляду справи №910/2024/24, на яку посилається позивач, є звернення Корпорації до суду з позовом НЕК «Укренерго» про стягнення безпідставно набутих коштів у сумі 1 795 452,38 грн, мотивувавши це тим, що направлення відповідачем до банку вимоги про сплату коштів за гарантією виконання зобов`язань №16-001-28731-2021 від 02.07.2021 у розмірі 1 795 452,38 грн було безпідставним, оскільки гарантійний випадок не настав, позивач виконав свій обов`язок зі сплати пені та штрафу за прострочення терміну виконання проектних робіт, при цьому з моменту набуття чинності додаткової угоди №5 договір №01-2021210-21 є розірваним, а зобов`язання сторін за цим договором припинені.

При цьому, предметом розгляду справи №910/12114/23, на яку також

посилається позивач, є стягнення Товариством з обмеженою відповідальністю «Теплоенергокомплект» з Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» 822 360 грн безпідставно набутих коштів відповідно до пункту 7.17 договору, яким передбачено повернення безпідставно набутих коштів, та ст. 27 Закону України «Про публічні закупівлі».

Водночас, у даній справі №910/3966/25 зміст спору підтверджує погодження сторонами неповернення коштів принципалу за банківською гарантією у разі неналежного виконання ним зобов`язань.

Тобто, на думку колегії суддів, дана справа №910/3966/25 та справи №910/2024/24, №910/12114/23 не є релевантними, з огляду на зміст правовідносин, їх суб`єкти та об`єкти спорів.

Крім того, Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 17.05.2024 у справі №910/17772/20 зробив висновок, що банківською гарантією забезпечується саме виконання зобов`язання за договором.

Об`єднана палата розглядала питання можливості стягнення банківської гарантії саме за невиконання прийнятих зобов`язань за договором, а не за невиконання договору в цілому.

Об`єднана палата наголосила, що призначенням інституту гарантії (пар.4 гл.49 ЦК) є надання упевненості учасникам обороту втому, що бенефіціар гарантовано і швидко одержить платіж, якщо надасть документи, передбачені гарантією (наприклад, товарно-транспортну накладну, акт приймання-передачі виконаних робіт тощо), причому навіть і в тому випадку, коли між принципалом і бенефіціаром існує спір щодо виконання зобов`язання. Запорукою тому має бути надійність банківської системи. Тим самим у разі виникнення спору щодо наявності чи відсутності боргу принципала останній та бенефіціар в частині стягнення боргу міняються місцями: не бенефіціар звертається до суду за стягненням боргу (бо він вже одержав від гаранта суму боргу, яку вважав наявною), а принципал позивається до суду про стягнення з бенефіціара суми, яку принципал вважає отриманою за його рахунок без достатньої правової підстави (гл.83 ЦК) з огляду на відсутність боргу принципала.

При цьому, Об`єднана палата у постанові від 17.05.2024 у справі №910/17772/20 вказала, якщо ж бенефіціар за відсутності основного зобов`язання (наприклад, якщо воно припинене виконанням з інших підстав, є недійсним) звернеться до гаранта і отримає від нього грошову суму, то таке є набуттям майна (грошей) без достатньої правової підстави за рахунок потерпілого, оскільки за загальним правилом ч.1 ст.569 ЦК гарант має право на зворотну вимогу (регрес) до боржника в межах суми, сплаченої ним за гарантією кредиторові, то постраждалим є боржник (принципал).

Він вправі звернутись до бенефіціара з вимогою про повернення принципалу коштів, сплачених гарантом, за правилами глави 83 "Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави" ЦК.

Отже, питанням, яке постало у цій справі є те, що банківська гарантія забезпечувала, в тому числі, неналежне виконання зобов`язань за договором (зокрема, зі своєчасного виконання договору).

Враховуючи умови договору та позицію Об`єднаної палати, викладену у постанові від 17.05.2024 у справі №910/17772/20, сума гарантії не може бути повернута позивачу у зв`язку з неналежним виконанням нею зобов`язань за договором (виконання зобов`язань з порушенням строку), на чому правильно наголосив суд першої інстанції.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів зазначає, що відсутні підстави для повернення відповідачем позивачу гарантійної суми, отриманої згідно з банківською гарантією №118644/GL від 21.05.2024 у зв`язку із відсутністю у бенефіціара (АТ «Укртрансгаз») такого обов`язку, оскільки спір у цій справі стосується не питання виконання зобов`язання за банківською гарантією, а питання повернення забезпечення виконання договору про закупівлю після неналежного виконання договору.

Стосовно посилання позивача на наявність форс-мажорних обставин (лист №126 (вхідний №3101ВХ-24-998 від 09.12.2024), лист №135 (вхідний №1001ВХ-24-16579 від 24.12.2024), як на підставу для стягнення суми забезпечення виконання зобов`язання, колегія суддів вважає їх необґрунтованими, з огляду на наступне.

Пунктом 8.1. договору, що кореспондується з нормами ст.14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати України» визначено, що обставинами непереборної сили (форс-мажорними обставинами) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами цього договору, обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та

неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Відповідно до п.8.2. договору, сторона, що не може виконувати зобов`язання за цим договором внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), повинна не пізніше, ніж протягом 10-ти календарних днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі.

28.11.2024 постачальник листом №159-1 (вхідний №3101ВХ-24-971 від 28.11.2024) повідомив покупця про те, що запланована на 29.11.2024 поставка товару не відбудеться, з підстав настання для форс-мажорних обставин.

Згідно із п. 8.3. договору, доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідні документи, які видаються компетентним органом, зокрема документ (сертифікат) Торгово-промислової палати України. Строк для надання відповідних документів - протягом 30-ти календарних днів з моменту виникнення обставин непереборної сили.

Також, п. 8.4. договору, встановлено, що у випадку невиконання вимог п.8.2., п.8.3. договору, сторона, що їх не виконала, позбавляється права посилатися на обставину непереробної сили (форс - мажорні обставини), як на таку, що виключає її відповідальність.

Отже, враховуючи умови п. 8.2., п. 8.3. договору, постачальник повинен був протягом 10-ти календарних днів з моменту виникнення обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) повідомити про це покупця з наданням відповідних документів, передбачених договором протягом 30-ти календарних днів з моменту виникнення обставин непереборної сили (форс - мажорних обставин) і довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс - мажорними (мали непереборний характер) саме для даного конкретного випадку виконання господарського зобов`язання за договором і саме для цієї конкретної особи (господарюючого суб`єкта) постачальника.

09.12.2024 постачальник листом №126 (вхідний №3101ВХ-24-998 від 09.12.2024) надав завірену копію Сертифікату №3200-24-2238 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) від 06.12.2024 №613/03.23 Київської обласної (регіональної) торгово-промислової палати, а 23.12.2024 постачальник листом №135 (вхідний №1001ВХ-24-16579 від 24.12.2024) надав копію Сертифікату №3110-24-2405 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили)» від 23.12.2024 №332/05-4 Торгово-промислової палати України.

Частиною 2 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» визначено, що форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору, зокрема, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, тощо.

Так, Торгово-промисловою палатою України (ТПП) було оприлюднено лист № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, яким повідомлено, що військова агресія російської федерації проти України є форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили).

Це означає, що введення воєнного стану на території України є форс-мажором та є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договору, але тільки утому випадку, якщо саме ця обставина стала підставою для невиконання договірних зобов`язань. Тобто, необхідно довести зв`язок між невиконанням зобов`язань та воєнними діями в Україні.

Натомість, вказівка ТОВ «Тоговий дім «Техкомплект» у його листі вих. №01/25.11 від 25.11.2024 (вх. №3101ВХ-24-960 від 26.11.2024) про заплановану поставку товару 29.11.2024 (до кінцевого строку поставки - 01.12.2024) свідчить про те, що, у відповідній частині зобов`язання причино-наслідковий зв`язок між невиконанням зобов`язань у строк до 01.12.2024 та форс-мажорними обставинами відсутній.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25.01.2022 у справі № 904/3886/21, від 15.06.2018 у справі № 915/531/17, від 26.05.2020 у справі № 918/289/19, від 17.12.2020 у справі № 913/785/17,від 30.11.2021 у справі №913/785/17).

Разом з цим, ні умовами договору, ні умовами банківської гарантії №118644/GL від 21.05.2024 не передбачено умов звільнення від сплати коштів за банківською гарантією у разі невиконання умов договору та настання форс-мажорних обставин.

Таким чином, посилання сторони на наявність форс-мажорних обставин не може бути безумовною підставою для невиконання взятого на неї зобов`язання щодо поставки товару у строк, встановлений договором.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що позивачем не доведено суду достовірності своїх доводів, які покладені в основу апеляційної скарги.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду попередньої інстанції.

На переконання суду апеляційної інстанції, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Техкомплект» на рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2025 у справі № 910/3966/25 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2025 у справі № 910/3966/25 слід залишити без змін.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на апелянта в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 269, 275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Техкомплект» на рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2025 у справі № 910/3966/25 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2025 у справі № 910/3966/25 залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покласти на апелянта.

4. Матеріали справи №910/3966/25 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена та підписана 29.01.2026.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді О.М. Гаврилюк

В.В. Андрієнко