ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

02 лютого 2026 року м. ХарківСправа № 10745/2-19 (922/311/26)

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Усатого В.О.

без виклику представників сторін

розглянувши заяву ліквідатора Дослідного господарства "Мерефа" Інституту овочівництва і баштанництва УААН арбітражного керуючого Сорокіна Михайла Івановича (вх.№311 від 30.01.2026) про забезпечення позову у справі

за позовом ліквідатора Дослідного господарства "Мерефа" Інституту овочівництва і баштанництва УААН (62479, Харківська область, Харківський район, с.Селекційне, ) арбітражного керуючого Сорокіна Михайла Івановича (61098, м. Харків, пров. Святогірський, буд. 9, РНОКПП НОМЕР_1 )
до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області (61165, м. Харків, вул. Космічна, буд. 21, поверх 8-9, )
про визнання права власності на врожай в межах справи про банкрутство Дослідного господарства "Мерефа" Інституту овочівництва і баштанництва УААН

ВСТАНОВИВ:

Постановою Господарського суду Харківської області від 15.04.2004 року Дослідне господарство "Мерефа" Інституту овочівництва і баштанництва Укр. ААН визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Цимберова Д.І., якого зобов`язано виконати ліквідаційну процедуру.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 21.12.2017 введено процедуру санації дослідного господарства "Мерефа" Інституту овочівництва і баштанництва Української академії аграрних наук строком на 6 місяців, тобто до 21.06.2018, призначено керуючим санацією арбітражного керуючого Фадєєва О.П.

Ухвалою суду від 05.09.2018 клопотання розпорядника майна про затвердження плану санації та продовження її строку задоволено. Затверджено план санації боржника - дослідного господарства "Мерефа" Інституту овочівництва і баштанництва Української академії аграрних наук, який погоджено з Національною академією наук України та схвалено комітетом кредиторів на його засіданні 27.08.2018, а також ТОВ "Мілл-Агро". Продовжено строк процедури санації на 15 місяців. Зобов`язано керуючого санацією виконувати вимоги суду, викладені в ухвалі суду від 21.12.2017, щоквартально звітувати про хід виконання плану санації перед комітетом кредиторів та судом, звіти разом з рішенням комітету, балансами боржника і іншою фінансовою звітністю надавати суду на п`ятий день після проведення засідання комітету кредиторів.

Ухвалою суду від 23.03.2023 задоволено заяву арбітражного керуючого Фадєєва О.П. про відмову від участі у справі про банкрутство (вх. № 17363 від 29.12.2022); звільнено арбітражного керуючого Фадєєва О.П. від виконання повноважень керуючого санацією дослідного господарства "Мерефа" Інституту овочівництва і баштанництва Української академії аграрних наук; задоволено клопотання АТ "Харківобленерго" про призначення керуючим санацією арбітражного керуючого Козачка С.М.

Постановою Господарського суду Харківської області від 01.05.2025 визнано Дослідне господарство "Мерефа" Інституту овочівництва і баштанництва УААН банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором арбітражного керуючого Сорокіна М.І.

03.05.2025 здійснено офіційне оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури № 75979.

30.01.2026 до Господарського суду Харківської області надійшла позовна заява ліквідатора Дослідного господарства "Мерефа" Інституту овочівництва і баштанництва УААН арбітражного керуючого Сорокіна Михайла Івановича до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, в якій останній, крім іншого, просить суд визнати за Дослідним господарством Мерефа Інституту овочівництва і баштанництва Української Академії Аграрних Наук () право власності на врожай соняшника, отриманий внаслідок виконання умов Договору на вирощування сільськогосподарської продукції від 16.01.2019 укладеного між ДГ Мерефа та ТОВ Мілл- Агро, засіяного та вирощеного у 2025 році на земельних ділянках :03:000:0508 площею 33,983 га , :03:000:0507 площею 35,9892 га та :03:000:0506 площею 31,2451 га, які знаходяться у володінні і користуванні ДГ Мерефа на підставі Державного Акту на право постійного користування землею серія Б № 074212 зареєстрованого у Книзі записів державних актів за № 444 у 1993 році та зареєстрованих в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно.

Разом із позовною заявою до Господарського суду Харківської області надійшла заява ліквідатора Дослідного господарства "Мерефа" Інституту овочівництва і баштанництва УААН арбітражного керуючого Сорокіна Михайла Івановича про забезпечення позову, в якій останній, крім іншого, просить:

- Накласти арешт на врожай соняшника, засіяного та вирощеного у 2025 році на земельних ділянках площею 33,983 га кадастровий номер :03:000:0508, площею 35,9892 га кадастровий номер :03:000:0507, площею 31,2451 га кадастровий номер :03:000:0506;

- Заборонити вчиняти будь-які дії щодо відчуження врожаю соняшника, засіяного та вирощеного у 2025 році на земельних ділянках площею 33,983 га кадастровий номер :03:000:0508, площею 35,9892 га кадастровий номер :03:000:0507, площею 31,2451 га кадастровий номер :03:000:0506, окрім, з метою збереження та необхідності вчасно організувати і виконати збирання врожаю, надання допуску ліквідатору Дослідного господарства "Мерефа" Інституту овочівництва і баштанництва УААН () арбітражному керуючому Сорокіну М.І., представникам Дослідного господарства "Мерефа" Інституту овочівництва і баштанництва УААН () та представникам ТОВ Мілл-Агро () до місць збирання врожаю соняшника, засіяного та вирощеного у 2025 році на земельних ділянках площею 33,983 га кадастровий номер :03:000:0508, площею 35,9892 га кадастровий номер :03:000:0507, площею 31,2451 га кадастровий номер :03:000:0506, а саме для організації і проведення збирання врожаю соняшника, засіяного та вирощеного у 2025 році на земельних ділянках площею 33,983 га кадастровий номер :03:000:0508, площею 35,9892 га кадастровий номер :03:000:0507, площею 31,2451 га кадастровий номер :03:000:0506, та здійснення термообробки зерна соняшника до стану, за якого можливе безпечне зберігання, визначивши місце зберігання зібраного врожаю соняшника Дослідне господарство "Мерефа" Інституту овочівництва і баштанництва УААН с. Селекційне (62479, Харківська область, Харківський район, с. Селекційне, ).

У своїй заяві ліквідатор Дослідного господарства "Мерефа" Інституту овочівництва і баштанництва УААН арбітражний керуючий Сорокін Михайло Іванович зазначає, що звернувся за захистом порушеного права до Господарського суду Харківської області з позовом про визнання права власності на врожай соняшника, засіяного та вирощеного у 2025 році на земельних ділянках площею 33,9830 га кадастровий номер :03:000:0508, площею 35,9892 га кадастровий номер :03:000:0507, площею 31,2451 га кадастровий номер :03:000:0506.

Проте, зважаючи на те, що судове провадження потребує часу, враховуючи погодні умови та критично пропущені строки збирання врожаю, з метою недопущення втрати врожаю в повному обсязі, що унеможливить виконання судового рішення, направленого на захист порушеного права, а також з метою уникнення недобросовісних дій збоку відповідача, ліквідатор звертається до суду з вищезазначеною заявою про вжиття заходів забезпечення позову.

Згідно з частиною 1 статті 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву ліквідатора Дослідного господарства "Мерефа" Інституту овочівництва і баштанництва УААН арбітражного керуючого Сорокіна Михайла Івановича про забезпечення позову (вх.№311 від 30.01.2026) , суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Зокрема, згідно з пунктом 1 частини 1 статті 137 ГПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Суд зазначає, що забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.

При цьому сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення через, зокрема, зникнення, зменшення за кількістю або погіршення за якістю майна (грошових коштів) тощо на момент виконання рішення.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25.09.2018 у справі №910/7141/13.

У рішенні Конституційного Суду України від 31.05.2011 у справі № 4-рп/2011 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 376 у взаємозв`язку зі статтями 151, 152, 153 Цивільного процесуального кодексу України вказано, що з метою гарантування виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог у процесуальних законах України передбачено інститут забезпечення позову (абзац п`ятий пункту 4 мотивувальної частини цього рішення).

Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Він віднесений до механізму захисту прав і свобод людини, зокрема в судовому порядку, і є гарантією їх захисту та відновлення, а отже, елементом правосуддя. Забезпечення позову стосується всіх стадій судового провадження (підготовка, призначення, розгляд справи, виконання рішення) і є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу в господарському судочинстві, а також однією з гарантій реального виконання можливого позитивного для людини рішення, оскільки надає можливість суду до ухвалення рішення в господарській справі вжити заходів до забезпечення реалізації позовних вимог.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Виходячи з системного тлумачення зазначених положень, вбачається, що застосування заходів забезпечення позову необхідне через існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в даній справі, а захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Так, вимоги позивача до відповідача обґрунтовані тим, що останній оспорює та ставить під сумнів наявність права власності Дослідного господарства "Мерефа" Інституту овочівництва і баштанництва УААН на врожай соняшника, засіяного та вирощеного у 2025 році відповідно до умов Договору на вирощування сільськогосподарської продукції від 16.01.2019 та додаткових угод до нього на земельних ділянках площею 33,9830 га кадастровий номер :03:000:0508, площею 35,9892 га кадастровий номер :03:000:0507, площею 31,2451 га кадастровий номер :03:000:0506, у зв`язку з чим Дослідне господарство "Мерефа" Інституту овочівництва і баштанництва УААН вимушено звернутися до суду з позовом про визнання права власності на врожай соняшнику, з метою не нанесення збитків інтересам кредиторів та державі.

У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

З огляду на закріплені в наведених положеннях принципи з урахуванням практики Європейського суду з прав людини щодо їх застосування (рішення від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України", від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії", від 17.07.2008 у справі "Каіч та інші проти Хорватії") вбачається, що Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і в пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до частини 4 ст. 137 ГПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18).

Також, у постанові у справі № 904/2357/20 від 21 серпня 2020 року Верховний Суд зазначив, що за змістом пункту 1 частини першої статті 137 ГПК України під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на майно або грошові кошти суд має виходити із того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватися та розпоряджатися грошовими коштами або майном, тому може застосуватись у справі, в якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів.

У даному випадку спірне майно - врожай соняшнику, щодо якого позивач просить вжити заходи забезпечення позову, повністю відповідає обсягу його позовної вимоги про визнання права власності на це ж саме майно.

Вжиття заходів забезпечення позову шляхом встановлення зазначених у заяві заборон не обмежить права та законні інтереси як суб`єктів спірних правовідносин, так і інших осіб, адже такі заходи мають тимчасовий характер та не перешкоджають ані господарській діяльності позивача, ані діяльності Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, в той час, як їх вжиття забезпечить збереження балансу інтересів сторін спірних правовідносин, унеможливить порушення інтересів інших осіб та узгоджується із критеріями розумності, обґрунтованості та адекватності.

Вищенаведені заходи забезпечення позову відповідають вимогам ч. 1 ст. 137 ГПК України та сприяють ефективному захисту і відновленню порушених прав та інтересів заявника.

Крім того, позивач просить передати майно, на яке накладено арешт, на його відповідальне зберігання. Отже всі витрати щодо зберігання майна під час розгляду справи фактично буде нести саме позивач. Відповідно, у випадку незадоволення його позовних вимог, відповідач не матиме будь-яких фінансових витрат, пов`язаних із вжиттям такого заходу забезпечення позову як арешт майна.

Здійснивши оцінку обґрунтованості доводів ліквідатора Дослідного господарства "Мерефа" Інституту овочівництва і баштанництва УААН арбітражного керуючого Сорокіна Михайла Івановича, суд зазначає, що заява про забезпечення позову є обґрунтованою, відтак, суд дійшов висновку щодо доцільності та необхідності забезпечення позову.

За таких обставин, суд вважає за можливе задовольнити заяву ліквідатора Дослідного господарства "Мерефа" Інституту овочівництва і баштанництва УААН арбітражного керуючого Сорокіна Михайла Івановича про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись статтями 136-140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву ліквідатора Дослідного господарства "Мерефа" Інституту овочівництва і баштанництва УААН арбітражного керуючого Сорокіна Михайла Івановича про забезпечення позову (вх.№311 від 30.01.2026).

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на врожай соняшника, засіяного та вирощеного у 2025 році на земельних ділянках площею 33,983 га кадастровий номер :03:000:0508, площею 35,9892 га кадастровий номер :03:000:0507, площею 31,2451 га кадастровий номер :03:000:0506.

Заборонити вчиняти будь-які дії щодо відчуження врожаю соняшника, засіяного та вирощеного у 2025 році на земельних ділянках площею 33,983 га кадастровий номер :03:000:0508, площею 35,9892 га кадастровий номер :03:000:0507, площею 31,2451 га кадастровий номер :03:000:0506, окрім, з метою збереження та необхідності вчасно організувати і виконати збирання врожаю, надання допуску ліквідатору Дослідного господарства "Мерефа" Інституту овочівництва і баштанництва УААН () арбітражному керуючому Сорокіну М.І., представникам Дослідного господарства "Мерефа" Інституту овочівництва і баштанництва УААН () та представникам ТОВ Мілл-Агро () до місць збирання врожаю соняшника, засіяного та вирощеного у 2025 році на земельних ділянках площею 33,983 га кадастровий номер :03:000:0508, площею 35,9892 га кадастровий номер :03:000:0507, площею 31,2451 га кадастровий номер :03:000:0506, а саме для організації і проведення збирання врожаю соняшника, засіяного та вирощеного у 2025 році на земельних ділянках площею 33,983 га кадастровий номер :03:000:0508, площею 35,9892 га кадастровий номер :03:000:0507, площею 31,2451 га кадастровий номер :03:000:0506, та здійснення термообробки зерна соняшника до стану, за якого можливе безпечне зберігання, визначивши місце зберігання зібраного врожаю соняшника Дослідне господарство "Мерефа" Інституту овочівництва і баштанництва УААН с. Селекційне (62479, Харківська область, Харківський район, с. Селекційне, ).

Ухвала господарського суду про забезпечення позову є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Стягувачем за цією ухвалою є Дослідне господарство "Мерефа" Інституту овочівництва і баштанництва УААН (62479, Харківська область, Харківський район, с.Селекційне, ), боржником є Головне управління Держгеокадастру у Харківській області (61165, м. Харків, вул. Космічна, буд. 21, поверх 8-9, ).

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Східного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її підписання. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або у разі вирішення питання без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повної ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Дана ухвала набирає законної сили з дати підписання суддею, тобто з 02.02.2026, та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років, тобто до 03.02.2029.

СуддяВ.О. Усатий