ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"02" лютого 2026 р. Справа № 924/1266/25

м.Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Яроцького А.М., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг"

до Гальчинецького ліцею Теофіпольської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області

про стягнення 9392,13 грн. заборгованості

Процесуальні дії по справі, заяви, клопотання.

22.12.2025 через підсистему "Електронний суд" до Господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" до Гальчинецького ліцею Теофіпольської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області про стягнення 9392,13 грн. заборгованості, з яких 7918,28 грн. основний борг, 1293,42 грн. пеня, 125,17 грн. 3% річних та 55,26 грн. інфляційні втрати, заявленої у зв`язку з неналежним виконанням умов договору постачання природного газу від 02.01.2025 №21-8122/24-БО-Т.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.12.2025 року вказану позовну заяву передано для розгляду судді Яроцькому А.М.

Ухвалою суду від 26.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яку визначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Вказаною ухвалою встановлено відповідачу строки для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та для подання відзиву на позов, а позивачу строк для подання відповіді на відзив.

Виклад позицій учасників судового процесу.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" звернулось з позовом до Гальчинецького ліцею Теофіпольської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області про стягнення 9392,13 грн. заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на виконання умов договору постачання природного газу від 02.01.2025 №21-8122/24-БО-Т позивач у період з січня по квітень 2025 року передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 264 178,83 грн., що підтверджується двосторонніми актами приймання-передачі природного газу за січень 2025 від 12.02.2025 на суму 89 279,89 грн; за лютий 2025 від 11.03.2025 на суму 98 771,20 грн; за березень 2025 від 11.04.2025 на суму 54 040,19 грн; за квітень 2025 від 12.05.2025 на суму 22 087,55 грн. Оскільки відповідач повністю не розрахувався за поставку природного газу, зокрема у квітні 2025, ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" звернулось з позовом про примусове стягнення 7918,28 грн. боргу та відповідно до ст. 625 ЦК України нарахувало до стягнення 125,17 грн. 3% річних обрахованих за період з 17.06.2025 по 21.11.2025 та 55,26 грн. інфляційних втрат нарахованих за липень-жовтень 2025. Окремо на підставі п. 7.2 договору позивач нарахував 1293,42 грн. пені за період з 17.05.2025 по 21.11.2025.

Відповідач не скористався правом на подачу відзиву на позов. Ухвала суду від 26.12.2025 надіслана на поштову адресу відповідача, визначену у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та вручена представнику, що підтверджується відміткою від 30.12.2025 у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

Будь-які клопотання або заяви подані сторонами в межах справи відсутні.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Судом враховується, що сторонам, згідно вимог Господарського процесуального кодексу України, надавалась в повному обсязі можливість щодо обґрунтування їх правової позиції по суті справи та подання доказів, чим забезпечено принцип змагальності.

З огляду на обставини справи, належне повідомлення сторін про наявність судового спору та надання можливості забезпечити в повному обсязі право на захист, обов`язок дотримання принципу розумних строків вирішення спору, суд, керуючись з ч. 9 ст. 165 ГПК України, ч. 2 ст. 178 ГПК України, вирішує спір за наявними матеріалами справи.

Обставини, які є предметом доказування у справі, та докази, якими сторони підтверджують або спростовують їх наявність.

02.01.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (постачальник) та Гальчинецьким ліцеєм Теофіпольської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області (споживач) укладено договір постачання природного газу №21-8122/24-БО-Т предметом якого визначено, що постачальник зобов`язується поставити споживачу природний газ за ДК 021:2015 код 09120000-6 "Газове паливо (природний газ), а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього договору для використання на свої власні потреби.

У п. 2.1 договору визначено, що постачальник передає споживачу на умовах цього договору замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу у період з січня 2025 року по 30 квітня 2025 року (включно) в кількості 15,60000 тис.куб.м, в тому числі по місяцях:

- січень 2025 року - 3,90000;

- лютий 2025 року - 6,20000;

- березень 2025 року - 4,20000;

- квітень 2025 року - 1,30000.

Згідно з п. 2.4 договору перегляд та коригування замовлених споживачем обсягів природного газу за цим договором може відбуватися шляхом підписання сторонами додаткової угоди, в тому числі протягом відповідного розрахункового періоду. В будь-якому випадку обсяг, визначений в акті приймання-передачі природного газу, оформленого відповідно до п. 3.5 цього договору, вважається фактично використаним за цим договором обсягом природного газу.

Право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ. Постачання газу за цим договором здійснюється постачальником виключно за умови включення споживача до Реєстру споживачів (п.п. 3.1, 3.2 договору).

У відповідності до п. 3.5 договору приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Згідно з п. 3.5.1 договору споживач зобов`язується надати постачальнику не пізніше 5-го числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, завірену належним чином копію відповідного акту надання послуг з розподілу / транспортування газу за такий період, що складений між Оператором ГРМ та/або Оператором ГТС та споживачем, на підставі даних комерційного вузла обліку споживача, відповідно до вимог Кодексу ГТС/Кодексу ГРМ.

У п. 3.5.2 договору погоджено, що на підставі отриманих від споживача даних та даних щодо остаточної алокації відборів споживача на Інформаційній платформі Оператора ГТС постачальник готує та надає споживачу два примірники акту приймання-передачі за відповідний розрахунковий період, підписані уповноваженим представником постачальника.

Споживач протягом 2-х робочих днів з дати одержання акту зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акту, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від його підписання (п.п. 3.5.3 п. 3.5 договору).

Відповідно до п. 3.5.4 договору у випадку неповернення споживачем підписаного оригіналу акту до 15-го числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, а також у випадку розбіжностей між даними, отриманими від споживача відповідно до підпункту 3.5.1 цього пункту, та даних щодо остаточної алокації відборів споживача на Інформаційній платформі Оператора ГТС, обсяг (об`єм) спожитого газу вважається встановленим (узгодженим) відповідно до даних Інформаційної платформи Оператора ГТС та переданим у власність споживачу, а вартість поставленого протягом відповідного розрахункового періоду газу розраховується з урахуванням цін, визначених в розділі 4 цього договору.

Згідно з п. 4.1 договору ціна природного газу за 1000 куб.м. без ПДВ - 13658,33 грн., крім того ПДВ за ставкою 20%. Ціна природного газу за 1000 куб.м. з ПДВ, з урахуванням тарифу на послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед, становить - 16553,89 грн.

У відповідності до п. 4.3 договору загальна вартість цього договору на дату укладання становить 215 200,57 грн., крім того ПДВ - 43 040,11 грн., разом з ПДВ - 258 240,68 грн. (з ПДВ).

Як передбачено п. 5.1 договору оплата за природний газ за відповідний розрахунковий період (місяць) здійснюється споживачем виключно грошовими коштами в наступному порядку:

- 70% вартості фактично переданого відповідно до акту приймання-передачі природного газу до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу;

- остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту приймання-передачі природного газу здійснюється споживачем до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому споживач повинен був сплатити 70% грошових коштів за відповідний розрахунковий період. У разі відсутності акту приймання-передачі, фактична вартість використаного споживачем газу розраховується відповідно до умов підпункту 3.5.4 п. 3.5 цього договору.

У п. 7.2 договору сторонами погоджено, що у разі прострочення споживачем строків остаточного розрахунку згідно п. 5.1 та/або строків оплати за п. 8.4 цього договору, споживач зобов`язується сплатити постачальнику 3% річних, інфляційні збитки та пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Даний договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підписів печаткою (за наявності) та діє в частині поставки газу до 30 квітня 2025 року (включно), а в частині розрахунків до повного їх виконання. Продовження або припинення договору можливе за взаємною згодою сторін шляхом підписання додаткової угоди до договору (п. 13.1 договору).

Договір постачання природного газу №21-8122/24-БО-Т від 02.01.2025 підписаний представниками сторін та скріплений відтисками їх печаток.

На виконання умов договору №21-8122/24-БО-Т від 02.01.2025 позивач поставив відповідачу природний газ на загальну суму 264 178,83 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 12.02.2025 на суму 89 279,89 грн. за обсяг споживання газу 5,23556 тис.куб.м.; від 11.03.2025 на суму 98 771,20 грн. за обсяг споживання газу 5,79215 тис.куб.м.; від 11.04.2025 на суму 54 040,19 грн. за обсяг споживання газу 3,16903 тис.куб.м. та від 12.05.2025 на суму 22 087,55 грн. за обсяг споживання газу 1,29526 тис.куб.м. Акти підписані представниками сторін без будь-яких зауважень та скріплені відтисками печаток підприємств.

Відповідач частково розрахувався з позивачем за отриманий природний газ на суму 256 260,55 грн. у період з 14.02.2025 по 25.08.2025, що підтверджується інформацією про надходження коштів на рахунки ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" наданою АТ "Ощадбанк" (реєстри документів) та розрахунком суми основного боргу для підприємств станом на 21.11.2025.

Згідно з листом відповідача від 13.08.2025 №82, останній просив позивача переплату по договору від 31.10.2023 №21-4122/23-БО-Т в сумі 3939,17 грн. зарахувати в оплату по договору від 02.01.2025 №21-8122/24-БО-Т.

З урахування вищевказаного зарахування коштів у сумі 3939,17 грн. та сплати 10 230,10 грн. 15.04.2025 на погашення заборгованості за спірним договором, залишок боргу відповідача перед позивачем за спожитий газ у квітні 2025 склав 7 918,28 грн.

Матеріали справи не містять доказів оплати відповідачем заборгованості за спожитий природний газ у сумі 7 918,28 грн. згідно договору постачання природного газу №21-8122/24-БО-Т від 02.01.2025, у зв`язку із чим, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення зазначеної заборгованості.

При цьому, враховуючи неналежне виконання відповідачем умов договору в частині своєчасної та повної оплати, позивач на підставі п. 7.2 договору та ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахував 1293,42 грн. пені та 125,17 грн. 3% річних обрахованих за період з 17.06.2025 по 21.11.2025 та 55,26 грн. інфляційних втрат за липень-жовтень 2025.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, невизнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду:

Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання іншою особою.

Захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в суді кожна особа вправі здійснювати шляхом звернення з позовом, предмет якого або кореспондує із способами захисту, визначеними у ст. 16 ЦК України, договором або іншим законом.

Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У ч. 1 статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вбачається із матеріалів справи, 02.01.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (постачальник) та Гальчинецьким ліцеєм Теофіпольської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області (споживач) було укладено договір постачання природного газу №21-8122/24-БО-Т , відповідно до п. 1.1 якого позивач зобов`язався поставити відповідачу природний газ за ДК 021:2015 код 09120000-6 "Газове паливо" (природний газ), а відповідач зобов`язався прийняти його та оплатити на умовах цього договору.

Правовідносини, що виникли між ними, носять характер таких, що виникають з договору поставки, про що, зокрема, свідчать договірні зобов`язання сторін постачальник зобов`язався поставити споживачеві природний газ, а споживач зобов`язався прийняти його та оплатити на умовах цього договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

На виконання умов договору №21-8122/24-БО-Т від 02.01.2025 позивач поставив відповідачу природний газ на загальну суму 264 178,83 грн., що підтверджується двосторонніми актами приймання-передачі природного газу від 12.02.2025 на суму 89 279,89 грн. за обсяг споживання газу 5,23556 тис.куб.м.; від 11.03.2025 на суму 98 771,20 грн. за обсяг споживання газу 5,79215 тис.куб.м.; від 11.04.2025 на суму 54 040,19 грн. за обсяг споживання газу 3,16903 тис.куб.м. та від 12.05.2025 на суму 22 087,55 грн. за обсяг споживання газу 1,29526 тис.куб.м.

У п. 2.1 договору визначено, що постачальник передає споживачу на умовах цього договору замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу у період з січня 2025 року по 30 квітня 2025 року (включно) в кількості 15,6000 тис.куб.м.

У п. 2.4 договору сторони узгодили можливість перегляду та коригування замовлених споживачем обсягів природного газу.

Як підтверджується актами приймання-передачі природного газу, відповідно до договору від 02.01.2025 №21-8122/24-БО-Т позивачем передано, а відповідачем прийнято природний газ в кількості 15,492 тис.куб.м.

Згідно з ч.3 ст. 670 Цивільного кодексу України якщо покупець прийняв більшу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, він зобов`язаний оплатити додатково прийнятий товар за ціною, встановленою для товару, прийнятого відповідно до договору, якщо інша ціна не встановлена за домовленістю сторін.

За змістом ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У ч. 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як передбачено п. 5.1 договору оплата за природний газ за відповідний розрахунковий період (місяць) здійснюється споживачем виключно грошовими коштами в наступному порядку:

- 70% вартості фактично переданого відповідно до акту приймання-передачі природного газу до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу;

- остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту приймання-передачі природного газу здійснюється споживачем до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому споживач повинен був сплатити 70% грошових коштів за відповідний розрахунковий період. У разі відсутності акту приймання-передачі, фактична вартість використаного споживачем газу розраховується відповідно до умов підпункту 3.5.4 п. 3.5 цього договору.

Відповідач частково розрахувався з позивачем за отриманий природний газ на суму 256 260,55 грн. у період з 14.02.2025 по 25.08.2025, що підтверджується інформацією про надходження коштів на рахунки ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" наданою АТ "Ощадбанк" (реєстри документів) та розрахунком суми основного боргу для підприємств станом на 21.11.2025.

Докази повної оплати відповідачем заборгованості за спожитий природний газ, зокрема на суму 7918,28 грн. згідно договору постачання природного газу №21-8122/24-БО-Т від 02.01.2025 за квітень 2025 року, в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи встановлені судом факти та зміст позовних вимог, з огляду на доведеність порушення відповідачем зобов`язань з повної та своєчасної оплати за поставлений позивачем природний газ за договором №21-8122/24-БО-Т від 02.01.2025, відсутність в матеріалах справи доказів сплати відповідачем 7918,28 грн., суд вважає заявлені позовні вимоги про стягнення 7918,28 грн. основного боргу правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

З огляду на прострочення сплати відповідачем боргу за спожитий природний газ, позивач нарахував до стягнення з відповідача на підставі п. 7.2 договору та ч. 2 ст. 625 ЦК України 1293,42 грн. пені та 125,17 грн. 3% річних обрахованих за період з 17.06.2025 по 21.11.2025 та 55,26 грн. інфляційних втрат за липень-жовтень 2025.

Як передбачено п. 7.2 договору, у разі прострочення споживачем строків остаточного розрахунку згідно п. 5.1. та/або строків оплати за п. 8.4. цього договору, споживач зобов`язується сплатити постачальнику 3% річних, інфляційні збитки та пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Згідно з ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Визначені ч. 2 ст. 625 ЦК право стягнення інфляційних втрат і 3% річних є мінімальними гарантіями, які надають кредитору можливість захистити згадані вище інтереси; позбавлення кредитора можливості реалізувати це право порушуватиме баланс інтересів і сприятиме виникненню ситуацій, за яких боржник повертатиме кредитору грошові кошти, які, через інфляційні процеси, матимуть іншу цінність, порівняно з моментом, коли такі кошти були отримані (у тому числі у вигляді прострочення оплати відповідних товарів та послуг).

У кредитора згідно з частиною другою статті 625 ЦК України є право вимоги до боржника щодо сплати інфляційних втрат за період прострочення в оплаті основного боргу. Водночас, якщо боржник після нарахування йому інфляційних втрат за відповідний місяць допустив подальше прострочення в оплаті основного боргу, то кредитор, виходячи з того, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат, яке виникло в силу закону, є грошовим, вправі нарахувати боржнику інфляційні втрати на суму основного боргу, збільшену на індекс інфляції за попередній місяць прострочення (пункт 23 постанови Верховного Суду від 26.06.2020 у справі №905/21/19).

При перерахунку заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних нарахувань за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання судом встановлено, що останні обраховано правомірно та обґрунтовано, в межах максимальної суми можливої до стягнення, а тому вимога про стягнення 125,17 грн. 3% річних та 55,26 грн. інфляційних втрат за заявлені періоди підлягає задоволенню в повному обсязі.

Стосовно стягнення 1293,42 грн. пені, суд зазначає, що правовідносини із застосування неустойки (штрафних санкцій) за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, правила її застосування, умови зменшення її розміру врегульовані положеннями Цивільного кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Неустойка має подвійну правову природу - є одночасно способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником.

Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно забезпечення дисципліни боржника стосовно виконання зобов`язання (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі, у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.

Водночас застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності та справедливості.

Відповідно до частини першої статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Стаття 551 ЦК України передбачає, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Поряд з цим ЦК України передбачає, що неустойка встановлюється договором або законом.

За змістом ч.1 ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Зобов`язання споживача з оплати пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожний день прострочення передбачено сторонами у п. 7.2 договору.

Здійснивши перерахунок заявленої до стягнення суми пені, суд дійшов до висновку, що пеня обрахована в межах максимального розміру за заявлений період, а тому вимога про стягнення 1293,42 грн. пені підлягає задоволенню у повному обсязі.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 73 ГПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13, ст. 74 ГПК України).

Беручи до уваги наведені вище положення закону, враховуючи встановлені судом факти та зміст позовних вимог, суд вважає за належне позовні вимоги задовольнити повністю, стягнути з відповідача 7918,28 грн. основного боргу, 1293,42 грн. пені, 125,17 грн. 3% річних та 55,26 грн. інфляційних втрат.

Згідно ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору у справі покладаються на відповідача у зв`язку з задоволенням позовних вимог.

Оскільки згідно положень ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, а позовну заяву у справі №924/1266/25 подано до суду в електронній формі, то визначення суми судового збору, який підлягає стягненню з відповідача відбувається із застосуванням коефіцієнту 0,8.

Керуючись ст.ст. 2, 13, 14, 20, 129, 233, 236-241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Гальчинецького ліцею Теофіпольської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області (30637, Хмельницька обл., Хмельницький р-н, с. Гальчинці, вл. Шкільна, буд. 6а, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (04116, місто Київ, вул. Шолуденка, буд. 1, ) 7918,28 грн. основного боргу, 1293,42 грн. пені, 125,17 грн. 3% річних та 55,26 грн. інфляційних втрат та 2422,40 грн. судового збору.

Після набрання рішенням законної сили, видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України.

Рішення надіслати позивачу за допомогою підсистем ЄСІТС в електронний кабінет, відповідачу - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Рішення складено та підписано 02.02.2026.

Суддя Андрій ЯРОЦЬКИЙ