ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2026 року м. Дніпро Справа № 905/124/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді:Кощеєва І.М. (доповідач)

суддів: Дарміна М.О., Чус О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження

без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська ЦЗФ"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.06.2025р.

(суддя Рудь І.А., м. Дніпро, повний текст рішення складено 11.06.2025р. )

у справі

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська ЦЗФ", м. Тернівка, Павлоградський р-н, Дніпропетровська обл.

про стягнення заборгованості у сумі 198 885 грн 00 коп.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог.

До Господарського суду Дніпропетровської області звернулося Акціонерне товариство "Українська залізниця" з позовом, в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська ЦЗФ" штраф у сумі 198 885 грн 00 коп.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на невірне зазначення відповідачем маси відправленого вантажу за накладною №49546807, що підтверджується комерційним актом №454201/20 від 10.07.2024, наслідком чого є нарахування штрафу за невірно зазначену масу вантажу на підставі ст.118 Статуту залізниць України.

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 11.06.2025р. у справі № 905/124/25 позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська ЦЗФ" на користь Акціонерного товариства Українська залізниця 198 885,00 грн. штрафу, 2 422,40 грн. витрат зі сплати судового збору.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська ЦЗФ" через систему "Електронний суд", звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.06.2025р. у справі № 905/124/25 та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції проігноровано надані відповідачем докази, які свідчать про можливі помилки та порушення з боку позивача під час переважування та відбору вантажу 10.07.2024 на ст. Чаплине, наявність ознак втручання сторонніх осіб у вантаж.

Крім того, зазначає, що нестача вантажу була виявлена після дій позивача і не підтверджує неправильне зазначення маси вантажу саме відповідачем.

Також, скаржник посилається на те, що суд безпідставно застосував правові висновки Верховного Суду, сформульовані за інших фактичних обставин, що не є подібними до спірних правовідносин у цій справі.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач проти її задоволення заперечив.

Позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Зауважує, що факт неправильного зазначення маси вантажу відповідачем підтверджений належними та допустимими доказами, зокрема комерційним актом № №454201/20 від 10.07.2024, складеним відповідно до вимог Статуту залізниць України та Правил складання актів.

Контрольним зважуванням на ст. Чаплине встановлено перевищення маси вантажу на 1650 кг порівняно з даними накладної, що створювало загрозу безпеці руху та є підставою для застосування штрафу за ст. 122 Статуту залізниць України.

Посилання апелянта на нестачу вантажу на станції призначення є безпідставними та не стосуються предмета спору, оскільки відповідальність настала саме за неправильне зазначення маси у перевізному документі.

Також зазначається, що відповідач був повідомлений про усунення комерційної несправності, не направив свого представника та фактично визнав її, сплативши додаткові збори.

6. Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.06.2025р. для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Кощеєв І.М. (доповідач), судді Дармін М.О., Чус О.В..

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 01.07.2025р. витребувано у Господарського суду Дніпропетровської області матеріали справи/копії матеріалів справи №905/124/25. Розгляд питання про залишення апеляційної скарги без руху, про повернення апеляційної скарги, відмову у відкритті апеляційного провадження або про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська ЦЗФ" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.06.2025р. у справі №905/124/25 відкладено до надходження матеріалів оскарження до суду апеляційної інстанції.

Матеріали справи № 905/124/25 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

Згідно з ч. 1 ст. 247 ГПК України у порядку спрощеного провадження розглядаються малозначні справи.

Ч. 13 ст. 8 ГПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ч.1 ст.270 ГПК України встановлено, що в суді апеляційної інстанції справи переглядаються в порядку спрощеного провадження, з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Ч.10 ст. 270 ГПК України встановлено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

При розгляді цієї справи колегія суддів враховує, що предметом позову є вимоги про стягнення суми, меншої ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто вказана справа відноситься до малозначних справ в розумінні ГПК України, і розглядає справу без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 14.07.2025 відкрито апеляційне провадження у даній справі для розгляду у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

7. Встановлені судом обставини справи.

Відповідно до електронного повідомлення про укладення Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №48-33959754/2020-0001 від 30.06.2020 року АТ Укрзалізниця засвідчило прийняття від ТОВ ДТЕК КУРАХІВСЬКА ЦЗФ Заяви про прийняття в цілому пропозиції (акцепту) укладення Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом (далі Договорі).

Згідно п. 1.1. Договору, його предметом є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах Перевізника, вагонах залізниць інших держав та- / або вагонах Замовника, пов`язаних з цим супутніх послуг (далі - послуги) і проведення розрахунків за ці послуги.

Відповідно до п.1.4. Договору надання послуг за договором може підтверджуватись одним з таких документів: накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю, відомістю плати за користування вагонами, відомістю плати за подавання / забирання вагонів та маневрову роботу, іншими документами.

У відповідності з п. 1.6. Договір, з урахуванням змін до нього, оприлюднюється Перевізником як публічна пропозиція для укладення на веб-сайті http://uz-cargo.com/, з накладенням кваліфікованого електронного підпису (далі КЕП).

Договір укладається шляхом надання Перевізником пропозиції укласти Договір (оферти) і прийняття в цілому пропозиції (акцепту) другою стороною. Приймаючи пропозицію укласти Договір друга сторона засвідчує, що ознайомилась та згодна з усіма умовами Договору. (п. 1.7. Договору).

Пунктом 7.3. Договору сторони погодили, що строк позовної давності за вимогами Перевізника до Замовників, що випливають з правовідносин Сторін за Договором, становить один рік.

Як вбачається з матеріалів справи, у липні 2024 року від ТОВ ДТЕК КУРАХГВСЬКА ЦЗФ по накладній №49546807 зі станції Курахівка Донецької залізниці на станцію Бурштин Львівської залізниці Позивачем було прийнято до перевезення вагони з вантажем "Вугілля кам`яне", в тому числі, вагон №63783286.

10.07.2024 року при проходженні вагону по ст. Чаплине. Придніпровської залізниці на підставі акту загальної форми №35 від 10.07.2024 року було проведено контрольне зважування вагону №63783286 на справних 150-ти тонних вагонних вагах ст. Чаплине заводський номер №1465, держ. повірка 02.07.2024 року, прийнятих до обліку регіональною філією Придніпровська залізниця АТ Укрзалізниця під №1.

В результаті зважування встановлено, що маса вантажу, вказана відправником в залізничній накладній №63783286 у графі маса вантажу в кг, визначена відправником не відповідає масі вантажу встановленій при проведенні контрольного зважування вантажу, а саме: номер накладної №49546807, номер вагону №63783286, маса нетто по накладній - 70000 кг, маса нетто при перевірці - 71650 кг, отже різниця складає + 1650 кг.

За наслідками контрольного зважування станцією Чаплине Придніпровської залізниці повідомлено на станцію відправлення Курахівка Донецької залізниці, що підтверджується телеграммою№180 від 10.07.2024 року.

В зв`язку з вищезазначеним у відповідності з ст. 129 Статуту залізниць України та п. 4 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту від 28.05.2002 року №334, було складено комерційний акт №454201/20 від 10.07.2024 року.

Станцією Чаплине Придніпровської залізниці вагон №63783286 відчеплений для відвантаження надлишку. Так, після усунення, вагон №63783286 було відправлено до станції призначення Бурштин Львівської залізниці за накладною №45800588. Надлишок вантажу було відвантажено засобами залізниці у вагон №61514410, та відправлено на станцію призначення за досильною накладною №45942935.

По прибуттю вагону №63783286 на станцію призначення Бурштин Львівської залізниці, котрий прибув з комерційним актом попутної станції Чаплине Придніпровської залізниці №454201/20 від 10.07.2024 року, вантаж було видано згідно комерційного акту та актів загальної форми ст. Чаплине №110 від 17.07.2024, ст. Бурштин №1616 від 29.07.2024 року, за участю представника одержувача, про що зроблена відмітка в розділі Є комерційного акту №454201/20 від 10.07.2024 року, як то передбачено п.12 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 року № 334.

Комерційний акт попутної станції Чаплине Придніпровської залізниці №454201/20 від 10.07.2024 року було зареєстровано на станції призначення Бурштин Львівської залізниці під №454201/2038 від 10.07.2024 року, відповідно до п. 62 Інструкції з ведення станційної комерційної звітності, затвердженої наказом Укрзалізниці від 04.06.2003р. №147-Ц.

Посилаючись на положення статей 118 та 122 Статуту залізниць України, позивач нарахував та пред`явив до стягнення з відповідача штраф за невірно зазначену масу вантажу у розмірі п`ятикратної провізної плати за спірний вантаж у загальному розмірі 198 885,00 грн.

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення господарського суду залишити без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до статей 173, 174 Господарського кодексу України (далі ГК України), статей 11, 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) між сторонами виникли господарські зобов`язання з договору перевезення вантажу.

Згідно з ч. 1 ст. 909 ЦК України та ч. 1 ст. 307 ГК України за договором перевезення вантажу перевізник зобов`язується доставити вантаж до пункту призначення, а відправник сплатити встановлену плату та належним чином оформити перевізні документи.

Судом встановлено, що між АТ «Українська залізниця» та ТОВ «ДТЕК Курахівська ЦЗФ» укладено публічний Договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом № 33959754/2020-001 від 25.03.2020 шляхом подання відповідачем заяви та її акцепту позивачем, який є чинним, не оспореним і відповідає вимогам ст. 633 ЦК України.

Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що залізнична накладна відповідно до ст. 6 Статуту залізниць України є основним перевізним документом і двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу. Накладна № 49547136 оформлена у встановленому законом порядку та підтверджує виконання сторонами договору перевезення. При цьому, згідно зі статтями 24 та 37 Статуту залізниць України, саме вантажовідправник визначає масу вантажу, зобов`язаний зазначити її у накладній та несе відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти таких відомостей, а залізниця має право перевіряти правильність зазначеної маси.

Порядок та способи визначення маси вантажу наведено у Правилах приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 № 644, що за своїм змістом кореспондується зі ст. 37 Статуту залізниць України.

Згідно з п.п. 5, 7 Правил приймання вантажів до перевезення загальна маса вантажу визначається відправником зважуванням або розрахунковим способом. Спосіб визначення маси вантажу і тип ваг відправник зобов`язаний зазначити в накладній. Усі засоби вимірювальної техніки, які використовуються для визначення маси вантажів, мають бути повірені відповідно до вимог чинного законодавства. Засоби ваговимірювальної техніки повинні бути взяті на облік залізницею та відповідати вимогам Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 31.07.2012 № 442, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.10.2012 за № 1716/22028, та інших нормативно-правових актів.

Завантаження вагона № 63783286 і визначення маси вантажу у накладній № 49546807 здійснено відповідачем шляхом зважування на вагонних вагах, що підтверджено відомостями накладної та підписом уповноваженого представника відправника у відповідному розділі перевізного документа з накладенням електронного цифрового підпису 08.07.2024. Позивач, реалізуючи своє право, провів контрольне комісійне зважування цього вагона на станції Чаплине Придніпровської залізниці на справних, належним чином повірених 150-тонних вагонних вагах заводський № 1465, державна повірка яких здійснена 02.07.2024. За результатами зважування встановлено перевищення фактичної маси вантажу над зазначеною у накладній на 1 650 кг.

Зазначені обставини, відповідно до ч. 1 3 ст. 129 Статуту залізниць України та п. «а» ч. 2 цієї статті, були належним чином зафіксовані комерційним актом № 454201/13 від 10.07.2024, який складений уповноваженими працівниками залізниці з дотриманням вимог п. 10 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334.

Повноваження осіб, які підписали комерційний акт, підтверджені матеріалами справи, а можливість уповноваження інших працівників залізниці у разі відсутності в штаті окремих посад відповідає положенням статей 64, 65 ГК України та усталеній практиці Верховного Суду, зокрема правовим позиціям, викладеним у постановах від 23.11.2018 у справі № 916/2450/15, від 21.08.2019 у справі № 905/2360/18 та інших.

Суд першої інстанції правильно застосував ст. 118 та 122 Статуту залізниць України, відповідно до яких за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з вантажовідправника підлягає стягненню штраф у п`ятикратному розмірі провізної плати незалежно від наявності збитків чи інших наслідків.

Провізна плата за перевезення вантажу у вагоні № 60039419 за накладною № 49547136 становила 39 777,00 грн, а тому розмір штрафу у сумі 198 885,00 грн є арифметично правильним та відповідає вимогам закону і п. 5.5 Правил оформлення перевізних документів.

Заперечення відповідача суд першої інстанції обґрунтовано відхилив, оскільки вони не спростовують встановленого факту невідповідності маси вантажу, зазначеної у перевізному документі, фактичній масі, підтвердженій контрольним зважуванням та комерційним актом, а також не звільняють вантажовідправника від передбаченої законом відповідальності.

Отже, Господарський суд дійшов вірного висновку, з яким погоджується суд апеляційної інстанції, про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для стягнення з ТОВ «ДТЕК Курахівська ЦЗФ» штрафу у розмірі 198 885,00 грн.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги ТОВ «ДТЕК Курахівська ЦЗФ» як необґрунтовані та такі, що не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, з огляду на таке.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, правовідносини сторін виникли з чинного публічного договору перевезення вантажу, а обов`язок із визначення та зазначення маси вантажу у залізничній накладній покладено саме на вантажовідправника.

Факт невідповідності маси вантажу, зазначеної відповідачем у накладній № 49546807, фактичній масі вантажу у вагоні № 63783286 встановлений під час контрольного зважування на станції Чаплине Придніпровської залізниці та належним чином зафіксований комерційним актом № 454201/20 від 10.07.2024, складеним у відповідності до вимог Статуту залізниць України та Правил складання актів. Доказів, які б свідчили про недійсність зазначеного комерційного акта або про порушення порядку його складання, апелянтом не надано.

Посилання апелянта на можливі помилки та порушення з боку позивача під час переважування та відбору надлишку вантажу, а також на наявність ознак втручання сторонніх осіб у вантаж, колегія суддів відхиляє, адже такі доводи є лише припущеннями відповідача, що не підтверджені належними та допустимими доказами у розумінні статей 73 79 ГПК України. Сам по собі факт подальшого відчеплення вагона та відвантаження надлишку вантажу не спростовує встановленої невідповідності маси вантажу, зафіксованої на момент контрольного зважування, та не звільняє вантажовідправника від відповідальності за неправильне зазначення маси у перевізному документі.

Доводи апеляційної скарги про те, що нестача вантажу була виявлена після дій позивача і, відповідно, не підтверджує неправомірність дій відповідача при оформленні накладної, також відхиляються судом апеляційної інстанції, оскільки предметом спору є стягнення штрафу за неправильно зазначену масу вантажу відповідно до статей 118 та 122 Статуту залізниць України, а не відшкодування шкоди чи встановлення причин нестачі вантажу на станції призначення. Зазначений штраф має характер законодавчо встановленої відповідальності та підлягає застосуванню незалежно від наявності або відсутності збитків.

Посилання апелянта на неправильне застосування правових висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 21.08.2019 у справі № 905/2360/18, від 21.05.2018 у справі № 916/2001/17 та від 23.06.2018 у справі № 916/1993/17, є безпідставними, оскільки наведені судом правові позиції стосуються аналогічних правовідносин щодо відповідальності вантажовідправника за неправильне зазначення маси вантажу та порядку складання і доказового значення комерційних актів.

Отже, підстав для висновку про порушення норм матеріального чи процесуального права під час ухвалення оскаржуваного рішення колегією суддів не встановлено. У зв`язку з чим апеляційна скарга ТОВ «ДТЕК Курахівська ЦЗФ» підлягає залишенню без задоволення, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.06.2025 у справі № 905/124/25 без змін.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р. ).

Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.

За змістом ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення слід залишити без змін.

10. Судові витрати.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська ЦЗФ" у справі №905/124/25- залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.06.2025р. у справі №905/124/25- залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст. ст. 286-289 ГПК України.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя О.В. Чус

Суддя М.О. Дармін