ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2026 Справа № 914/3191/25

Суддя Господарського суду Львівської області Король М.Р., за участі секретаря судового засідання Щерби О.Б., розглянувши справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «СРМ СОЛЮШИНС»

до відповідача: Приватного підприємства «Колман Індастріз»

про: стягнення 1 424 298,64 грн.

представники

позивача: Жакот Г.О.,

відповідача: не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

15.10.2025р. на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «СРМ СОЛЮШИНС» до відповідача: Приватне підприємство «Колман Індастріз» про: стягнення 1 424 298,64 грн.

Ухвалою суду від 20.10.2025р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 19.11.2025р.

Рух справи викладено в ухвалах суду та у протоколах судових засідань.

05.11.2025р. через систему «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив на позов (вх.№29565/25).

07.11.2025р. через систему «Електронний суд» від позивача надійшла відповідь на відзив (вх.№29780/25).

18.11.2025р. через систему «Електронний суд» від позивача надійшли додаткові письмові пояснення (вх.№30802/25).

Протокольною ухвалою від 10.12.2025р. суд ухвалив закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті на 21.01.2026р.

19.12.2025р. через систему «Електронний суд» від позивача надійшла заява про долучення документів до матеріалів справи (вх.№34055/25).

20.01.2026р. через систему «Електронний суд» від відповідача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи, в якому також просить суд розглядати справу без участі представника (вх.№1783/26).

20.01.2026р. через систему «Електронний суд» від позивача надійшло клопотання про закриття провадження у справі в частині основного боргу на суму 431 100,00 (вх.№1818/26).

Суть спору та правові позиції учасників справи.

Неналежна та несвоєчасна оплата відповідачем вартості наданих послуг стала підставою для звернення позивача до господарського суду з відповідним позовом про стягнення основного боргу, а також нарахованих на нього 3% річних та інфляційних втрат.

Відповідач наявність основного боргу не заперечив, покликається на скрутне матеріальне становище, що стало причиною затримки з оплатами згідно договору. Разом з тим не погодився з нарахуванням інфляційних втрат та 3% річних на суму основного боргу, покликаючись на те, що у відповіді на претензію повідомляв позивача про свій фінансовий стан.

За результатами дослідження наданих доказів та матеріалів справи, пояснень учасників справи, суд встановив наступне:

17.06.2024 року між Позивачем та Відповідачем було укладено договір про надання послуг №D00004243 від (далі Договір), предметом якого є послуги з консультування з питань інформатизації, що включають в себе: комп`ютерне програмування; консультування з питань інформатизації; удосконалення/модифікації програмного продукту; перевірку якості виконаних модифікацій та налаштувань програмного продукту; виконання функціональних вимог Замовника та аналіз працездатності функціональності Програмного продукту; розробку документації (зокрема інструкції користувача) або технічного проекту до програмного продукту; інші інформаційні послуги» (надалі «Послуги»).

Пунктом 1.2. розділу 1 «Предмет Договору» Договору 17.06.2024р. передбачено, що « 2.2. Замовник зобов`язується оплачувати послуги Виконавця на умовах та у розмірах, визначених Договором та додатками до нього.».

Пунктом 1.4. розділу 1 «Предмет Договору» Договору 17.06.2024р. визначено, що « 1.4. Здача-приймання наданих послуг здійснюється шляхом підписання Сторонами Акту наданих послуг. Виконавець по завершенню надання послуг складає та передає Замовнику на підписання Акт наданих послуг (надалі «Акт») в двох примірниках.».

Підпунктом 1.4.1. пункту 1.4. розділу 1 «Предмет Договору» Договору 17.06.2024р. вказано, що « 1.4.1. Замовник зобов`язується підписати Акт наданих послуг та повернути Виконавцю протягом 5 (п`яти) календарних днів з моменту отримання, або в цей же строк надіслати Виконавцю мотивовану відмову від підписання Акту.».

Підпунктом 1.4.2. пункту 1.4. розділу 1 «Предмет Договору» Договору 17.06.2024р. зазначено, що « 1.4.2. У випадку не підписання Замовником Акту наданих послуг або неповернення Замовником підписаного Акту наданих послуг протягом строку, зазначеного в п.1.4.1. Договору та ненадання мотивованої відмови від його підписання, послуги вважаються прийнятими та мають бути оплачені в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі».

Підпунктом 2.2.4. пункту 2.2. розділу 2 «Права та обов`язки Сторін» Договору 17.06.2024р. зазначено, що «2.2.4. У випадку затримання оплати Замовником вартості наданих Послуг більш ніж на 5 робочих днів від строку, встановленого цим Договором, Виконавець має право призупиняти в односторонньому порядку надання послуг до повного погашення заборгованості Замовником.».

Підпунктом 2.3.1. пункту 2.3. розділу 2 «Права та обов`язки Сторін» Договору 17.06.2024р. зазначено, що Замовник зобов`язується « 2.3.1. Оплачувати послуги Виконавця в порядку та на умовах, передбачених цим Договором.».

Пунктом 3.1. розділу 3 «Ціна Договору та розрахунки між Сторонами» Договору 17.06.2024р. зазначено, що « 3.1. Вартість Послуг за цим Договором визначається Виконавцем виходячи з кількості годин, протягом яких надавалися послуги, та погодинних ставок вартості Послуг, визначених Сторонами у Додатку №1 до цього Договору, який є його невід`ємною частиною.».

Пунктом 3.2. розділу 3 «Ціна Договору та розрахунки між Сторонами» Договору 17.06.2024р. зазначено, що « 3.2. Погодинні ставки залежать від грейду, який відповідає досвіду і кваліфікаційному рівню персоналу Виконавця, що приймаються за основу для визначення вартості наданих послуг. Ставки наведені у додатку 1 до Договору.».

Пунктом 3.3. розділу 3 «Ціна Договору та розрахунки між Сторонами» Договору 17.06.2024р. зазначено, що « 3.3. Керуючись п.2 ст.524 Цивільного кодексу України, Сторони визначають грошовий еквівалент ставок/вартості послуг у доларах США.».

Підпунктом 2) пункту 3.6. розділу 3 «Ціна Договору та розрахунки між Сторонами» Договору 17.06.2024р. зазначено, що оплата послуг здійснюється, зокрема « 2) по завершенню надання послуг протягом 5 календарних днів з моменту отримання від Виконавця Акту наданих послуг. При цьому, вартість послуг визначається з урахуванням п.3.1. Договору, шляхом помноження еквіваленту вартості послуг в доларах США на курс гривні до долару США, встановленого Національним банком України (НБУ) на дату складання Акту наданих послуг.».

Пунктом 4.1. розділу 4 «Відповідальність Сторін» Договору 17.06.2024р. визначено, що « 4.1. За невиконання та/або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність згідно умов Договору та чинного законодавства України.».

Пунктом 4.2. розділу 4 «Відповідальність Сторін» Договору 17.06.2024р. визначено, що « 4.2. Кожна зі Сторін зобов`язується відшкодувати іншій Стороні збитки, спричинені невиконанням або неналежним виконанням обов`язків, які витікають з положень цього Договору.».

Пунктом 8.1. розділу 8 «Строк дії Договору та порядок його розірвання» Договору 17.06.2024р. передбачено, що « 8.1. Цей Договір набирає чинності з 17 червня 2024 року і діє до 17 червня 2025 року. Якщо не пізніше, ніж за один місяць до завершення строку дії Договору жодна зі Сторін не буде вимагати його припинення, Договір вважатиметься продовженим на попередніх умовах на наступний календарний рік. Кількість автоматичних продовжень строку дії Договору не обмежується.». Додатком 1 до Договору 17.06.2024р. Сторонами погоджено «Погодинні ставки, в залежності від грейду, який відповідає досвіду і кваліфікаційному рівню (грейду) спеціалістів Виконавець, що приймаються за основу для визначення вартості послуг, без урахування ПДВ 20%.».

Відповідачем було погоджено надання послуг за Договором 17.06.2024р., шляхом підписання Акту №14022025/3 14.02.2025р., Акту №28022025/4 28.02.2025., Акту №31032025/13 31.03.2025р., Акту №30042025/6 30.04.2025р., Акту №30052025/10 30.05.2025р., Акту №30062025/3 30.06.2025р., Акту №31072025/4 31.07.2025р. (далі разом Акти) та отримання Рахунку №14022025/3 14.02.2025р., Рахунку № №28022025/4 28.02.2025р., Рахунку №31032025/12 31.03.2025р., Рахунку №30042025/6 30.04.2025р., Рахунку №30052025/10 30.05.2025р., Рахунку №30062025/3 30.06.2025р., Рахунку № 31072025/4 31.07.2025р. (далі разом Рахунки).

Відповідачем згідно положень пункту 1.4.2. пункту 1.4.розділу 1 «Предмет Договору» Договору 17.06.2024р. не було надано упродовж 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання кожного із вказаних Актів письмових, вмотивованих відмов від їх підписання.

Як слідує із матеріалів справи, а саме Актів наданих послуг та акту звірки, підписаних сторонами, у Відповідача виникла заборгованість перед Позивачем за надані послуги за період з 14.02.2025р. до 31.07.2025р в сумі 1 386 530,82 грн.

Як зазначено в позовній заяві, Позивачем було надіслано Відповідачу претензію з вимогою сплатити наявну заборгованість. Однак, як ствердив Відповідач у відзиві, ним 08.09.2025р. о 10:16 год. було надано відповідь на претензію, яку було надіслано на електронну пошту Позивача. Позивач, зі своєї сторони, відписав Відповідачу на даний електронний лист, що свідчить, на думку Відповідача, про те, що Позивач отримав відповідь на претензію (витяги з переписки електронної пошти надано). У згаданій вище відповіді на претензію Відповідач зазначає, що підтвердив наявність заборгованості, про яку Позивач зазначав у Претензії. Також, Відповідачем було зазначено, що заборгованість було допущено через фінансові труднощі, які виникли, та зазначено, що з листопада 2025 року планово повинні надходити кошти по договорах державних закупівель і він відразу зможе погашати заборгованість.

В процесі розгляду справи, Відповідачем сплачено частину суми боргу в загальному розмірі 431 100,00 грн. відповідно до Платіжної інструкції від 18.11.2025р. та Платіжної інструкції від 24.12.2025р.

Таким чином, розмір невиконаного основного зобов`язання на момент розгляду справи становить 955 430,82 грн., і відповідно в частині сплаченого основного боргу, Позивач просить суд закрити провадження у даній справі.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

За змістом ч.1 ст. 509 Цивільного Кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України).

За змістом ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч.1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу вимог ст. 610, ч.2 ст. 615 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до ч.1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 рішення Європейського суду з прав людини у справі Салов проти України від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі Надточий проти України від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Приймаючи до уваги наявні в матеріалах справи докази, господарським судом встановлено, що Відповідач не виконав належним чином свої зобов`язання за Договором в частині повної та своєчасної оплати наданих Позивачем послуг.

Таким чином, загальна сума заборгованості за надані Позивачем та прийняті Відповідачем послуги, виходячи з наявних матеріалів справи, склала 955 430,82 грн., так як Відповідачем після подання позову сплачено 431 100,00 грн., про що свідчить відповідні платіжні інструкції.

За висновком суду, позовні вимоги про стягнення з відповідача 955 430,82 грн. є підставними та обгрунтованими, Відповідачем не заперечуються та підлягають задоволенню.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, факт погашення відповідачем суми основного боргу після звернення позивача з позовом до суду, є підставою для закриття провадження у відповідній частині вимог, у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Провадження у справі в частині позовної вимоги про стягнення заборгованості за Договором про надання послуг у даній справі на суму 431 100,00 грн. слід закрити, у зв`язку із відсутністю предмету спору.

Щодо стягнення інфляційних втрат та 3% річних, господарський суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Додатково слід зазначити про те, що Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24.07.2018 року у справі №903/125/18 викладено наступне: «…інфляційні нарахування на суму боргу та проценти річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Інфляційні нарахування на суму боргу та проценти річних входять до складу грошового зобов`язання.».

Враховуючи факт порушення Відповідачем умов Договору про надання послуг в частині здійснення оплати за Договором, перевіривши розрахунки Позивача в частині стягнення з Відповідача 3% річних та інфляційних втрат, господарський суд дійшов висновку про правомірність, підставність та необхідність задоволення заявлених позовних вимог про стягнення з Відповідача 21 354,00 грн. інфляційних втрат та 16 413,82 грн. 3% річних.

Іншого Відповідачем не доведено.

Наявні в матеріалах справи докази вищевикладених висновків суду не спростовують.

Аналізуючи ступінь виконання зобов`язання боржником, то суд зауважує, що Відповідачу було відомо про наявність обов`язку з оплати, Відповідач, як контрагент Позивача, усвідомлював наявність обов`язку з оплати, строк якого минув.

Суд, з урахуванням описаних вище підстав та змісту умов Договору, не вважає обґрунтованими заперечення Відповідача щодо нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму основного боргу.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне:

Відповідно до ч.1 ст.123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Приписами частини другої вказаної статті встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Враховуючи викладене, господарський суд звертає увагу на можливість повернення позивачу 5 173,21 грн. судового збору, за його відповідним клопотанням, який сплачено за платіжною інструкцією №703 від 08.10.2025р. на суму 17 012,27 грн. та платіжною інструкцією №746 від 15.10.2025р. на суму 79,32 грн. на загальну суму 17 091,59 грн., з урахуванням наявності підстав для часткового закриття судом провадження у справі за заявленими позовними вимогами на суму частини сплаченого Відповідачем основного боргу.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача у сумі 11 918,38 грн.

Керуючись ст.ст. 13, 73-74, 76-79, 86, 129, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2.В частині стягнення основного боргу в сумі 431 100,00 грн. провадження у справі закрити.

3.Стягнути з Приватного підприємства «Колман Індастріз» (адреса: Україна, 80200, Львівська обл., Шептицький р-н, місто Радехів, вул.Сліпого Й., будинок 43; ідентифікаційний код - 41477255) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СРМ СОЛЮШИНС» (адреса: Україна, 03115, місто Київ, вулиця Котельникова, будинок 46, квартира 2; ідентифікаційний код - 41550570) суму основного боргу в розмірі 955 430,82 грн., суму 3% річних в розмірі 16 413,82 грн., суму інфляційних втрат в розмірі 21 354,00 грн. та 11 918,38 грн. судового збору.

4.Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку та строк, передбачені ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в порядку та строки, визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію по справі можна отримати за наступною веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Повне рішення складено 02.02.2026 р.

Суддя Король М.Р.