ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"30" січня 2026 р. Справа № 914/1745/25

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:

головуючого (судді-доповідача): Бойко С.М.,

суддів: Бонк Т.Б.,

Якімець Г.Г.,

розглянув заяву ОСОБА_1 №28/01 від 28.01.2026 (вх номер апеляційного суду 01-05/253/26 від 28.01.2026)

про забезпечення позову

у межах розгляду апеляційної скарги малого приватного підприємства «Олімпік» б/н від 06.01.2026,

на рішення Господарського суду Львівської області від 11.12.2025 суддя Крупник Р.В., м.Львів, повний текст рішення складено 22.12.2025,

у справі №914/1745/25

за первісним позовом ОСОБА_1 , м. Львів, м. Винники

до відповідача-1 малого приватного підприємства «Олімпік», Львівська обл., м. Моршин

до відповідача-2 Виконавчого комітету Стрийської міської ради, Львівська обл., м. Стрий

до відповідача-3 ОСОБА_2 , Львівська обл., м. Моршин

про визначення розміру статутного капіталу, визнання недійсним рішення зборів, скасування реєстраційної дії,

та за зустрічним позовом малого приватного підприємства «Олімпік», Львівська обл., м. Моршин

до відповідача-1

ОСОБА_3 , м. Львів, м. Винники

до відповідача-2 Виконавчого комітету Стрийської міської ради, Львівська обл., м. Стрий

про визнання недійсним протоколу загальних зборів, статуту та скасування реєстраційної дії,

ВСТАНОВИВ:

рішенням Господарського суду Львівської області від 11.12.2025 первісний позов задоволено. Визначено розмір статутного капіталу малого приватного підприємства «Олімпік» у сумі 160 000,00 грн та розміри часток у статутному (складеному) капіталі його учасників: ОСОБА_1 з часткою у розмірі 48 000,00 грн; ОСОБА_2 з часткою у розмірі 112 000,00 грн. Визнано недійсним рішення загальних зборів малого приватного підприємства «Олімпік», оформлене протоколом №3 від 30.04.2025. Скасовано реєстраційну дію, здійснену 05.05.2025 за №019001098 щодо малого приватного підприємства «Олімпік». Стягнуто з малого приватного підприємства «Олімпік» на користь ОСОБА_1 7 570,00 грн. судового збору. Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 514,00 грн. судового збору. У задоволенні зустрічного позову малого приватного підприємства «Олімпік» до ОСОБА_1 , Виконавчого комітету Стрийської міської ради про визнання недійсним протоколу загальних зборів, статуту та скасування реєстраційної дії - відмовлено повністю. Покладено на мале приватне підприємство «Олімпік» судові витрати, пов`язані із розглядом справи.

06.01.2026 до Західного апеляційного господарського суду через систему «Електронний суд» надійшла апеляційна скарга малого приватного підприємства «Олімпік» б/н від 06.01.2026 на рішення Господарського суду Львівської області від 11.12.2025 у справі №914/1745/25.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 19.01.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою малого приватного підприємства «Олімпік» б/н від 06.01.2026 на рішення Господарського суду Львівської області від 11.12.2025 у справі №914/1745/25.

28.01.2026 до Західного апеляційного господарського суду через систему «Електронний суд» надійшла заява позивача про забезпечення позову, за змістом якої позивач просить:

-накласти арешт на частку в статутному капіталі ДП "ОЛІМПІК ПЛЮС" МПП «Олімпік» номінальною вартістю 200 000,00 грн., що становить 100% статутного капіталу ДП "ОЛІМПІК ПЛЮС" МПП «Олімпік» та належить МПП «Олімпік»;

-накласти арешт на земельну ділянку площею 0.7184 га., кадастровий номер :01:001:0188, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 253, яка належить МПП «Олімпік» на праві власності та заборони суб`єктам державної реєстрації прав вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо вказаного об`єкту нерухомого майна;

-накласти арешт на житлову і технічно-виробничу базу, реєстраційний номер майна: 15663480, яка належить МПП «Олімпік» на праві власності та заборони суб`єктам державної реєстрації прав вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо вказаного об`єкту нерухомого майна;

-накласти арешт на земельну ділянку площею 4.7816 га., кадастровий номер :01:001:0187, Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 253, яка належить ДП "ОЛІМПІК ПЛЮС" МПП «Олімпік» на праві власності та заборони суб`єктам державної реєстрації прав вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо вказаного об`єкту нерухомого майна;

-заборонити МПП «Олімпік» створювати на території України та за її межами філії та представництва, а також дочірні підприємства відповідно до чинного законодавства України.

Апеляційним судом встановлено, що під час розгляду справи судом першої інстанції позивач неодноразово звертався з клопотаннями про забезпечення позову, за результатами розгляду яких місцевим господарським судом було постановлено чотири ухвали, а саме.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 03.06.2025 частково задоволено заяву позивача про забезпечення позову до його подання. Зокрема, заборонено державним реєстраторам будь-яких органів (місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств Міністерства юстиції України), а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження щодо внесення будь-яких відомостей та/або змін з будь-яких питань до ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань, проводити реєстраційні дії відносно малого приватного підприємства «Олімпік» щодо зміни розміру статутного капіталу вказаного підприємства, чи зміни учасників та/або їхніх часток в статутному капіталі цього підприємства до набрання законної сили рішенням суду у справі №914/1745/25. У решті вимог заяви відмовлено. Зазначена ухвала не була оскаржена та набрала законної сили.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 16.06.2025 відмовлено у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову, поданої 12.06.2025. Вказана ухвала не була оскаржена та набрала законної сили.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 23.06.2025 відмовлено у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову, поданої 18.06.2025.

Як встановлено судом першої інстанції, обґрунтовуючи подану заяву, позивач посилався на те, що відповідач-1 здійснив поділ земельної ділянки, яка перебувала у його власності: первинна земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0173 площею 5,5 га була поділена на дві нові земельні ділянки з кадастровими номерами :01:001:0187 площею 4,7816 га та :01:001:0188 площею 0,7184 га.

Крім того, позивач зазначав, що МПП «Олімпік» протягом тривалого часу не здійснює господарської діяльності, а єдиними активами підприємства є вказані земельні ділянки, утворені внаслідок поділу, а також об`єкти нерухомого майна, розташовані на одній із них. На думку позивача, у разі відчуження цього майна вартість його частки у статутному капіталі підприємства у розмірі 30 % фактично зведеться до нуля, що унеможливить реальне поновлення порушених прав навіть у разі задоволення позову.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 19.08.2025 ухвалу Господарського суду Львівської області від 23.06.2025 залишено без змін.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 25.08.2025 у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову у справі № 914/1745/25 відмовлено з підстав недоведеності заявником наявності зв`язку між невжиттям заходів забезпечення позову та можливістю ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача.

Постановляючи зазначену ухвалу, суд першої інстанції звернув увагу на те, що обставини, викладені у заяві, отриманій судом 21.08.2025, уже були предметом оцінки судів першої та апеляційної інстанцій. Новою підставою заяви позивач зазначив створення відповідачем-1 окремої юридичної особи - дочірнього підприємства «Олімпік Плюс» малого приватного підприємства «Олімпік», а також відчуження на його користь частини земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0187 площею 4,7816 га.

Зазначена ухвала не була оскаржена та набрала законної сили.

Враховуючи викладені вище обставини, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що подана до Західного апеляційного господарського суду заява про забезпечення позову мотивована підставами, які є аналогічними до тих, що розглядалися у суді першої інстанції. Заявник зазначає, що дії МПП «Олімпік» в особі ОСОБА_2, спрямовані на відчуження всього належного МПП «Олімпік» нерухомого майна, в той час як у цій справі розглядається спір щодо визначення розміру статутного капіталу та часток.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, колегія суддів зазначає наступне.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні, у випадку задоволення позову.

Близькі за змістом висновки, щодо застосування ст. ст. 136, 137 ГПК України, викладені у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/19256/16, від 14.05.2018 у справі № 910/20479/17, від 14.06.2018 у справі № 916/10/18, від 23.06.2018 у справі № 916/2026/17, від 16.08.2018 у справі № 910/5916/18, від 11.09.2018 у справі № 922/1605/18, від 14.01.2019 у справі № 909/526/18, від 21.01.2019 у справі № 916/1278/18, від 25.01.2019 у справі № 925/288/17, від 26.09.2019 у справі № 904/1417/19.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначено у ст. 136 ГПК України, згідно з якою господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (стаття 136 ГПК).

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Отже, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших осіб, не залучених до участі у справі. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову слід враховувати, що такими заходами не повинні порушуватися права осіб, що не є учасниками справи, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору (відповідні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/19256/16, від 14.05.2018 у справі № 910/20479/17, від 11.09.2018 у справі № 922/1605/18, від 14.01.2019 у справі № 909/526/19, від 25.01.2019 у справі № 925/288/17, від 26.09.2019 у справі № 904/1417/19, від 20.07.2020 у справі № 914/2157/19).

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків від заборони відповідачу здійснювати певні дії (відповідні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 14.07.2021 у справі № 910/17014/20, від 28.07.2021 у справі № 910/3704/21, від 12.10.2021 у справі № 908/1487/21 (908/1624/21).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 також викладено правовий висновок про те, що необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Суд зазначає, що обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Необхідною умовою вжиття заходів для забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення виконання рішення суду. Інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання майбутнього судового рішення.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, у кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. Обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

При цьому під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання про обґрунтованість заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову (відповідний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 17.12.2018 у справі № 914/970/18, від 10.11.2020 у справі № 910/1200/20).

Даючи оцінку запропонованим позивачем заходам забезпечення позову, Західним апеляційним господарським судом встановлено наступне.

Предметом позову у справі № 914/1745/25 є матеріально-правові вимоги немайнового характеру про визначення розміру статутного капіталу відповідача 1 в сумі 160 000,00 грн та розмірів часток у статутному (складеному) капіталі його учасників ( ОСОБА_1 з часткою у розмірі 48 000,00 грн; ОСОБА_2 з часткою у розмірі 112 000,00 грн), визнання недійсним рішення зборів засновників відповідача 1, оформленого протоколом № 3 від 30.04.2025, а також про скасування реєстраційної дії відповідача 2, здійсненої 05.05.2025 щодо відповідача 1 за №019001098.

Заяв про зміну предмету позову не надходило.

Західний апеляційний господарський суд зазначає, що не підлягає задоволенню заява позивача про забезпечення позову в частині накладення арешту на частку корпоративних прав у розмірі 100% від статутного капіталу ДП "ОЛІМПІК ПЛЮС" МПП «Олімпік» .

Зокрема, як зазначив Верховний Суд в постанові від 29.03.2021 у справі №910/16800/20 (пункт 4.6) такий захід забезпечення позову як накладення арешту на майно обмежує право особи користуватися та розпоряджатися майном, тому може застосуватися у справі, в якій заявлено майнову вимогу.

Положення Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» передбачають вчинення такої реєстраційної дії як накладення/зняття арешту корпоративних прав (абзац 5 пункту 2 частини 1 статті 25).

При цьому, як зазначила Велика Палати Верховного Суду у постанові від 22.10.2019 у справі №923/876/16, вичерпний перелік способів захисту учасників товариств з обмеженою відповідальністю або з додатковою відповідальністю міститься у статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», норми якого є спеціальними для зазначених товариств. До таких, зокрема належить: визначення розміру статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю та розмірів часток учасників у такому товаристві; стягнення (витребування з володіння) з відповідача частки (частини частки) у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю.

Тобто, такий спосіб забезпечення позову як накладення арешту на майно у корпоративному спорі може узгоджуватися, зокрема, з такою вимогою майнового характеру як стягнення (витребування з володіння) з відповідача частки (частини частки) у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю.

Оскільки позовні вимоги, в цій справі, є вимогами немайнового характеру, то такий захід забезпечення позову як накладення арешту на майно не є співмірним з предметом спору в цій справі.

Суд також звертає увагу заявника, що земельні ділянки відповідача-1 не є об`єктом спору у справі № 914/1745/25, та прямо не стосуються корпоративного спору між сторонами Аналогічно і вимоги про накладення арешту на земельні ділянки та на житлову і технічно-виробничу базу.

Твердження позивача про наміри відповідача-1 щодо відчуження майна, що перебуває у власності підприємства та дочірнього підприємства, в сукупності із поведінкою відповідача є припущенням про можливість розпорядження майном, однак не суперечить правомочностям власника та, що важливо, не доводить унеможливлення захисту порушеного корпоративного права позивача, яке захищається у цій справі, у випадку задоволення позову.

Суд акцентує, що інститут забезпечення позову призначений для запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів позивача, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів, а не для автоматичного застосування обмежувальних заходів щодо сторін спору та інших осіб, які не є учасниками справи.

Вимога заявника про вжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони МПП «Олімпік» створювати на території України та за її межами філії та представництва, а також дочірні підприємства відповідно до чинного законодавства України не є співмірною із заявленими позовними вимогами, а необґрунтоване та непропорційне втручання у господарську діяльність відповідача-1 є недопустимим.

Позовні вимоги у цій справі направлені на захист порушених корпоративних прав заявника як учасника МПП «Олімпік», на управління цим підприємством та володіння часткою у його статутному капіталі в певному відсотковому та вартісному відношенні, а не на захист порушених корпоративних прав, пов`язаних із майновим аспектом цих прав.

Таким чином, підсумовуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що заявлені позивачем заходи забезпечення позову не відповідають вимогам процесуального законодавства, зокрема, вимогам співмірності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, а тому суд відмовляє у задоволенні цієї заяви позивача про забезпечення позову.

Керуючись ст. 136 - 140, 234, 235, 281 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 №28/01 від 28.01.2026 про забезпечення позову у справі №914/1745/25 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий (суддя-доповідач) С.М. Бойко

Судді Т.Б. Бонк

Г.Г. Якімець