ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2026 р.м. ХарківСправа № 922/3141/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Юрченко В.С.

при секретарі судового засідання: Трофименко С.В.

за участю представників учасників процесу:

позивача: Жилко Сергій Едуардович (в залі суду)

відповідача: Мокроусов Юрій Семенович (в залі суду)

третьої особи: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду Харківської області в порядку загального позовного провадження справу

за позовом: Харківської міської ради (Україна, 61007, місто Харків, майдан Конституції, будинок 7, 3),

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Артсіті" (України, 61035, місто Харків, вулиця Клочковська, будинок 59, ),

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ТОВ "Фірма "Технік-Центр" (Україна, 61022, Харківська область, місто Харків, вулиця Клочківська, будинок 59, ).

про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

І. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ:

Позивач, Харківська міська рада, звернувся до Господарського суд Харківської області із позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «АРТСІТІ», про стягнення за період з 07.02.2020 по 28.02.2022 безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати у сумі 9 140 825,27 грн.

Відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи № 922/3141/25 визначено суддю Юрченко В.С.

04.09.2025, ухвалою господарського суду Харківської області прийнято позовну заяву Харківської міської ради до розгляду та відкрито провадження у справі №922/3141/25. Справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. Почато у справі № 922/3141/25 підготовче провадження і призначено підготовче засідання на 29.09.2025.

23.09.2025 (вх. № 21985) через кабінет підсистеми "Електронний суд" від відповідача надійшло клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку для подання відзиву на позов.

23.09.2025 (вх. № 21987) через кабінет підсистеми "Електронний суд" від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

29.09.2025, ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання, задоволено клопотання відповідача про поновлення пропущеного процесуального строку для подання відзиву на позов (вх. № 21985 від 23.09.2025), та встанолено строк для його подання до 23.09.2025.

29.09.2025, ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання, суд прийняв до розгляду відзив відповідача (вх. № 21987 від 23.09.2025) та долучив його до матеріалів справи.

29.09.2025 ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання, відкладено підготовче засідання на 20.10.2025.

02.10.2025 через кабінет підсистеми "Електронний суд" від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. № 22840).

20.10.2025, ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання, суд прийняв до розгляду відповідь на відзив (вх. № 22840 від 02.10.2025) та долучив її до матеріалів справи.

20.10.2025 через систему "Електронний Суд" від ТОВ "Фірма "Технік-Центр" надійшла заява про вступ у справу в якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача (вх. № 24250).

20.10.2025 суд поставив на обговорення заяву ТОВ "Фірма "Технік-Центр" про вступ у справу в якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача. Під час заслуховування позиції представника позивача, останній повідомив суд, що не обізнаний про зміст цієї заяви, у зв`язку із чим, просив суд надати час для ознайомлення із заявою ТОВ "Фірма "Технік-Центр".

20.10.2025 ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання, на підставі п. 3 ч. 2 ст. 183 ГПК України, відкладено підготовче засідання на 27.10.2025.

20.10.2025 відповідачем через систему "Електронний Суд" до суду надано клопотання (вх. № 24296) про призначення у справі № 922/3141/25 судової оціночно-земельної експертизи, проведення якої просить доручити експертам Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені заслуженого професора М.С.Бокаріуса.

25.10.2025 позивач через систему "Електронний Суд" надав додаткові пояснення (вх. № 24837 від 27.10.2025), в яких, поміж іншого, зазначив про відсутність підстав для задоволення клопотання відповідача про призначення експертизи, оскільки викладені заявником обставини, не потребують спеціальних знань. А також зазначив, що в клопотанні ТОВ "Фірма "Технік-Центр" про залучення в якості третьої особи, відсутні посилання на можливий вплив майбутнього рішення суду у цій справі на їхні права.

25.10.2025 відповідачем через систему "Електронний Суд" сформовано заяву/додаткові пояснення щодо заяви про залучення третьої особи до участі у справі (вх. № 24846 від 27.10.2025).

27.10.2025, ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання, суд прийняв до розгляду додаткові пояснення позивача (вх. № 24837 від 27.10.2025) та долучив їх до матеріалів справи; а також 27.10.2025, ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання, суд прийняв до розгляду заяву/додаткові пояснення відповідача щодо заяви про залучення третьої особи до участі у справі (вх. № 24846 від 27.10.2025) та долучив їх до матеріалів справи.

27.10.2025 ухвалою суду задоволено заяву ТОВ "Фірма "Технік-Центр" (вх. №24250 від 20.10.2025) про вступ у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача. Залучено до участі у справі № 922/3141/25 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ТОВ "Фірма "Технік-Центр", адреса: Україна, 61022, Харківська область, місто Харків, вулиця Клочківська, будинок 59. Зобов`язано ТОВ "Фірма "Технік-Центр" зареєструвати офіційну електронну адресу в ЄСІТС. Зобов`язано Харківську міську раду скерувати до 29.10.2025 (включно) залученій третій особі копію позовної заяви з додатками, а докази такого направлення надати суду. В порядку статті 168 ГПК України, встановлено третій особі, ТОВ "Фірма "Технік-Центр", строк до 03.11.2025 (включно) для подання суду пояснень щодо позовних вимог.

27.10.2025 ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання, на підставі п. 3 ч. 2 ст. 183 ГПК України, відкладено підготовче засідання на 03.11.2025.

03.11.2025 представник Товариства з обмеженою відповідальністю Артсіті скерував через систему "Електронний Суд" клопотання про відкладення судового (підготовчого) засідання та продовження строку підготовчого провадження (вх. № 25395) з посиланням на те, що він через хворобу на ГРВІ не зможе приймати участь у засіданні, однак бажає подати до суду клопотання про призначення судової оціночно-земельної експертизи (із доказами, що підтверджують необхідність її проведення) та заперечення на відповідь на відзив у справі.

Суд, ухвалою від 03.11.2025, яка постановлена без оформлення окремого документа, відмовив в задоволенні клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи.

03.11.2025 суд поставив на обговорення клопотання представника відповідача про продовження строку підготовчого провадження.

03.11.2025 суд ухвалою задовільнив клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю Артсіті (вх. № 25395 від 03.11.2025) щодо продовження строку підготовчого провадження. Продовжено підготовче провадження у справі №922/3141/25, в межах строків, визначених Господарським процесуальним кодексом України.

03.11.2025 ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання, на підставі п. 3 ч. 2 ст. 183 ГПК України, відкладено підготовче засідання на 17.11.2025.

17.11.2025 ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання, на підставі п. 3 ч. 2 ст. 183 ГПК України, відкладено підготовче засідання на 01.12.2025.

01.12.2025 суд поставив на обговорення клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю Артсіті про призначення судової оціночно - земельної експертизи.

01.12.2025 суд ухвалою відмовив у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю Артсіті про призначення судової оціночно - земельної експертизи (вх. № 24296/25 від 20.10.2025).

01.12.2025 відповідачем через систему "Електронний Суд" надано до суду клопотання (вх. № 27844) про об`єднання в одне провадження в рамках справи №922/3141/25 та справу № 922/3136/25, яка теж знаходиться в провадженні господарського суду Харківської області.

01.12.2025 суд поставив на обговорення клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю Артсіті про об`єднання в одне провадження в рамках справи №922/3141/25 та справу № 922/3136/25.

01.12.2025 суд зазначив, клопотання відповідача (вх. № 27844 від 01.12.2025) про об`єднання в одне провадження судових справ № 922/3141/25 та № 922/3136/25, буде вирішено поза межами судового засідання.

01.12.2025 ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання, відкладено підготовче засідання на 15.12.2025.

02.12.2025 через кабінет підсистеми "Електронний суд" від 3-ї особи ТОВ «Фірма «Технік-Центр» надійшов відзив на позовну заяву (вх.№ 27941/25), в якому останній просить суд поновити пропущений процесуальний строк для подання до суду пояснень.

02.12.2025 через кабінет підсистеми "Електронний суд" від 3-ї особи ТОВ «Фірма «Технік-Центр» надійшли пояснення (вх. № 27944/2), в яких останній просить суд поновити пропущений процесуальний строк для подання до суду пояснень щодо позовних вимог.

03.12.2025 ухвалою суду залишено без розгляду клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю АРТСІТІ про об`єднання в одне провадження судових справ (вх. № 27844 від 01.12.2025).

15.12.2025 ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання, суд, відповідно до частини 2 статті 118 ГПК України, залишив без розгляду відзив (вх.№ 27941/25 від 02.12.2025) та пояснення (вх. № 27944/25 від 02.12.2025) 3-її особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ТОВ «Фірма «Технік-Центр».

15.12.2025 ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання, постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 22.12.2025.

22.12.2025 ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання, постановлено про перерву в судовому засіданні по розгляду справи по суті до 12.01.2026.

12.01.2026 через кабінет підсистеми "Електронний суд" від 3-ї особи - ТОВ "Фірма "Технік-Центр" (вх.770) надійшло клопотання, в якому останній просить суд долучити до матеріалів справи лист ГУ ДПС у Харківській області від 21.04.2023 №21793/6/20-40-04-02-14.

12.01.2026 суд, відповідно до ч. 2 ст. 118 ГПК України, постановив ухвалу без оформлення окремого документа, про залишення без розгляду клопотання ТОВ «Фірма «Технік-Центр» (від 12.01.2026 вх.770).

В судовому засіданні по розгляду справи по суті 12.01.2026 представник позивача підтримав позов. Представник відповідача в судовому засіданні по розгляду справи по суті проти задоволення позову заперечував.

Представник третьої особи у призначене судове засідання 12.01.2026 не з`явився. Втім, про дату, час та місце судового засідання повідомлений судом належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази.

Відповідно до вимог статті 124, пунктів 2, 3, 4 частини 2 статті 129 Конституції України, статей 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Водночас відповідно до частин 1, 2 статті 56 ГПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника.

В силу наведених законодавчих положень, сторона у справі не позбавлена права особисто брати участь у судовому процесі або мати декілька представників з метою забезпечення представництва своїх інтересів у судовому засіданні. При цьому приймати участь в судовому засіданні безпосередньо в приміщенні суду або в режимі відеоконференції.

Разом з тим, суд приймає до уваги, що відповідно до положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

Враховуючи, що участь в судовому засіданні є правом учасників справи відповідно до статті 42 ГПК України, а явка учасників справи в судове засідання обов`язковою не визнавалася, неявка представника третьої особи в призначене судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до статті 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

12.01.2026 суд, відповідно до частини 1 статті 233 Господарського процесуального кодексу України, ухвалив рішення іменем України.

Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

II.АРГУМЕНТИ СТОРІН.

Позиція позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Артсіті» у період з 07.02.2020 по 28.02.2022 використав земельну ділянку по вулиці Клочківській, 59 у Харкові з кадастровими номерами: :02:003:0015 з метою обслуговування належних йому нежитлових приміщень, внаслідок чого зберігає кошти, не сплачуючи орендної плати за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, тим самим збільшує вартість власного майна, що позбавило позивача права одержувати дохід у вигляді орендної плати за землю, тобто відбувається факт безпідставного збереження коштів у розмірі орендної плати за рахунок позивача. За розрахунком позивача, сума безпідставно збережених коштів за період з 07.02.2020 по 28.02.2022 становить 9 140 825,27 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача.

Позивач вказує у позові, що 26.08.2005 між Харківською міською радою та ТОВ "Фірма "Технік-Центр" укладено договір оренди землі на користування земельною ділянкою по вулиці Клочківській, 59 у м. Харкові (кадастровий номер: :02:003:0015) для будівництва та подальшої експлуатації комплексу з передпродажної підготовки та сервісного обслуговування автомобілів (СТО, складські приміщення, мийка, стоянка автомобілів).

16.03.2010 право власності на нежитлові будівлі, що розташовані на вищевказаній земельній ділянці, перейшло від ТОВ "Фірма "Технік-Центр" до ТОВ "Компанія "Арт-Інвест".

07.02.2020 право власності на нежитлові будівлі, що розташовані на вищевказаній земельній ділянці, перейшло від ТОВ "Компанія "Арт-Інвест" до Акціонерного товариства "МегаБанк".

07.02.2020, право власності на нежитлові будівлі, що розташовані на вищевказаній земельній ділянці, перейшло від Акціонерного товариства "МегаБанк" до ТОВ "Артсіті".

При цьому, позивач вказує, що документальна заміна сторони по договору оренди землі від 26.08.2005, зареєстрованого 26.08.2005 за № 3, та реєстрація права оренди на земельну ділянку по вулиці Клочківській, 59 у м. Харкові, кадастровий номер: :02:003:0015, за Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Арт-Інвест" та за Акціонерним товариством "МегаБанк" - не відбулось, оскільки право оренди на вказану земельну ділянку за Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Арт-Інвест" та Акціонерним товариством "МегаБанк" на момент відчуження об`єктів нерухомого майна не було зареєстроване у відповідності до вимог земельного законодавства, в зв`язку з чим, право користування земельною ділянкою по вулиці Клочківській, 59 у м. Харкові (кадастровий номер: :02:003:0015) за договором оренди землі від 26.08.2005, зареєстрованим 26.08.2005 за № 3, до ТОВ "Артсіті" не перейшло, оскільки попередніми власниками нерухомого майна воно не було належним чином зареєстровано в розумінні Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Позиція відповідача.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що оскільки ТОВ "Артсіті" є законним користувачем земельної ділянки за кадастровим номером: :02:003:0015, на умовах і в обсягах, визначених у договорі оренди землі, укладеного 26.08.2005 між ТОВ "Фірма "Технік-Центр" і Харківською міською радою, у якому відбулася заміна сторони у зобов`язанні, а тому відносини у даній справі є суто договірними, а не кондикційними, відтак, застосування у цьому випадку положень статті 1212 ЦК України є безпідставним та не обґрунтованим.

За позицією відповідача, позивачем не враховано принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинків, споруд, а відтак, і наявність права у ТОВ "Артсіті" на користування нею, на підставі договору оренди землі від 26.08.2005.

Відповідач вказує, що 07.02.2020 на підставі договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 07.02.2020 № 598, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Сергієнко Н.В., ним було набуто право власності на нежитлові будівлі "Ж-2" та "Е-1", розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером :02:003:0015, площею 0,6972 га, по вул. Клочківській, 59, в м. Харкові, тому він, як новий власник нерухомого майна, яке розташовано на земельній ділянці за кадастровим номером: :02:003:0015, набув повний обсяг прав орендаря земельної ділянки за договором оренди від 26.08.2005.

Крім того, відповідачем було направлено листи від 02.09.2020 та 01.12.2021 до Департаменту земельних відносин Харківської міської ради з метою внесення змін до діючого договору оренди щодо заміни сторони в договорі оренди від 26.08.2005. При цьому жодної відмови (як мотивованої так і ні) Харківською міською радою надано не було, що породило, на думку відповідача, правову невизначеність з боку саме позивача. Внаслідок бездіяльності Харківської міської ради щодо укладення з відповідачем змін до договору про зміну сторони в договорі оренди земельної ділянки від 26.08.2005, ТОВ "Артсіті" не може реалізувати своє право на оренду земельної ділянки з кадастровим номером :02:003:0015, площею 0,6972 га, по вул. Клочківській, 59, в м. Харкові, шляхом укладання договору оренди даної земельної ділянки з єдиним уповноваженим органом місцевого самоврядування, яким є позивач.

Стягнення грошових коштів за фактичне землекористування та одночасне ухилення Харківської міської ради від укладення відповідного господарсько-правового договору оренди, на думку відповідача, суттєво порушує баланс інтересів сторін, оскільки фактично на ТОВ "Артсіті" покладаються юридичні обов`язки без надання Товариству відповідних прав землекористувача.

Водночас, враховуючи набуття ТОВ "Артсіті" у власність нежитлових будівель, а також не укладання позивачем з ТОВ "Артсіті" договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:003:0015, площею 0,6972 га, з урахуванням розуміння підприємством необхідності поповнення місцевого бюджету із внесення плати за використання земельної ділянки її фактичним користувачем, між ТОВ "АРТСІТІ" та ТОВ "Фірма "Технік-Центр" 07.02.2020 укладено договір про компенсацію витрат, пов`язаних зі сплатою орендної плати за землю, предметом якого є компенсація ТОВ «АРТСІТІ» за договором оренди землі від 26.08.2005 витрат за сплату ТОВ "Фірма "Технік-Центр" орендної плати за даним договором оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:003:0015, площею 0,6972 га, по вул. Клочківській,59, в м. Харків.

Обґрунтовуючи свою позицію, відповідач зазначає, що відповідно до листа вих. № 19-09 від 19/09/2025 ТОВ "Фірма "Технік-Центр" підтвердило сплату з 01.02.2020 ТОВ "Артсіті" орендної плати договором оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:003:0015, площею 0,6972 га, по вул. Клочківській, 59, в м. Харків у сумі 2 570 043,48 грн згідно Договору № 0102-Ф про компенсацію витрат, пов`язаних зі сплатою орендної плати за землю від 07.02.2020.

Також, відповідач зазначає, що ТОВ "Фірма "Технік-Центр" у листі вих. № 19-09 від 19.09.2025 підтвердило, що ним було сплачено, а позивачем було прийнято орендну плату за оренду земельної ділянки з кадастровим номером :02:003:0015, площею 0,6972 га, по вул. Клочківській,59, в м. Харкові:

у 2019 задекларовано та сплачено в сумі 828.953,59 гривень;

у 2020 задекларовано та сплачено в сумі 828.953,59 гривень;

у 2021 задекларовано та сплачено в сумі 828.953,59 гривень;

у 2022 задекларовано та сплачено з урахуванням уточнень в сумі 151.974,82 гривень.

Відповідач разом з відзивом додано лист ГУ ДПС у Харківській області від 18.09.2025 №50986/6/20-40-04-06-09, в змісті якого, серед іншого, зазначено про задекларування та сплату ТОВ «Фірма «Технік-Центр» орендної плати за земельну ділянку з кадастровим номером :02:003:0015, площею 0,6972 га, по вул. Клочківській,59, в м. Харкові, в період з 2017 по 2022 роки.

Проте, сплачена ТОВ «Фірма «Технік-Центр» орендна плата та відсутність заборгованості за орендною платою за земельну ділянку з кадастровим номером :02:003:0015, площею 0,6972 га, по вул. Клочківській,59, в м. Харкові за період з 2017 по 2022 роки, не була врахована позивачем при формуванні позовних вимог в даній справі. А відтак, відповідач зазначає, що позивачем не вірно розрахована сума до стягнення в порядку статті 1212 ЦК України, тому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позиція третьої особи.

Пояснення щодо позову та відзив від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ТОВ "Фірма "Технік - Центр", було залишено судом без розгляду на підставі статті 118 ГПК України.

III. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА.

Виклад обставин справи, встановлених судом.

Рішенням 33 сесії Харківської міської ради 4 скликання від 22.02.2005 № 21/005 «Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для будівництва (реконструкції) та подальшої експлуатації об`єктів» надано в оренду земельну ділянку (кадастровий номер: :02:003:0015) загальною площею 0,6972 га по вулиці Клочківській, 59 у м. Харкові для будівництва та подальшої експлуатації комплексу з передпродажної підготовки та сервісного обслуговування автомобілів (СТО, складські приміщення, мийка, стоянка автомобілів).

26.08.2005 між Харківською міською радою (далі за текстом орендодавець/позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма «Технік-Центр» (далі за текстом - орендар) укладено договір оренди землі (далі за текстом договір), відповідно до якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку несількогосподарського призначення землі житлової та громадської забудови, яка знаходиться місті Харків, вулиця Клочківська,59.

У пункті 2 договору сторони погодили, що в оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,6972 га, у тому числі під забудовою 0,0438 га, інших угідь 0,6534 га.

Згідно пункту 3 договору, на земельній ділянці знаходяться об`єкти нерухомого майна, які належать орендареві на праві колективної власності, а також інші об`єкти інфраструктури.

Згідно пункту 8 договору договір укладено строком: на період будівництва до 01.11.2006 (але не пізніше прийняття об`єкту до експлуатації), на період експлуатації до 01.04.2030.

Сторонами було погоджено розмір орендної плати за кожну земельну ділянку та пунктом 10 договору визначено, що обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції.

Також, у пункті 13 договору сторони погодили випадки для зміни розміру орендної плати.

У відповідності до пункту 21 договору після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду.

Згідно пункту 43 договору, договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Договір зареєстровано у Харківській регіональній філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі (книга №4) від 26.08.2005 за № 3.

У плані земельної ділянки до договору визначено кадастровий номер земельної ділянки: :02:003:0015 (0,6972 га).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 20.10.2025, речове право на земельну ділянку за адресою: м. Харків, вул. Клочківська, 59 (кадастровий номер :02:003:0015) зареєстровано на підставі договору оренди від 26.08.2005 зі строком дії речового права до 01.04.2030, де орендодавцем виступає Харківська міська рада, а орендарем є ТОВ «Фірма «Технік-Центр».

Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 10.10.2005 № HB-20 площа земельної ділянки з кадастровим номером :02:003:0015, складає 0,6972 га, сформована земельна ділянка -10.10.2005. Вищевказана земельна ділянка належить до земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Вид використання земельної ділянки - для будівництва комплексу перепродажної підготовки та сервісного обслуговування автомобілів (сто, складські приміщення, мийка, стоянка автомобілів) та для експлуатації.

19.11.2020 відділом у м. Харкові Головного управління Держгеокадастру у Харківській області сформований витяг від 19.11.2020 № 4623/176-20 з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки з кадастровим номером :02:003:0015 загальною площею 0,6972 га по вул. Клочківській, 59 у м. Харкові, яка станом на 01.01.2018 рік складає 57409783 грн.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 23.07.2025 № право власності на нежитлові будівлі за адресою: м. Харків, вул.Клочківська, 59, зареєстровано на:

1) нежитлову будівлю літ. «Е-1» загальною площею 561,5 кв. м:

- з 22.10.2008 по 16.03.2010 за ТОВ «Фірма «Технік-Центр» () на підставі договору купівлі-продажу № 3164 від 20.10.2008 посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Салигою Н.А.;

- з 16.03.2010 по 06.02.2020 за ТОВ «Компанія «Арт-Інвест» () на підставі договору купівлі-продажу від 02.03.2010 № 317 посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Салигою Н.А.;

- з 07.02.2020 по 07.02.2020 за АТ «Мегабанк» () на підставі іпотечного договору від 06.11.2013 № ГД-16/13-ГД-17/13-3-1, серія та номер: 3012 посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Хоменко А.В.; договору № 1 про внесення змін від 27.05.2016 № 2154 посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Хоменко А.В.; договору № 2 про внесення змін від 02.12.2016 № 5210 посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Хоменко А.В.;

договору № 3 про внесення змін від 06.12.2017 № 4517 посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Хоменко А.В.; Договору № 4 про внесення змін від 01.10.2019 № 2590 посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Хоменко А.В.;

- з 07.02.2020 по теперішній час за ТОВ «Артісі» () на підставі договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 07.02.2020 № 598 посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Сергієнко Н.В.; акта приймання-передачі від 07.02.2020 № б/н укладеного між АТ «Мегабанк» та ТОВ «Арсіті».

2) нежитлову будівлю літ. «Ж-2» загальною площею 369,6 кв.м:

- з 27.05.2005 по 30.10.2006 за ТОВ «Фірма «Технік-Центр» на підставі договору купівлі-продажу № 3167 від 20.10.2008, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Салигою Н.А,

- з 16.03.2010 по 06.02.2020 за ТОВ «Компанія «Арт-Інвест» () на підставі договору купівлі-продажу від 02.03.2010 № 314 посвідченого

приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Салигою Н.А.;

- з 07.02.2020 по 07.02.2020 за АТ «Мегабанк» () на підставі іпотечного договору від 06.11.2013 № ГД-16/13-ГД-17/13-3-1, серія та номер: 3012 посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Хоменко А.В.; договору № 1 про внесення змін від 27.05.2016 № 2154 посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Хоменко А.В.; договору № 2 про внесення змін від 02.12.2016 № 5210 посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Хоменко А.В.; договору № 3 про внесення змін від 06.12.2017 № 4517 посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Хоменко А.В.; Договору № 4 про внесення змін від 01.10.2019 № 2590 посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Хоменко А.В.;

- з 07.02.2020 по теперішній час за ТОВ «Артсіті» () на підставі договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 07.02.2020 № 598 посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Сергієнко Н.В.; акта приймання-передачі від 07.02.2020 № б/н укладеного між АТ «МегаБанк» та ТОВ «Артсіті».

Вищевказані нежитлові будівлі розташовані на земельній ділянці комунальної власності з кадастровим номером № :02:003:0015.

З 07.02.2020 по теперішній час ТОВ «Артсіті» () є власником нежитлових будівель на земельній ділянці з кадастровим номером :02:003:0015 на підставі договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 07.02.2020 № 598 посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Сергієнко Н.В.; акта приймання-передачі від 07.02.2020 № б/н укладеного між АТ «МегаБанк» та ТОВ «Артсіті», що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.07.2025 № 436500628.

Матеріали справи містять листи звернення Відповідача від 02.09.2020 року б/н та від 01.12.2021 № 754 до Харківської міської ради із проханням внести відповідні зміни до договору оренди землі щодо зміни орендаря, у зв`язку із набуттям ТОВ «Артсіті» права власності на нежитлові будівлі, які отримані позивачем, про що свідчить відмітка з датою їх отримання. Будь-яких відповідей на зазначені листи відповідача, матеріали справи не містять.

Також в матеріалах справи містяться договір № 0102-Ф від 07.02.2020 між ТОВ «Фірма «Технік-Центр» та ТОВ «Артсіті» про компенсацію витрат, пов`язаних зі сплатою орендної плати за землю, предметом якого є компенсація ТОВ «Арсіті» за договором оренди землі від 26.08.2005 витрат за сплату ТОВ «Фірма «Технік-Центр» орендної плати за даним договором оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:003:0015, площею 0,6972 га, по вул. Клочківській,59, в м. Харків.

При цьому суд зазначає, що сторони є вільними в укладенні договору, вибору контрагента та визначенні умов договор, з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У листі ГУ ДПС у Харківській області від 18.09.2025 № 50986/6/20-40-04-06-09 серед іншого, зазначено про задекларування та сплату ТОВ «Фірма «Технік-Центр» орендної плати за земельну ділянку з кадастровим номером :02:003:0015, площею 0,6972 га, по вулиця Клочківській, 59, в м. Харкові, в період з 2017 по 2022 роки.

19.09.2025 ТОВ «Фірма «Технік-Центр» сформувала на адресу ТОВ «Артсіті» лист № 19-09 у якому зазначило про те, що від ТОВ «Арсіті» за період з 01.02.2020 по 19.09.2025 отримано 2 570 043,48 грн згідно договору №0102Ф від 07.02.2020 про компенсацію витрат, пов`язаних зі сплатою орендної плати за землю.

В той же час, відповідно до наданого позивачем листа Головного управління Державної податкової служби у Харківській області від 11.03.2025 № 5250/5/20-40-04-07-12, ТОВ «Артсіті» плату за землю у період 2020-2025 не нараховувало та не сплачувало.

В матеріалах справи міститься акт обстеження земельної ділянки за адресою: місто Харків, вулиця Клочківька, будинок 59, кадастровий номер :02:003:0015, який складено 23.07.2025 головним спеціалістом Інспекції з контролю за використанням та охороною земель комунальної власності Департаменту земельних відносин Харківської міської ради Денисюк Д.О. у порядку частини 2 статті 83 та статті 187 Земельного кодексу України. За результатами проведеного обстеження встановлено, що ТОВ «Артсіті» використовує земельну ділянку кадастровий номер :02:003:0015 площею 0,6972 га, на якій розташовані належні на праві власності нежитлові будівлі літ. «Е-1», літ. «Ж-2», без виникнення права власності/користування та без державної реєстрації цих прав у відповідності до ст.ст. 125, 126 ЗК України.

При зверненні до суду з позовом у даній справі Харківська міська рада, зокрема, вказує, що користування земельною ділянкою загальною площею 0,6972 га за адресою: м. Харків, вул. Клочківська, 59 на підставі договору оренди землі від 26.08.2005, зареєстрованого 26.08.2005 за № 3 автоматично, згідно прямої дії закону, до ТОВ «Артсіті» не перейшло, оскільки ТОВ «Компанія Арт-Інвест» у встановленому законом порядку не перереєструвало за собою право оренди за договором землі від 26.08.2005, у зв`язку з чим цей договір припинив свою дію. Позивачем здійснено розрахунок безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати з 07.02.2020 по 28.02.2022, згідно з яким ТОВ «Артсіті» має сплатити на користь Харківської міської ради 9 140 825,27 грн, що послугувало підставою для звернення позивачем до суду.

Суд зазначає, що всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог, а також судом надано сторонам достатньо часу для звернення із заявами по суті справи та з іншими заявами з процесуальних питань.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України Про судоустрій і статус суддів кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право особи на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Враховуючи положення статей 13, 74 ГПК України, якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів і заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу по суті.

За висновками суду, в матеріалах справи достатньо доказів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними матеріалами.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД. ПОЗИЦІЯ СУДУ.

Предметом доказування у справі, відповідно до частини 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України, є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд самостійно оцінює докази, надані сторонами у справі, у їх сукупності, керуючись принципом вірогідності, передбаченим статтею 79 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з цією статтею, наявність обставин, на які посилається сторона, вважається доведеною, якщо докази, надані на їх підтвердження, є більш вірогідними, ніж докази, надані на їх спростування. Питання про вірогідність доказів суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання, враховуючи всі обставини справи.

Предметом спору в цій справі є вимога позивача про стягнення з відповідача коштів за використання земельної ділянки, що перебуває у комунальній власності, у зв`язку із відсутністю договору оренди, внаслідок чого позивач не отримав дохід у вигляді орендної плати.

Підставою позову слугує нормативне посилання на статті 1212-1214 ЦК України.

З огляду на заявлені позивачем предмет та підстави позову між сторонами у цій справі виникли спірні правовідносини щодо стягнення безпідставно набутих грошових коштів.

Відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права, врегульовані нормами, закріпленими у главі 83 ЦК України.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Передбачений інститутом кондикції вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали.

Отже предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права (подібні висновки Великої Палати Верховного Суду викладені у постановах від 20.11.2018 у справі №922/3412/17 (провадження № 12-182гс18) та від 13.02.2019 у справі № 320/5877/17 (провадження № 14-32цс19).

Відповідно до частини 1 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Аналіз положень статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що ця стаття стосується позадоговірних зобов`язань з повернення безпідставно набутого, збереженого майна (кондикційні зобов`язання), що виникають за наявності одночасно таких умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

При цьому, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.

Такі висновки щодо застосування положень глави 83 ЦК України та, зокрема статті 1212 ЦК України, є сталими у судовій практиці та викладені у численних постановах Верховного Суду, зокрема у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17, від 13.02.2019 у справі № 320/5877/17, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.12.2021 у справі № 911/1101/21, від 06.06.2022 у справі № 903/142/21 та в інших.

Отже, основна умова частини 1 статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на цій підставі тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.

Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення статті 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Для виникнення зобов`язання з безпідставного збагачення необхідна наявність наступних умов: 1) збільшення майна в однієї особи (вона набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або звертає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння); 2) втрата майна іншою особою, тобто збільшення або збереження майна в особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою; 3) причинний зв`язок між збільшенням майна в однієї особи i відповідною втратою майна іншою особою; 4) відсутність достатньої правової підстави для збільшення майна в однієї особи за рахунок іншої особи, тобто обов`язковою умовою є збільшення майна однієї сторони (набувачем), з одночасним зменшенням його в іншої сторони (потерпілого), а також відсутність правової підстави (юридичного факту) для збагачення (відповідний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 01.06.2021 у справі № 916/2478/20, від 04.05.2022 у справі №903/359/21, від 05.10.2022 у справі № 904/4046/20).

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідносин і їх юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином (постанови Верховного Суду від 06.02.2020 у справі № 910/13271/18, від 23.01.2020 у справі №910/3395/19, від 23.04.2019 у справі № 918/47/18, від 01.04.2019 у справі № 904/2444/18, від 16.09.2022 у справі № 913/703/20).

Правові підстави користування земельною ділянкою комунальної власності за змістом глави 15 ЗК України реалізується через право постійного користування або право оренди.

Частиною 1 статті 93 і статтею 125 ЗК України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт "в" частини 1 статті 96 ЗК України).

Принцип платного використання землі також передбачено статтею 206 ЗК України, за змістом якої використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Підпункт 14.1.147 пункту 14.1. статті 14 ПК України передбачає, що плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункти 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України).

Згідно зі статтями 122-124 ЗК України міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Особи, які отримують земельну ділянку комунальної власності в користування за договором оренди (договором купівлі-продажу права оренди), зобов`язані сплачувати за неї орендну плату. Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди, як це передбачено частиною 1 статті 21 Закону України "Про оренду землі".

Згідно з частиною 1 статті 377 ЦК України визначено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права.

Водночас Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.06.2021 у справі №200/606/18 зазначила, що принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди відомий ще за часів Давного Риму (лат. superficies solo cedit - збудоване приростає до землі). Цей принцип має фундаментальне значення та глибокий зміст, він продиктований як потребами обороту, так і загалом самою природою речей, невіддільністю об`єкта нерухомості від земельної ділянки, на якій він розташований. Нормальне господарське використання земельної ділянки без використання розташованих на ній об`єктів нерухомості неможливе, як і зворотна ситуація - будь-яке використання об`єктів нерухомості є одночасно і використанням земельної ділянки, на якій ці об`єкти розташовані. Отже, об`єкт нерухомості та земельна ділянка, на якій цей об`єкт розташований, за загальним правилом мають розглядатися як єдиний об`єкт права власності.

Звідси власник нерухомого майна має право на користування земельною ділянкою, на якій воно розташоване. Ніхто інший, окрім власника об`єкта нерухомості, не може претендувати на земельну ділянку, оскільки вона зайнята об`єктом нерухомого майна.

Таким чином, положення глави 15, статей 120, 125 ЗК України, статті 1212 ЦК України дають підстави вважати, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, ураховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, особа яка придбала такий об`єкт стає фактичним користувачем тієї земельної ділянки, на якій такий об`єкт нерухомого майна розташований, а відносини з фактичного користування земельною ділянкою без оформлення прав на цю ділянку (без укладення договору оренди тощо) та недоотримання її власником доходів у виді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.

Подібний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі №922/3412/17, від 13.02.2019 у справі № 320/5877/17, у постановах Верховного Суду від 14.01.2019 у справі № 912/1188/17, від 21.01.2019 у справі № 902/794/17, від 04.02.2019 у справі № 922/3409/17, від 12.03.2019 у справі № 916/2948/17, від 09.04.2019 у справі № 922/652/18, від 21.05.2019 у справі № 924/552/18, а також у постановах Верховного Суду України від 30.11.2016 у справі № 922/1008/15, від 07.12.2016 у справі № 922/1009/15, від 12.04.2017 у справах № 922/207/15 і №922/5468/14 та у постанові Верховного Суду від 17.03.2020 у справі № 922/2413/19.

Отже, фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг (заощадив) у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути такі кошти власникові земельної ділянки на підставі положень частини 1 статті 1212 ЦК України.

Такий самий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц та від 20.09.2018 у справі №925/230/17.

Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у справі № 922/2060/20 вказав, що із дня набуття права власності на об`єкт нерухомого майна власник цього майна стає фактичним користувачем земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, а тому саме із цієї дати у власника об`єкта нерухомого майна виникає обов`язок сплати за користування земельною ділянкою, на якій таке майно розташоване. При цьому до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, такі кошти є безпідставно збереженими.

Верховний Суд неодноразово викладав правову позицію, згідно з якою для вирішення спору щодо стягнення з власника об`єкта нерухомого майна безпідставно збережених коштів на підставі положень статей 1212-1214 ЦК України за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою комунальної власності, на якій цей об`єкт розташований, необхідно насамперед з`ясувати: 1) фактичного користувача земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цих ділянок зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування ділянками у відповідний період, або наявність правової підстави для використання земельної ділянки у такого фактичного користувача; 2) площу земельної ділянки; 3) суму, яку мав би отримати власник земельної ділянки за звичайних умов, яка безпосередньо залежить від вартості цієї ділянки (її нормативно-грошової оцінки); 4) період користування земельною ділянкою комунальної власності без належної правової підстави.

Судом встановлено, що 26.08.2005 між Харківською міською радою та ТОВ «Фірма «Технік-Центр» укладено договір оренди земельної ділянки, яка знаходиться в місті Харків, вулиця Клочківська, 59, загальною площею 0,6972 га, з кадастровими номером :02:003:0015, строком до 01.04.2030.

Даний договір пройшов визначену законом державну реєстрацію 26.08.2005 у Харківській регіональній філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» та має реєстраційний № 3.

Як свідчать матеріали справи, земельна ділянка загальною площею 0,6972 га сформована з 10.10.2005 (визначено її площу і межі), їй присвоєно кадастровий номер № :02:003:0015, відомості про неї внесено до Державного земельного кадастру, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 10.10.2005 № HB-20. Згідно статті 125 ЗК України право всласності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно частини 5 статті 6 Закону України "Про оренду землі" право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до частини 1 статті 34 Закону України "Про оренду землі" у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов"язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.

Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» статтею 1 передбачено, що дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав.

Згідно підпункту 1 пункту 1 статті 2 встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування - у разі державної реєстрації припинення права постійного користування земельною ділянкою на підставі рішення зазначеного органу про припинення права постійного користування земельною ділянкою (абз.10 п. п.3 п.1 ст.2); реєстраційна дія - державна реєстрація прав, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, а також інші дії, що здійснюються державним реєстратором у Державному реєстрі прав, крім надання інформації з цього реєстру(п.п.9 п.1 ст.2).

В оцінці того, у який спосіб орендар повинен повернути отриману в користування земельну ділянку, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 26.05.2020 року у справі № 921/613/17-г/17 зазначив, що закон пов"язує виникнення права оренди земельної ділянки з моментом державної реєстрації цього речового права, а з моменту реєстрації припинення речового права оренди земельна ділянка вважається повернутою (п.9.34).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 20.10.2025 № 448331153, наданою 3-ою особою по справі до клопотання про вступ у справу ТОВ «Фірма «Технік-Центр», речове право на земельну ділянку за адресою: м.Харків, вул. Клочківська, 59 (кадастровий номер :02:003:0015) зареєстровано на підставі договору оренди від 26.08.2005 зі строком дії речового права до 01.04.2030, де орендодавцем виступає Харківська міська рада, а орендарем є ТОВ «Фірма «Технік-Центр». При цьому, суд зазначає, що позивачем не надано доказів про припинення права користування земельною ділянкою орендарем по договору оренди землі від 26.08.2005.

В цьому контексті суд також зазначає, що у практиці Великої Палати Верховного Суду закріпився принцип реєстраційного підтвердження речових прав на нерухоме майно (зокрема, пункт 98 постанови від 21.12.2022 у справі № 914/2350/18 (914/608/20)). За статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Беручи до уваги, що саме з моменту реєстрації припинення речового права оренди земельна ділянка вважається повернутою, а станом на момент виникнення спірних правовідносин в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не зареєстровано запису про припинення права оренди земельної ділянки на підставі договору оренди від 26.08.2005, а відтак правова підстава для користування ТОВ "Фірма "Технік - Центр" земельною ділянкою № :02:003:0015 загальною площею 0,6972 га - не припинена в установленому порядку, оскільки не відбулось офіційного визнання державою факту припинення права користування шляхом реєстрації припинення права користування земельною ділянкою.

Таким чином, оскільки відомості з Державного реєстру прав на нерухомість презюмуються правильними, а відтак на момент розгляду справи судом, договір оренди землі від 26.08.2005 є чинним, з зареєстрованим правом оренди землі, зі строком дії до 01.04.2030 року. Іншого матеріали справи не містять.

Крім того, на підставі наявних матеріалів справи, судом встановлено, що на земельній ділянці, яка є предметом договору оренди землі від 26.08.2005, розташовані нежитлові будівлі літ. «Е-1» та літ. «Ж-2» за адресою: м. Харків, вулиця Клочківська, 59, які належали ТОВ «Фірма «Технік-Центр» на підставі договорів купівлі-продажу № 3164 від 20.10.2008, № 3167 від 20.10.2008.

В подальшому, 16.03.2010 ТОВ "Фірма "Технік-Центр" продала, а ТОВ "Компанія "Арт-Інвест" отримала у власність за договорами купівлі-продажу від 02.03.2010 № 317 та від 02.03.2010 № 314 нежитлові будівлі, що розташовані за адресою: м. Харків, вулиця Клочківська, 59.

З 07.02.2020 07.02.2020 нежитлові будівлі, що розташовані за адресою: м. Харків, вулиця Клочківська, 59 перебували у власності АТ "МегаБанк" на підставі іпотечного договору від 06.11.2013 № ГД-16/13-ГД-17/13-3-1, серія та номер 3012, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Хоменко А.В.; договору № 1 про внесення змін від 27.05.2016 № 2154 посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Хоменко А.В.; договору № 2 про внесення змін від 02.12.2016 № 5210 посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Хоменко А.В.; договору № 3 про внесення змін від 06.12.2017 № 4517 посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Хоменко А.В.; Договору № 4 про внесення змін від 01.10.2019 №2590 посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Хоменко А.В.

07.02.2020, на підставі договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 07.02.2020 № 598, право власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: м. Харків, вулиця Клочківська, 59 та розташоване на земельній ділянці з кадастровим номером :02:003:0015 перейшло до ТОВ "Артсіті", що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.07.2025 № 436500628.

Відповідно до частин 1, 2 статті 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Частиною 3 статті 7 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.

З аналізу наведених законодавчих норм вбачається, що при виникненні в іншої особи права власності на жилий будинок, будівлю або споруду (відповідно до договору, який містить необхідні за законом істотні умови), право попереднього власника або користувача припиняється в силу прямої вказівки закону без припинення у цілому договору оренди земельної ділянки.

Відповідно, новий власник об`єкта нерухомості, якому переходить право оренди, набуває права оренди за чинним договором оренди, а не у порядку повторного надання земельної ділянки, тобто має місце заміна сторони у зобов`язанні. Після відчуження об`єкту нерухомості попередній власник не повинен сплачувати орендну плату за земельну ділянку, користувачем якої він вже не є, а зобов`язання з такої сплати автоматично виникає у нового власника нерухомості. При цьому, у разі переходу права власності на нерухомість заміна орендаря земельної ділянки у відповідному чинному договорі оренди землі відбувається автоматично, в силу прямої норми закону, незалежно від того, чи відбулося документальне переоформлення орендних правовідносин шляхом внесення змін у договір стосовно орендаря, оскільки переоформлення лише формально відображає те, що прямо закріплено в законі. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 04.07.2019 у справі № 911/2244/18, від 04.06.2019 у справі № 914/1925/18, від 23.05.2019 у справі № 922/109/18, від 18.04.2019 у справі № 913/210/18, від 27.02.2019 у справі №913/661/17, від 06.03.2019 у справі № 914/2687/17, від 04.04.2019 у справі №910/7197/18, від 07.11.2018 у справі 910/20774/17.

Відтак за загальним правилом, закріпленим у статті 120 ЗК України і частині 3 статті 7 Закону України «Про оренду землі», особа, яка набула право власності на будівлю чи споруду, набуває такі ж самі права на земельну ділянку, на яких вона належала попередньому власнику (землекористувачу) на час відчуження будівлі або споруди.

І цей висновок суду відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 06.03.2024 у справі № 902/1207/22 (пункт 8.20), відповідно до якого в проміжку між укладенням договору і набуттям орендарем земельної ділянки шляхом реєстрації відповідного речового права договір діє, а у сторін є право захищати свої порушені договірні права зобов`язального характеру зобов`язально-правовими способами.

Згідно з принципом єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, зміст якого розкривається у наведених нормах, висновує Велика Палата Верховного Суду, особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 у справі № 921/158/18).

Крім того, Велика Палата Верховного Суду доповнює, що у разі наявності в особи права власності на об`єкт нерухомості, недопустимим є створення перешкод для реалізації такою особою права користування земельною ділянкою, необхідною для обслуговування її об`єкта, а також для оформлення відповідних договірних відносин щодо цієї ділянки (постанова Великої Палати Верховного Суду від 31.08.2021 у справі № 903/1030/19).

З урахуванням правової позиції Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.09.2021 року у справі № 922/3111/20, у розумінні положень частини 2 статті 120 ЗК України, частини 1 статті 377 ЦК України, частини 3 статті 7 Закону України «Про оренду землі» при виникненні в іншої особи права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, право попереднього користувача земельною ділянкою припиняється в силу прямої вказівки закону без припинення у цілому договору оренди земельної ділянки. Відповідно новий власник об`єкта нерухомості, якому переходить право оренди, набуває права оренди за чинним договором оренди, а не у порядку повторного надання земельної ділянки, при цьому на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Отже, після відчуження об`єкта нерухомості, розташованого на орендованій земельній ділянці, договір оренди землі у відповідній частині припиняється щодо відчужувача, однак діє на тих самих умовах стосовно нового власника нерухомості, який з моменту набуття такого права набуває також права оренди земельної ділянки, на якій це майно розміщене, а отже й відповідні права та обов`язки. Однак, автоматичний перехід права оренди земельної ділянки до нового власника нерухомості відбувається за наявності таких умов: (1) на момент набуття новим власником права власності на нерухомість укладений попереднім власником майна договір оренди земельної ділянки є чинним; (2) земельна ділянка призначена для експлуатації та обслуговування нерухомості, яка є предметом відчуження, та (3) є сформованою як об`єкт цивільних прав.

Таким чином, в силу положень частини 1 статті 377 ЦК України, частин 1, 2 статті 120 ЗК України, частини 3 статті 7 Закону України «Про оренду землі», має місце автоматичне набуття права оренди земельної ділянки за адресою: м. Харків, вулиця Клочківська, 59, з кадастровим номером :02:003:0015, загальною площею 0,6972 га за договором оренди від 28.06.2005, по-перше, від ТОВ «Фірма «Технік-Центр» до ТОВ «Компанія «Арт-Інвест», по-друге, від ТОВ «Компанія «Арт-Інвест» до АТ «МегаБанк», і по-третє від АТ «МегаБанк» до ТОВ «Артсіті», за договором оренди від 26.08.2005, при цьому зазначений договір припинився в частині оренди земельної ділянки її попереднім орендарем - з 16.03.2010 для ТОВ «Фірма «Технік-Центр», з 07.02.2020 для ТОВ «Компанія «Арт-Інвест» та АТ «МегаБанк».

Тобто, при набутті ТОВ «Артсіті» права власності на нерухоме майно, право користування земельною ділянкою під цим майном у попередніх її власників (ТОВ «Фірма «Технік-Центр», ТОВ «Компанія «Арт-Інвест», АТ «МегаБанк») припинилось автоматично, в силу закону, без необхідності додаткового оформлення факту припинення такого права будь-якими актами чи документами; договір оренди землі від 26.08.2005 у цьому випадку не припиняється, а має місце заміна сторони (орендаря) у зобов`язанні.

В заявах по суті справи та в судових засіданнях позивач наполягає, на відсутності доказів належного оформлення права користування земельною ділянкою ні попереднім землекористувачем (ТОВ «Компанія «Арт-Інвест»), ні відповідачем, зокрема укладення відповідних договорів оренди з Харківською міською радою та державної реєстрації такого права, а отже, при укладенні договору купівлі-продажу нерухомості право користування земельною ділянкою, якого не існувало у продавця на момент укладення договорів купівлі-продажу, до набувача (відповідача) не перейшло, у зв`язку з чим не має юридичних наслідків для відповідача договір оренди від 26.08.2005.

Як свідчать матеріали справи, позивачем не надано належних та допустимих доказів, підтверджуючих факт, що по-перше, внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про припинення права користування земельною ділянкою та припинення договору оренди землі від 26.08.2005 та доказів передачі земельної ділянки у місті Харкові по вулиці Клочківській, 59, з кадастровим номером :02:003:0015, в землі запасу. По-друге, про вибуття відповідача з орендних правовідносин за договором оренди від 26.08.2005, оскільки з моменту купівлі об`єктів нерухомого майна на земельній ділянці з кадастровими номером :02:003:0015, ТОВ «Артсіті» став учасником орендних правовідносин автоматично (як і попередні власники об`єктів нерухомого майна), в силу прямої норми закону, а саме статті 120 ЗК України і частині 3 статті 7 Закону України «Про оренду землі» (Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 по справі № 922/3412/17). Іншого матеріали справи не містять та позивачем не доведено.

Відповідно до рішення 26 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 17.04.2019 № 1554/19 вирішено затвердити Положення про оренду землі в м. Харкові, яким у розділі 5 передбачено, що документальне переоформлення права оренди набувачем (новим власником) об`єктів нерухомого майна, що розташовані на орендованій земельній ділянці, здійснюється шляхом укладання додаткової угоди про заміну сторони договору оренди землі. Ініціатором укладання додаткової угоди про заміну сторони договору оренди землі є набувач (новий власник) об`єктів нерухомого майна, що розташовані на орендованій земельній ділянці, який подає до Харківської міської ради відповідну заяву та документи, що посвідчують набуття ним права власності на об`єкти нерухомого майна та інші документи, необхідні для розгляду цього питання. Ініціатором укладення додаткової угоди про заміну сторони договору оренди землі також можуть бути виконавчі органи міської ради, у разі встановлення переходу права власності на нерухомий об`єкт, що розміщений на земельній ділянці комунальної власності, шляхом направлення набувачеві відповідного повідомлення. Додаткова угода про заміну сторони договору оренди землі укладається у разі зареєстрованого права оренди земельної ділянки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно і стосується виключно заміни сторони (орендаря). У разі ухилення нового власника об`єкта нерухомого майна від оформлення права оренди землі за чинним договором, не направлення ним заяви на таке оформлення, питання щодо визнання його орендарем земельної ділянки та стороною відповідного договору вирішується в судовому порядку. Усі інші зміни до договору оренди землі, у тому числі й щодо розміру плати за землю, здійснюються в порядку, встановленому цим Положенням

Як свідчать матеріали справи, Відповідач, як набувач (новий власник) об`єктів нерухомого майна, що розташовані на орендованій земельній ділянці, направив листи з додатками до Харківської міської ради про внесення змін до договору оренди землі від 26.08.2005. Позивачем ( Департамент діловодства відділ з питань звернень юридичних осіб) дані листи були отримані, про що стоїть відмітка про їх отримання 02.09.2020 та 01.12.2021 року відповідно. В судових засіданнях представник позивача зазначив, що він не має інформації по розгляду звернень відповідача, а дій щодо внесення змін до договору оренди землі від 26.08.2005 Харківською міською радою вчинено не було.

Відповідач в судових засіданнях зазначив, що із розумінням необхідності поповнення місцевого бюджету сплачував орендну плату шляхом компенсацією витрат ТОВ «Фірма «Технік-Центр» по договір № 0102-Ф від 07.02.2020 через внесення плати за користування земельною ділянкою її фактичним користувачем за договором оренди землі від 26.08.2005 щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:003:0015, площею 0,6972 га, по вул. Клочківській,59, в м. Харків, в підтвердження чого надав лист ГУ ДПС у Харківській області від 18.09.2025 № 50986/6/20-40-04-06-09, де зазначено про задекларування в період з 2017 по 2022 роки та сплату ТОВ "Фірма "Технік-Центр" орендної плати за земельні ділянки з кадастровими номерами :02:003:0015 площею 0,6972 га; :02:003:0002 площею 0,2473 га; :02:003:0021 площею 0,0922 га; :02:003:0018 площею 0,0173 га; :02:003:0017 площею 0,0769 га. Зокрема, у цьому листі зазначено податковим органом не лише суми задекларованої орендної плати за зазначені земельні ділянки від ТОВ "Фірма "Технік-Центр" за період з 2017 року по 2022 роки у розмірі 6 499 448,78 грн, а також зазначено, що платником ТОВ "Фірма "Технік-Центр" було сплачено з 2017 по 2022 року орендну плату за землю з юридичних осіб до бюджету за кодом бюджетної класифікації -18010600, у розмірі 6 601 194,78 грн.

Посилання позивача на те, що в даному листі не зазначено конкретних розмірів орендної плати по кожній земельній ділянці, яка вказану у листі ГУ ДПС у Харківській області від 18.09.2025 № 50986/6/20-40-04-06-09, а відтак неможливо виокремити суму, яка сплачена саме за земельну ділянку з кадастровими номерами :02:003:0015 площею 0,6972 га, суд відхиляє, адже податковий орган проінформував у зазначеному листі, що ведення ІКП (інтегрованої картки платника) по орендній платі з юридичних осіб в розрізі земельних ділянок за кадастровими номерами не передбачено.

Таким чином, судом встановлено, що ТОВ «Фірма «Технік-Центр» протягом 2020-2022 років декларувало та сплачувало вартість орендної плати за земельну ділянку з кадастровим номером :02:003:0015 площею 0,6972 га, з подальшою її компенсацією ТОВ «Артсіті».

Судом за матеріалами справи встановлено, що відповідач по-перше виявляв цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку, на якій розташовані належні йому на праві власності об`єкти нерухомості, шляхом скерування відповідних звернень до позивача, та по-друге виконував встановлений статтею 206 ЗК України обов`язок зі сплати орендної плати за таке використання через оформлення 07.02.2020 договору про компенсацію витрат, пов`язаних зі сплатою орендної плати за землю, предметом якого є компенсація ТОВ «АРТСІТІ» орендної плати ТОВ «Фірма «Технік-Центр» за договором оренди від 26.08.2005.

На даний час, відповідач, в силу автоматичної заміни орендаря в силу статті 120 Земельного кодексу України та статті 377 Цивільного кодексу України, із достатньою правовою підставою користується земельною ділянкою за адресою: м. Харків, вулиця Клочківська, 59, з кадастровим номером :02:003:0015, а саме на підставі договору оренди землі від 26.08.2005, зареєстрованого у Харківській регіональній філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі (книга № 4) від 26.08.2005 № 3.

Разом з тим, Харківська міська рада звертаючись до суду з відповідним позовом, як на правову підставу своїх вимог посилається на положення статті 1212- 1214 Цивільного кодексу України, та обґрунтовуючи свої вимоги про стягнення 9 140 825,27 гривень, зауважує, що ця сума є сумою несплаченої відповідачем орендної плати за використання земельної ділянки, яка перебуває у комунальній власності, без укладення договору оренди, внаслідок чого Харківська міська рада позбавлена можливості отримати дохід у такому розмірі від здачі спірної земельної ділянки в оренду.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 4 ГПК України передбачено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.

Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, необхідно виходити із його ефективності, а це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечувати поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Статтею 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Стаття 1212 ЦК України досить широко визначає підстави виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна (глава 83 ЦК України) є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.

Оскільки, як зазначалось, з набуттям ТОВ "Артсіті" права власності на нежитлові будівлі, які розташовані на земельній ділянці: м. Харків, вулиця Клочківська, 59, з кадастровим номером № :02:003:0015, у останнього, як і в попередніх землекористувачів, виникло зобов`язання зі сплати орендної плати, на умовах і в обсягах, визначених у договорі оренди землі від 26.08.2005 та зареєстрованого 26.08.2005 за № 3.

Як встановлено судом, позивач обґрунтовуючи свою позицію по справі, посилається на Постанову ВС від 28.02.2020 у справі № 913/169/18. Проте, вказана судова справа, та відповідно, застосування висновків у ній не є релевантними, оскільки стосуються інших фактичних обставин та правової природи правовідносин, оскільки у справі, на яку посилається позивач, не відбулась первинна реєстрація договору оренди за первісним землекористувачем, тобто, за продавцем будівлі. Продаж нерухомого майна первісним землекористувачем відбувся до реєстрації договору оренди вперше (продаж будівлі відбувся 21.03.2014, а державна реєстрація права оренди земельної ділянки відбулася 08.04.2014), то ж фактично у первісного землекористувача не виникло право оренди на момент продажу будівлі, що відповідно і не могло стати передумовою виникнення такого права у нового власника об`єкта нерухомості.

Судова практика, викладена в постанові Верховного Суду від 15.02.2023 у справі № 922/3797/21, на яку посилається позивач, є також нерелевантною у даних правовідносинах з огляду, як на припинення договорів оренди на момент набуття у власність нерухомого майна, так і на не дослідження з урахуванням фактичних обставин справи судами моменту придбання нерухомого майна і ланцюга відчуження цього майна до набуття його у власність продавця нерухомого майна відповідачу.

Так, єдиним та належним способом захисту прав у спірних правовідносинах є позовна вимога про стягнення з відповідача орендної плати по договору оренди від 26.08.2005. Між тим, така позовна вимога в межах даної справи позивачем не заявлена.

Таким чином, судом встановлено, що заявлені позивачем у цій справі позовні вимоги не відповідають належним та ефективним способам захисту, останні, відповідно, не підлягають і розгляду по суті, адже обрання неналежного способу захисту вже є самостійною та достатньою підставою для відмови у позові.

Даний висновок суду повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 03.12.2020 у справі № 5017/1221/2012 та від 18.05.2022 у справі № 914/1191/20.

Відмовляючи у позові через неналежний спосіб захисту суд має утриматися від встановлення фактів та надання правових оцінок, які створять преюдицію для сторін конфлікту у разі звернення з іншим позовом (постанови Верховного Суду від 11.09.2025 у справі № 916/4532/24, від 13.06.2024 у справі №924/620/23 та від 07.02.2024 у справі № 925/1368/22).

Враховуючи викладене, з огляду на те, що заявлені позивачем у цій справі позовні вимоги не є належними та ефективними способами захисту, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Інші аргументи сторін не можуть слугувати підставою для зміни висновку суду, оскільки стосуються з`ясування обставин, вже встановлених судом.

Згідно вимог статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Разом з тим, статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд, ураховуючи встановлені фактичні обставини справи, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, повно та всебічно дослідивши обставини справи, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до частини 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя має ґрунтуватись на повному з`ясуванні того, чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у справі, якими доказами вони підтверджуються та чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин. У пункті 58 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 "Справа "Серявін та інші проти України" (заява N 4909/04) Європейський суд з прав людини наголошує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії", № 37801/97, пункт 36, від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", № 49684/99, пункт 30, від 27.09.2001).

Суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

З огляду на вищевикладене, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Розподіл витрат на оплату судового збору.

Згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

керуючись статтями 1-5, 10-13, 20, 41-46, 49, 73-80, 86, 123, 129, 194-196, 201, 208-210, 217-220, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено та підписано 02.02.2026 року, з урахуванням умов воєнного стану та навантаженості, а також перебуванням судді Юрченко В.С. у відпустці у період з 14.01.2026 по 28.01.2026 року.

СуддяВ.С. Юрченко