ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
28.01.2026 Справа № 914/3034/25
За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Роксіс Груп, м. Львів
до відповідача: Львівського комунального підприємства Львівське міжміське бюро технічної інвентаризації, м. Львів
про стягнення 618 925, 20 грн
Суддя Никон О.З.
Секретар судового засідання Тарас Ю.Р.
За участю представників:
від позивача: не з`явився
від відповідача: не з`явився
У провадженні Господарського суду Львівської області перебувала справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Роксіс Груп» до відповідача Львівського комунального підприємства Львівське міжміське бюро технічної інвентаризації про стягнення 618 925, 20 грн за виконані реставраційно-ремонтні роботи з проведенням невідкладних аварійно-відновлювальних робіт із виведення з аварійного стану окремих конструктивних елементів даху нежитлової будівлі за адресою: м. Львів, вул. Снопківська, 47 на підставі договору № 801 від 12.09.2024.
У судовому засіданні 14.01.2026 представник позивача повідомив суд, що після ухвалення судом остаточного судового рішення у справі, ним буде подано відповідну заяву про компенсацію остаточного розміру витрат на професійну правничу допомогу.
14.01.2026 Господарський суд Львівської області ухвалив рішення, яким позов задоволено повністю. Присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 618 925, 20 грн заборгованості та 7 427, 10 грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору.
16.01.2026 позивач подав суду заяву про ухвалення додаткового рішення, яким просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу на суму 26 000, 00 грн та судовий збір, сплачений за подання позовної заяви на суму 9 283, 88 грн.
Ухвалою суду від 16.01.2026 призначено судове засідання для вирішення питання про розподіл судових витрат у справі № 914/3034/25 на 28.01.2026.
28.01.2026 від представника позивача надійшло клопотання про розгляд заяви про ухвалення додаткового судового рішення без його участі.
У судове засідання 28.01.2026 сторони явку повноважних представників не забезпечили, хоча були належно повідомлені шляхом надсилання ухвали в електронний кабінет.
Від відповідача заперечень чи клопотань про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу не надходило.
Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Роксіс Груп» про ухвалення додаткового рішення у справі №914/3034/25, суд встановив таке.
У позовній заяві позивач зазначив, що попередній розрахунок суми судових витрат у вигляді професійної правничої допомоги, пов`язаних з розглядом справи №914/3034/25 становить 20 000, 00 30 000, 00 грн витрати на професійну правничу допомогу та 9 283, 88 грн судовий збір за подання позовної заяви.
Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до положень частини 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Тому необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Позивач долучив договір про надання правової допомоги № 26 від 30 липня 2025 року, укладений Товариством з обмеженою відповідальністю «Роксіс Груп» та Адвокатським бюро «Віталія Репака», згідно з пунктом 1.1 якого клієнт доручає, а Адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати необхідну правову допомогу Клієнту у будь-яких господарських справах.
Пунктом 4.3 договору визначено розмір гонорару за надання послуг, передбачених договором: 1 000, 00 грн за одну годину роботи адвоката, в яку входить підготовка, складання, аналіз та вивчення документів, консультації та роз`яснення з правових питань; участь у судових засіданнях в суді першої інстанції 2 000,00 грн за одне судове засідання, в суді апеляційної інстанції 3 000,00 грн за одне судове засідання. Виплата гонорару здійснюється не пізніше 14 календарних днів після отримання рахунку за правничі послуги (пункт 4.4 договору).
На підтвердження понесених витрат позивач надав копії рахунків за правничі послуги, що надані на підставі договору № 26 від 30 липня 2025 року, зокрема:
- аналіз документів, консультація клієнта щодо подання позовної заяви 4 години вартістю 4 000, 00 грн; підготовка, складання та подання позовної заяви про стягнення коштів за договором №801 16 годин вартістю 16 000, 00 грн (рахунок №1 від 29.09.2025);
Загальна вартість надання правової допомоги складає 26 000, 00 грн.
Суд встановив, що адвокат Репак В.В. (ордер на право надання правничої допомоги №1399226 від 11 вересня 2025 року, виданий адвокатським бюро «Віталія Репака») подав та підписав позовну заяву, дві заяви про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу та заяву про ухвалення додаткового рішення. Такий адвокат брав участь у судових засіданнях 05.11.2025, 10.12.2025 та 14.01.2026.
До понесених витрат відповідно до рахунку №1 від 29.09.2025 представник позивача окремим пунктом виділив надання послуги з аналізу документів та консультацію клієнта щодо подання позовної заяви тривалістю 4 години та відповідно вартістю 4 000, 00 грн, а також підготовку, складання та подання позовної заяви вартістю 16 000, 00 грн (16 годин).
Також окремими актами відображені послуги за участь у судових засіданнях вартістю 6 000, 00 грн.
Щодо витрат на аналіз, консультацію, підготовку, складання та подання позовної заяви тривалістю 20 годин та вартістю 20 000, 00 грн, суд вважає такі витрати неспівмірними, оскільки час, заявлений адвокатом на виконання відповідних робіт є явно завищеним.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.
Також, суд вважає за доцільне додатково звернутися до практики Європейського суду з прав людини з цього питання. Зокрема, у рішенні від 18.02.2022 у справі "Чоліч проти Хорватії" Європейський суд з прав людини зазначив (пункт 77), що згідно з практикою скаржник має право на відшкодування витрат у випадку, якщо такі витрати були дійсними, необхідними а також були розумними у своєму розмірі.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 28.11.2002 у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.
Позивач заявив позов про стягнення виключно основного боргу за невиконання договору підряду, який фактично підтвержено одним актом КБ-2в та довідкою КБ-3.
Так у контексті зазначеного суд керується тим, що справа не є особливо складною, ураховуючи, що спори про стягнення заборгованості за договорами підряду неодноразово розглядались Верховним Судом, а судова практика з вирішення подібних спорів наразі є послідовною та сталою.
Тому суд вважає, що справа по своїй суті не потребувала пошуку та вивчення адвокатом значної кількості судової практики та приписів діючого законодавства України зі спірного питання, а зазначення, що тривалість надання послуг з аналізу документів позивача, тобто договору, документів, які підтверджують факт виконання підрядних робіт та складання позовної заяви становили 20 годин є неспівмірно завищеною із фактично необхідним часом для надання таких послуг.
Суд не вважає, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим та розумним.
Тому врахувавши обсяг виконаних адвокатом робіт та неспівмірність заявленого адвокатом часу на виконання відповідних робіт, суд, керуючись принципами співмірності, розумності та необхідності витрат дійшов висновку, що на відповідача слід покласти витрати на правничу допомогу позивача на суму 8 000, 00 грн.
Водночас, суд погоджується з витратами по рахунках № 2, 3, 4 (участь адвоката у судових засіданнях у справі №914/3034/25) на суму 6 000, 00 грн (2 000,00 грн за одне судове засідання).
Тому суд вважає справедливим покласти на відповідача 14 000, 00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Решту 12 000, 00 грн слід покласти на позивача.
Також позивач у заяві про ухвалення додаткового судового рішення просив стягнути з відповідача судовий збір, сплачений за подання позовної заяви 9 283, 88 грн.
Проте рішенням Господарського суду Львівської області від 14.01.2026 суд вирішив питання щодо розподілу судового збору та його стягнення з відповідача на суму 7 427, 10 грн (сума, яка підлягала сплаті при поданні позовної заяви в електронній формі).
Решта суми судового збору підлягає поверненню позивачу за його клопотанням, як внесена в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
Керуючись статтями 123, 126, 129, 221, 234, 235, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд
2. У задоволені заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Роксіс Груп» в частині покладення на відповідача 9 283, 88 грн судового збору відмовити.
3. Наказ видати в порядку статті 327 Господарського процесуального кодексу України після набрання додатковим рішенням законної сили.
Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили в строки, визначені статті 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.
Повне рішення складено 03.02.2026.
Суддя Никон О.З.