ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

30.01.2026м. ДніпроСправа № 904/332/26

Суддя Ліпинський О.В. , розглянувши матеріали

за позовом Виконавчого комітету Будищенської сільської ради, с. Будище Черкаської області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тенегія", м. Павлоград

про стягнення заборгованості в розмірі 18 396, 00 грн.

СУТЬ СПОРУ:

Виконавчий комітет Будищенської сільської ради (надалі - Позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тенегія" (надалі - Відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 18 396, 00 грн.

Позов мотивовано неналежним виконанням Відповідачем зобов`язань за договором поставки №Б13/11 від 13.11.2024 року

Позов підлягає залишенню без руху оскільки Позивачем до позову не додано належних доказів сплати судового збору.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2026 рік" встановлено, що прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб з 1 січня 2026 року складає 3 328,00 грн.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір").

Так, у позовній заяві позивачем заявлено вимоги майнового характеру, за які підлягає сплаті судовий збір у розмірі в розмірі: 3 328, 00 грн.

Повивачем в якості доказу сплати судового збору до позову додано платіжну інструкцію № 3716 від 03.12.2025 року на суму 3 028,00 грн. та платіжну інструкцію № 92 від 26.01.2025 року на суму 300,00 грн..

Відповідно до довідки канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області №15/26 від 28.01.2026 платіжна інструкція № 3716 від 03.12.2025 року використана у справі №904/7296/25 суддя Васильєв О.Ю..

Як вбачається з КП "Діловодство спеціалізованого суду", ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 26.12.2025 у справі №904/7296/25 позовну заяву Виконавчого комітету Будищенської сільської ради повернуто без розгляду.

Позивач не звертався до суду з заявою згідно п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" про повернення судового збору сплаченого за платіжної інструкції№ 3716 від 03.12.2025 року.

Згідно ч. 5. ст. 6 Закону України "Про судовий збір" за повторно подані позови, що раніше були залишені без розгляду, судовий збір сплачується на загальних підставах.

Питання повторного використання платіжного документа при повторному поданні позовної заяви за умови повернення без розгляду попередньо поданої заяви також розглядалося Верховним Судом.

У постанові від 13 лютого 2019 року у справі №1540/3297/18 Верховний Суд звернув увагу, що певний час редакція частини четвертої статті 6 Закону України "Про судовий збір" передбачала таке право, що якщо сума судового збору підлягала поверненню у зв`язку із залишенням позову без розгляду, але не була повернута, до повторно поданого позову додається первісний документ про сплату судового збору (друге речення цієї норми закону). Проте Законом України від 22 травня 2015 року № 484-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" це речення було виключено з цієї норми (підпункт 4 пункт 4 цього Закону) і станом на час розгляду заяви стаття 6 Закону України "Про судовий збір" передбачала, що за повторно подані позови, що раніше були залишені без розгляду, судовий збір сплачується на загальних підставах.

Тому, заявник/позивач, коли подає повторно заяву, має сплати судовий збір за її розгляд і не вправі використовувати первісний документ про сплату цього платежу, доданий до первинної заяви, яку суд залишив без розгляду. Запроваджене законодавче нововведення не обмежує і не порушує прав заявника / позивача в частині обов`язку нести додаткові майнові витрати у зв`язку зі зверненням до суду, оскільки за законом такий заявник / позивач має право на повернення суми судового збору, сплаченого за подання первісної заяви, яка була залишена без розгляду.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.10.2023 у справі №160/554/23.

Отже, платіжна інструкція№№ 3716 від 03.12.2025 року не може бути прийнята судом в якості належного доказу оплати судового збору за подання позову у даній справі.

Таким чином, позовна заява подана позивачем без додержання вимог ст. 164 ГПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 174 ГПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 162, 164, 174, 234 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву залишити без руху.

Позивачу протягом 7 днів з дня вручення ухвали суду усунути недоліки позовної заяви, а саме:

- надати докази сплати судового збору у розмірі 3 028,00 грн.

Роз`яснити Позивачу, що в разі невиконання вимог щодо усунення недоліків позовної заяви у встановлений судом строк, така заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася з позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Ліпинський