ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" січня 2026 р.м. ХарківСправа № 922/2315/16 (922/2311/25)

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Усатого В.О.

при секретарі судового засідання Кісь В.В.

розглянувши в судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Харківської області в порядку загального позовного провадження справу

за позовом керівника Чугуївської окружної прокуратури Харківської області (Харківська обл., м. Чугуїв, вул. Харківська, буд. 98) в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області (, 61165, м. Харків, вул.Космічна, буд. 21, 2 під`їзд, 8-9 поверх)
до 1. Державного підприємства "Дослідне господарство "Борки" Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України" ( , 63421, Харківська область, Чугуївський район, с.Бірки, вулиця Центральна, 2-А), 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Мілл-Агро" ( , Харківський р-н, Харківська обл., смт. Буди, вул. 8-го Березня, буд. 2-Д), 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача1 Фонд державного майна України (, 01133, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, буд. 18/9)
про визнання договору недійсним та звільнення земельних ділянок в межах справи про банкрутство Державного підприємства "Дослідне господарство "Борки" Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України"
за участю сторін:

прокурорки Кадацької Д.М.;

представниці відповідача1 адвокатки Гордієнко А.Г.;

представниці відповідача2 адвокатки Рязанцевої О.В.

інші учасники справи в судове засідання не з`явились

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду Харківської області перебуває справа про банкрутство Державного підприємства "Дослідне господарство "Борки" Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України.

Справа перебуває на стадії розпорядження майном боржника, розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Татіщева О.Є., на якого ухвалою суду від 28.03.2017 покладено виконання обов`язків керівника ДП ДГ "Борки" ІОБ НААН".

04.07.2025 до Господарського суду Харківської області надійшла позовна заява керівника Чугуївської окружної прокуратури Харківської області Прилуцького Сергія Миколайовича в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області до Державного підприємства "Дослідне господарство "Борки" Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України, Товариства з обмеженою відповідальністю "Мілл-Агро", в якій прокурор просить суд:

1. Прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі;

2. Визнати недійсним Договір на посів, вирощування та збирання сільськогосподарської продукції від 17.11.2023 № 1, укладений між Державним підприємством "Дослідне господарство "Борки" Інституту овочівництва і баштанництва НААН України" (Україна, 63421, Харківська обл., Зміївський р-н, село Бірки, вул. Центральна, будинок 2- А, ) та ТОВ "Мілл-Агро" (Україна, Харківська обл., Харківський р-н, смт. Буди, вул. 8-го Березня, 2-Д, 62456, );

3. Зобов`язати ТОВ "Мілл-Агро" (Україна, Харківська обл., Харківський р-н, смт. Буди, вул. 8-го Березня, 2-Д, 62456, ) звільнити земельні ділянки площею 564,1892 га, а саме: із кадастровими номерами :01:000:0298 площею 32,0523 га, :01:000:0268 площею 19,4066 га, :01:000:0296 площею 41,7912 га, :01:000:0248 площею 84,7695 га, :01:000:0315 площею 168,4754 га, :01:000:0314 площею 32,5277 га, :01:000:0271 площею 16,2492 га, :01:000:0301 площею 69,1611 га, :01:000:0317 площею 237,0552 га, які є предметом Договору на посів, вирощування та збирання сільськогосподарської продукції від 17.11.2023 № 1 (згідно з додатком № 1 до договору) з одночасним приведенням їх у первісний стан, який існував до порушення прав;

4. Залучити у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Фонд державного майна України;

5. Стягнути із відповідачів судовий збір за подання позовної заяви на користь Харківської обласної прокуратури;

6. Про дату та час розгляду справи повідомити Чугуївську окружну прокуратуру Харківської області, Харківську обласну прокуратуру, інших учасників справи.

Позовні вимоги обґрунтовані, крім іншого, тим, що спірний договір є удаваним правочином та містить ознаки договору оренди, що суперечить вимогам цивільного та земельного законодавства та відповідно до положень статей 203, 215, 235 ЦК України є підставою для визнання його недійсним. Оскільки оспорюваний договір на посів, вирощування та збирання сільськогосподарської продукції від 17.11.2023 № 1, укладений між Державним підприємством "Дослідне господарство "Борки" Інституту овочівництва і баштанництва НААН України", за яким здійснювалося користування земельною ділянкою підлягає визнанню недійсним, то земельна ділянка підлягає звільненню зі сторони ТОВ "Мілл-Агро" з одночасним приведенням їх у первісний стан, який існував до порушення прав.

Відповідно до ч. 2 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду позовна заява в межах справи про банкрутство передана на розгляд судді Усатому В.О.

Ухвалою суду від 09.07.2025, крім іншого, прийнято позовну заяву керівника Чугуївської окружної прокуратури Харківської області Прилуцького Сергія Миколайовича в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області до Державного підприємства "Дослідне господарство "Борки" Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України, Товариства з обмеженою відповідальністю "Мілл-Агро" до розгляду в межах справи 922/2315/16 про банкрутство Державного підприємства "Дослідне господарство "Борки" Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України. Відкрито провадження у справі №922/2315/16 (922/2311/25). Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Запропоновано позивачу в порядку ст.ст. 161, 169 ГПК Україну протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали подати додаткові пояснення із зазначенням підстав залучення Фонду державного майна України до участі у даній справі.

05.08.2025 до суду від керівника Чугуївської окружної прокуратури Харківської області надійшла заява (вх.№17999) про розгляд справи №922/2315/16 (922/2311/25) за правилами загального позовного провадження.

Враховуючи, що суддя Усатий В.О. в період з 04.08.2025 по 12.08.2025 включно перебував у відпустці, ухвалою суду від 13.08.2025 відмовлено у задоволенні заяви керівника Чугуївської окружної прокуратури Харківської області (вх.№17999 від 05.08.2025) про розгляд справи №922/2315/16 (922/2311/25) за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 05.09.2025 з власної ініціативи здійснено перехід від спрощеного позовного провадження до розгляду справи № 922/2315/16 (922/2311/25) за правилами загального позовного провадження. Розгляд справи постановлено здійснювати зі стадії відкриття провадження у справі. Призначено підготовче засідання на 25.09.2025 о 12:50 год. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача1 Фонд Державного майна України ( , 01133, м.Київ, вул.Генерала Алмазова,18/9). Зобов`язано позивача направити третій особі копію позовної заяви і доданих до неї документів протягом 5 днів з дня отримання даної ухвали. Встановлено відповідачам п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідачі мають надіслати суду відзив, який повинен відповідати вимогам статті 165 Господарського процесуального кодексу України, і всі письмові та електронні докази, висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Копію відзиву та доданих до нього документів відповідач має надіслати (надати) іншим учасникам справи одночасно із надсиланням (наданням) відзиву до суду та докази надіслання надати суду разом із відзивом на позов. Встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзиви із урахуванням вимог статті 166 Господарського процесуального кодексу України протягом п`яти днів з дня отримання відзиву. Докази надіслання відповіді на відзив учасникам справи постановлено надати суду. Встановлено відповідачам строк для подання заперечень на відповідь на відзив із урахуванням вимог статті 167 Господарського процесуального кодексу України протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив. Докази надіслання заперечень учасникам справи надати суду. Встановлено третій особі строк протягом п`яти днів з дня отримання даної ухвали для подання до суду пояснень щодо позову. Пояснення щодо позову надати з урахуванням вимог ст. 168 ГПК України. Встановлено іншим учасникам справи строк для надання відповіді на пояснення третьої особи протягом 5 днів з дня їх отримання.

До суду від Державного підприємства "Дослідне господарство "Борки" Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України надійшли відзиви на позовну заяву аналогічного змісту (вх.№22154 від 24.09.2025 та вх.№22482 від 29.09.2025).

25.09.2025 до суду від Чугуївської окружної прокуратури Харківської області на виконання вимог ухвали суду від 05.09.2025 надійшла заява (вх.№22298) з додатком у вигляді доказів направлення третій особі копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Підготовче засідання, призначене на 25.09.2025 не відбулось, у зв`язку перебуванням суддею Усатим В.О. у відрядженні.

Враховуючи усунення обставин, які перешкоджали виконанню обов`язків судді, а саме після повернення судді з відрядження, ухвалою суду від 29.09.2025 призначено підготовче засідання на "28" жовтня 2025 р. о 16:00 год.

29.09.2025 до суду від Фонду Державного майна України надійшли пояснення щодо позову (вх.№22571).

30.09.2025 до суду від Чугуївської окружної прокуратури Харківської області надійшла відповідь на відзив відповідача1 (вх.№22621).

В підготовчому засіданні 28.10.2025 ухвалою суду, яку внесено до протоколу судового засідання, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів на підставі ч. 3 ст. 177 ГПК України та відкладено підготовче засідання на підставі ст.ст. 181, 183, 232 Господарського процесуального кодексу України на 12 листопада 2025 року о(б) 11:00 год.

10.11.2025 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Мілл-Агро" надійшов відзив (вх.№ 26113) з додатком.

В підготовчому засіданні 12.11.2025 ухвалою суду , яку внесено до протоколу судового засідання, відкладено підготовче засідання на підставі ст.ст. 181, 183, 232 Господарського процесуального кодексу України на 18 листопада 2025 року о(б) 15:20 год.

15.11.2025 до суду від Чугуївської окружної прокуратури Харківської області надійшла відповідь на відзив відповідача2 (вх.№26576), в якій останній, крім іншого, заперечує проти долучення до матеріалів справи відзиву відповідача2 (вх.№26576), у зв`язку з пропуском строку на подачу відзиву.

17.11.2025 до суду від відповідача2 надійшла заява про поновлення строку на подачу відзиву (вх.№26616).

Підготовче засідання, призначене на 18.11.2025 не відбулось, у зв`язку перебуванням суддею Усатим В.О. на лікарняному.

Враховуючи усунення обставин, які перешкоджали виконанню обов`язків судді, а саме після повернення судді з лікарняного, ухвалою суду від 19.11.2025 призначено підготовче засідання на "11" грудня 2025 р. о 12:50 год.

В підготовчому засіданні 11.12.2025 ухвалою суду, яку внесено до протоколу судового засідання, враховуючи стадію розгляду справи, керуючись ч. 1 ст. 119 ГПК України, а також завданням господарського судочинства, визначеним частиною 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України, дотримуючись принципу рівності та забезпечення балансу інтересів учасників справи, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, для забезпечення можливості відповідачу2 на доступ до суду та права бути почутим, з метою правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, для надання можливості висловлення своєї позиції всіма учасниками справи, суд дійшов висновку про задоволено клопотання відповідача2 про поновлення пропущеного процесуального строку на подачу відзиву, постановив поновити строк відповідачу2 на подачу відзиву та долучити відзив відповідача2 до матеріалів справи.

В підготовчому засіданні 11.12.2025 ухвалою суду, яку внесено до протоколу судового засідання, відкладено підготовче засідання на підставі ст.ст. 181, 183, 232 Господарського процесуального кодексу України на 23 грудня 2025 року о(б) 17:20 год.

В підготовчому засіданні 23.12.2025 ухвалою суду, яку внесено до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на підставі п.3 ч.2 ст. 185 ГПК України на 08 січня 2026 року о(б) 12:00 год.

В судовому зсіданні 08 січня 2026 року о(б) 12:00 год., враховуючи нестабільну роботу системи ВКЗ, ухвалою суду, яку внесено до протоколу судового засідання відкладено розгляд справи по суті на підставі ст. 216 ГПК України на 20.01.2026 о 16:20 год.

20.01.2026 до суду від Чугуївської окружної прокуратури Харківської області надійшли пояснення щодо обраного прокурором способу захисту, оскільки під час судового розгляду справи виникло окреме питання (вх.№1600).

В судовому засіданні 20.01.2026 о 16:20 год. ухвалою суду, яку внесено до протоколу судового засідання, відкладено розгляд справи по суті на 29 січня 2026 року о(б) 10:30 год. на підставі ст. 216 ГПК України.

27.01.2026 до суду від Головного управління Держгеокадастру у Харківській області надійшло клопотання (вх.№2225), в якому останній просить суд провести судове засідання у справі, призначене на 29.01.2026, у відсутність представника останнього.

В судовому засіданні 29 січня 2026 року прокурорка підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила суд позов задовольнити.

В судовому засіданні 29 січня 2026 року представниці відповідача1 та відповідача2 заперечували проти позовних вимог в повному обсязі, просили суд в позові відмовити.

Інші учасники справи в судове засідання 29 січня 2026 року не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Суд зазначає, що процесуальні документи у цій справі направлялись всім учасникам судового процесу, що підтверджуються інформацією із КП "Діловодство спеціалізованого суду" про доставку електронного листа в кабінет Електронного Суду.

Крім цього, процесуальні документи щодо розгляду даної справи офіційно оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua) та знаходяться у вільному доступі, а також на виконання ч. 1 ст. 122 ГПК України оприлюднені судом на офіційному веб-порталі судової влади України.

Відтак, всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог, а також судом надано сторонам достатньо часу для звернення із заявами по суті справи та з іншими заявами з процесуальних питань.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право особи на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення від 07.07.1989 р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

За висновками суду, в матеріалах справи достатньо доказів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними матеріалами.

Враховуючи положення ст.ст.13, 74 ГПК України, якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів і заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглянути справу.

29.01.2026 судом проголошено скорочене рішення (вступну та резолютивну частини).

Суд вважає необхідним окремо зазначити, що за змістом ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, розумні строки розгляду справи судом. Наведені конституційні засади означають, серед іншого, неприпустимість таких дій суду щодо строку розгляду справи, що не мають об`єктивного та розумного обґрунтування. Відповідно до статті 114 Господарського процесуального кодексу України, суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства. Згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка ратифікована Україною 17 липня 1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі "Смірнова проти України"). Строки розгляду справи в порядку загального позовного провадження врегулювані розділом ІІІ ГПК України. Так, у відповідності до ч. 3 ст. 177 ГПК України підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду. В свою чергу, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 195 ГПК України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті. Водночас, Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" ( із змінами) від 24 лютого 2022 року за № 64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. За змістом статей 10,12-2 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" правосуддя в Україні в умовах воєнного стану має здійснюватися у повному обсязі, тобто не може бути обмежено конституційне право людини на судовий захист. В умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. Радою суддів України 02 березня 2022 року опубліковано рекомендації щодо роботи суддів в умовах воєнного стану, з урахуванням яких керівництвом Господарського суду Харківської області тимчасово до усунення вищезазначених обставин встановлено певний порядок роботи. Відповідно до частини 1 та 2 статті Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. На підставі вищевикладеного, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, враховуючи поточну обстановку, що склалася в місті Харкові, суд був вимушений з об`єктивних причин вийти за межі строку, встановленого ст.ст. 177, 195 Господарського процесуального кодексу України і які з урахуванням вищезазначених обставин у даному випадку не є розумними. При цьому, суд здійснив усі необхідні дії для розгляду справи, а в матеріалах справи достатньо матеріалів для вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, суд зазначає наступне.

Як убачається з матеріалів справи об`єкт нерухомого майна земельна ділянка, площею 16,2492 га, кадастровий номер :01:000:0271, форма власності державна; власник земельної ділянки Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, передана в постійне користування Державному підприємству "Дослідне господарство "Борки" Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України. Право постійного користування вказаною земельною ділянкою підтверджується державним актом серія та номер: ХР-12-00-000201 від 07.07.1994. Цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Об`єкт нерухомого майна земельна ділянка, площею 237,0552 га, кадастровий номер :01:000:0317, форма власності державна; власник земельної ділянки Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, передана в постійне користування Державному підприємству "Дослідне господарство "Борки" Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України. Право постійного користування вказаною земельною ділянкою підтверджується державним актом серія та номер: ХР-12-00-000201 від 01.07.1994. Цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Об`єкт нерухомого майна земельна ділянка, площею 84,7695 га, кадастровий номер :01:000:0248, форма власності державна; власник земельної ділянки Головне управління Держгеокадастру у Харківській області , передана в постійне користування Державному підприємству "Дослідне господарство "Борки" Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України. Право постійного користування вказаною земельною ділянкою підтверджується державним актом серія та номер: ХР-12-00-000201 від 01.07.1994. Цільове призначення :для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Об`єкт нерухомого майна земельна ділянка, площею 168,4754 га, кадастровий номер :01:000:0315, форма власності державна; власник земельної ділянки Головне управління Держгеокадастру у Харківській області та передана в постійне користування Державному підприємству "Дослідне господарство "Борки" Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України. Право постійного користування вказаною земельною ділянкою підтверджується державним актом серія та номер: ХР-12-00-000201 від 01.07.1994. Цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Об`єкт нерухомого майна земельна ділянка, площею 19,4066 га, кадастровий номер :01:000:0268, форма власності державна; власник земельної ділянки Головне управління Держгеокадастру у Харківській області та передана в постійне користування Державному підприємству "Дослідне господарство "Борки" Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України. Право постійного користування вказаною земельною ділянкою підтверджується державним актом серія та номер: ХР-12-00-000201 від 01.07.1994. Цільове призначення :для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Об`єкт нерухомого майна земельна ділянка, площею 41,7912 га, кадастровий номер :01:000:0296, форма власності державна; власник земельної ділянки Головне управління Держгеокадастру у Харківській області та передана в постійне користування Державному підприємству "Дослідне господарство "Борки" Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України. Право постійного користування вказаною земельною ділянкою підтверджується державним актом серія та номер: ХР-12-00-000201 від 01.07.1994. Цільове призначення :для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Об`єкт нерухомого майна земельна ділянка, площею 32,5277 га, кадастровий номер :01:000:0314, форма власності державна; власник земельної ділянки Головне управління Держгеокадастру у Харківській області та передана в постійне користування Державному підприємству "Дослідне господарство "Борки" Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України. Право постійного користування вказаною земельною ділянкою підтверджується державним актом серія та номер: ХР-12-00-000201 від 01.07.1994. Цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Об`єкт нерухомого майна земельна ділянка, площею 69,1611 га, кадастровий номер :01:000:0301, форма власності державна; власник земельної ділянки Головне управління Держгеокадастру у Харківській області та передана в постійне користування Державному підприємству "Дослідне господарство "Борки" Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України. Право постійного користування вказаною земельною ділянкою підтверджується державним актом серія та номер: ХР-12-00-000201 від 01.07.1994. Цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Об`єкт нерухомого майна земельна ділянка, площею 32,0523 га, кадастровий номер :01:000:0298, форма власності державна; власник земельної ділянки Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, передана в постійне користування Державному підприємству "Дослідне господарство "Борки" Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України. Право постійного користування вказаною земельною ділянкою підтверджується державним актом серія та номер: ХР-12-00-000201 від 01.07.1994. Цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

В матеріалах справи міститься державний акт серія та номер: ХР-12-00-000201 від 01.07.1994 на право постійного користування землею разом із планом зовнішніх меж земельних ділянок .

Відповідно до п. 1.1 Статуту Державного підприємства "Дослідне господарство "Борки" Інституту овочівництва та баштанництва НААН України (далі - Статут) - Державне підприємство "Дослідне господарство "Борки" Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України є державним унітарним підприємством, що діє як державне комерційне підприємство, засноване на державній власності та належить до сфери управління Фонду державного майна України (далі - Суб`єкт управління Підприємства).

Підприємство створене відповідно до законодавства України та у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, наказами Суб`єкта управління Підприємства, іншими нормативно-правовими актами та цим Статутом (п.1.2).

3 пунктом 3.1. Статуту передбачено, що метою діяльності Підприємства є одержання прибутку на основі здійснення, господарської і комерційної діяльності у галузі сільського господарства, а також іншої господарської діяльності. Проведення будь-яких видів виробничо-комерційної діяльності не заборонених чинним законодавством України.

Пунктом 3.2. Статуту передбачено, що основним видом діяльності Підприємства є розведення свійської птиці.

Пунктом 3.3. Статуту передбачено, що предметом діяльності підприємства є, крім іншого, вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур; вирощування овочів і баштанних культур коренеплодів і бульбоплодів та інше.

Пунктом 7.1. Статуту передбачено, що майно підприємства є державною власністю і закріплюється за ним на праві господарського відання.

Відповідно до п. 7.10. Статуту підприємство має право в установленому законодавством порядку здавати в оренду об`єкти, що належать до основних фондів Підприємства, за погодженням Суб`єкта управління Підприємства (ФДМУ).

Згідно п. 7.13. Статуту передбачено, що підприємство здійснює володіння, користування землею та іншими природними ресурсами відповідно до мети своєї діяльності згідно із законодавством.

17.11.2023 між ДП "ДГ "Борки" (Сторона1) та ТОВ "Мілл-Агро" (Сторона2) було укладено Договір на посів, вирощування та збирання сільськогосподарської продукції № 1 (далі - Договір).

За умовами п.1.1. Договору предметом Договору від 17.11.2023 є взаємні зобов`язання Сторін щодо організації, виконання робіт та послуг, а також матеріально технічного і фінансового забезпечення виконання комплексу сільськогосподарських робіт із посіву, вирощування та збирання сільськогосподарської продукції рослинництва високої якості на землях сільськогосподарського призначення загальною площею 564,1892 га, які на праві постійного користування належать Стороні 1.

У відповідності до п. 1.2 Договору найменування сільськогосподарських культур та строки збирання сільськогосподарської продукції рослинництва визначається виробничою програмою на відповідний рік (Додаток № 1).

Пунктом 1.3 Договору визначено, що під час виконання Договору витрати Сторони 2 (сировина, матеріали, техніка) залишаються у власності Сторони 2 . Отримані за рахунок витрат Сторони 2 посіви на полях, а також зібрана сільськогосподарська продукція залишаються у власності Сторони 2 .

Пунктом 1.4 Договору визначено, що комплекс конкретних технологічних операцій, вчинення яких покладається на кожну сторону, визначається виробничою програмою та технологічною картою на відповідний рік.

Метою Договору відповідно до п.2.1 є прагнення Сторін, на основі впровадження сільськогосподарських розробок, застосування сучасної техніки та технології вирощування та захист рослин, отримання продукції рослинництва, яка б відповідала вимогам діючих державних стандартів, підтримання сільськогосподарського виробництва на площі сільськогосподарських угідь та отримання врожаю, а також належне виконання обов`язку Сторонами, зокрема впровадження сільськогосподарських розробок, отримання продукції рослинництва, підтримання сільськогосподарського виробництва; виконання Статутних цілей, зберігання та підтримання в належному стані майна (активів) Сторони 1 (ДП "ДГ "Борки" ІОБ НААН України), забезпечення виконання інших обов`язків, передбачених діючим законодавством України.

Згідно з п. 3.2 Договору за виконання робіт з розробки технологічних карт вирощування сільськогосподарських культур та агрономічних послуг у вигляді виконання нагляду, технологічно-виробничого супроводу, іншої консультативної допомоги при вирощуванні сільськогосподарських культур згідно виробничої програми на відповідний рік, та виконання інших обов`язків Сторін відповідно до умов даного Договору, Сторона 2 щомісячно сплачує гарантований обов`язків авансовий платіж Стороні 1, який входить до складу витрат Сторони 2 в розмірах і строках, визначених Сторонами згідно умов Договору та Додатку № 2, а також додатковий платіж, відповідно до п. 3.4 даного Договору.

У п. 3.3 Договору сторонами домовлено, що сума гарантованого обов`язкового авансового платежу з розробки технологічних карт, надання агрономічних послуг за відповідний рік, та виконання інших обов`язків Сторін відповідно до умов даного Договору складає 873 284,00 грн, який сплачується Стороною 2 на користь Стороні 1, в строки визначені в Додатку №2.

У п. 3.4 Договору сторонами домовлено, що розмір додаткового платежу розраховується в залежності від досягнутого рівня врожайності по кожній окремій культурі, згідно виробничої програми на поточний рік дії Договору. Сума (розмір) перевищення врожайності, яка отримана понад рівень середньої врожайності по району за останні три роки, згідно офіційних даних органів статистики, відповідно до фактичного рівня врожайності зібраного у поточному році дії Договору, підлягає сплаті Стороною 2 на користь Сторони 1. Продукція або її вартість, що отримана Стороною 1 , в якості додаткового платежу Сторони 2 , згідно умов даного Договору, є власністю Сторони 1 .

Відповідно до пункту 4.2.1 Договору Сторона 1 зобов`язана виконати розробку і апробацію технологічних карт вирощування сільськогосподарських культур на земельних ділянках загальною площею 564,1892 га та надати агрономічні послуги у тому числі у вигляді виконання нагляду, технологічно-виробничого супроводу, іншої консультативної допомоги при вирощуванні сільськогосподарських культур згідно виробничої програми (Додаток№1).

Згідно з п. 4.2.2. Договору Сторона 1 зобов`язана забезпечити зберігання паливно-мастильних матеріалів, добрив, насіння, врожаю та сільськогосподарської техніки згідно додатково укладених договорів.

Відповідно п. 4.4.1. Договору Сторона 2 зобов`язана впровадити умови технологічних карт, виконати в оптимальні періоди з високою якістю роботи і операції, передбачені картами, виконати інші роботи, направлені на виконання умов Договору, в т.ч. по обробці ґрунту, посіву, обробці та збиранню сільськогосподарських культур. Сторона 2 проводить усі вказані роботи за рахунок власних матеріальних засобів, в т.ч. посівний матеріал і добрива, техніка та знаряддя, фінансові ресурси.

Строк дії договору - до 31.12.2026 але в будь-якому випадку до повного виконання своїх зобов`язань Сторонами. (п. 7.1 Договору).

До позовної заяви прокурором долучена карта землекористування до Договору на посів, вирощування та збирання сільськогосподарської продукції № 1 від 17.11.2023.

03.12.2024 між ДП "ДГ "Борки" та ТОВ "Мілл-Агро" було укладено Додаткову угоду №1 до Договору на посів, вирощування та збирання сільськогосподарської продукції № 1 від 17.11.2023.

18.12.2024 між ДП "ДГ "Борки" та ТОВ "Мілл-Агро"було укладено Додаткову угоду №2 до Договору на посів, вирощування та збирання сільськогосподарської продукції № 1 від 17.11.2023, якою сторони дійшли згоди внести зміни до розділу 3.3. Договору та викласти його в такій редакції: "3.3. Сторонами домовлено, що сума гарантованого обов`язкового авансового платежу з розробки технологічних карт, надання агрономічних послуг за відповідний рік, та виконання інших обов`язків Сторін відповідно до умов даного Договору складає 1 073 284,00 грн, який сплачується Стороною 2 на користь Стороні 1, в строки визначені в Додатку №2".

17.03.2025 між ДП "ДГ "Борки" та ТОВ "Мілл-Агро" було укладено Додаткову угоду №3 до Договору на посів, вирощування та збирання сільськогосподарської продукції № 1 від 17.11.2023.

ДП "ДГ "Борки" та ТОВ "Мілл-Агро" Додатками № 1 до Договору на посів, вирощування та збирання сільськогосподарської продукції № 1 від 17.11.2023 погодили Виробничу програму по вирощуванню сільськогосподарських культур на 2024 рік , 2025 рік, а також Додатками №2 графіки щомісячних авансових платежів на 2024 рік , 2025 рік.

Прокурором до позовної заяви долучено протокол огляду місця події від 24.06.2025.

В матеріалах справи містяться листи Чугуївською окружною прокуратурою адресовані ГУ Держгеокадастру у Харківській області про виявлені порушення земельного законодавства .

Аналізуючи надані докази та пояснення представників сторін, оцінюючи їх у сукупності, суд приймає до уваги наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тобто зазначене конституційне положення встановлює обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу.

Стаття 131-1 Конституції України передбачає, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Частини третя, п`ята статті 53 ГПК України встановлюють, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

У частині четвертій статті 53 ГПК України визначено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України "Про прокуратуру".

Відповідно до частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що у випадку коли держава вступає в цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема цивільних, правовідносинах. Тому у відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах (постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі № 5023/10655/11, від 26.02.2019 у справі № 915/478/18, від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц, від 18.03.2020 у справі № 553/2759/18, від 06.07.2021 у справі № 911/2169/20, від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц, від 20.07.2022 у справі № 910/5201/19, від 05.10.2022 у справах № 923/199/21 та № 922/1830/19).

Велика Палата Верховного Суду також звертала увагу на те, що в судовому процесі держава бере участь у справі як сторона через її відповідний орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах (постанови від 27.02.2019 у справі № 761/3884/18, від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц, від 20.07.2022 у справі № 910/5201/19, від 05.10.2022 у справах № 923/199/21 та №922/1830/19).

Тобто під час розгляду справи в суді фактично стороною у спорі є держава, навіть якщо прокурор визначив стороною у справі певний орган (постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц, від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц, від 05.10.2022 у справах № 923/199/21 та № 922/1830/19).

Заразом згідно з частиною четвертою статті 23 Закону України "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

У постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновків, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Водночас невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Отже, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо про причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Судом враховано, що згідно з ст. 15-1 Земельного кодексу України до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, належить, зокрема розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

Частиною 4 статті 122 вищевказаного Кодексу передбачено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до п. 1 Положення "Про Державне агентство земельних ресурсів України", затвердженого Указом Президента України № 445 від 08.04.2011, Державне агентство земельних ресурсів України є центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів та топографо-геодезичної і картографічної діяльності.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 5 "Про утворення територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру" територіальні органи Державного агентства земельних ресурсів реорганізовуються шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 31.03.2015 № 294-р "Питання Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру" Державній службі з питань геодезії, картографії та кадастру передано функції і повноваження Державного агентства земельних ресурсів, що припиняється.

Відповідно до п. 1 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Харківській області (далі - Положення), Головне управління є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане.

Як юридичну особу, Головне управління Держгеокадастру у Харківській області зареєстровано 15.05.2015, про що у Державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців зроблено відповідний запис.

Таким чином, з 15.05.2015 повноваження щодо розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення покладено на Головне управління Держгеокадастру у Харківській області.

Прокуратурою спрямовано повідомлення позивачу щодо встановлених порушень вимог земельного законодавства при використанні відповідачем1 земельної ділянки, яка надана йому в постійне користування.

Представництво прокурором у суді законних інтересів держави здійснюється в разі, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган. При цьому, прокурор не зобов`язаний установлювати причини, з яких позивач не здійснює захисту своїх інтересів. Така правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.04.2019 р. у справі № 910/3486/18 та Великої Палати Верховного Суду у справі № 912/2385/18 від 26.05.2020р.

Головне управління Держгеокадастру у Харківській області протягом розумного строку самостійно не звернулось до суду з позовом або не вживало інших заходів до відновлення інтересів держави. За наведених обставин суд встановив, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, обґрунтував та довів підстави для представництва.

З урахуванням наведеного, у контексті змісту позовних вимог, суд приходить до висновку про наявність підстав для представництва прокурором інтересів держави у даній справі.

Згідно з ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 215 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, встановлені у ст. 203 Цивільного кодексу України, відповідно до якої зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх і непрацездатних дітей.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 Цивільного кодексу України). Правові наслідки недодержання сторонами при вчиненні правочину вимог закону визначені параграфом 2 глави 16 Цивільного кодексу України.

Вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 16.04.2019 року у справі №916/1171/18, від 14.11.2018 року у справі № 910/8682/18, від 30.08.2018 року у справі №904/8978/17, від 04.03.2019 року у справі № 5015/6070/11, від 10.09.2019 року у справі №9017/317/19, від 09.07.2019 року у справі № 903/849/17.

Відповідно до ст. 235 Цивільного кодексу України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Оскільки воля сторін в удаваному правочині спрямована на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які ним передбачені, вирішенню підлягають питання правової природи оспорюваного правочину (правочинів) та характер спірних правовідносин сторін. У постанові від 23.01.2019р. у справі №522/14890/16-ц Верховний Суд зазначив, що за удаваним правочином (стаття 235 ЦК України) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Установивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК України має визначити, який правочин насправді вчинили сторони, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення, в якому встановлює нікчемність цього правочину або визнає його недійсним.

В свою чергу, за удаваним правочином сторони умисно оформлюють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. У такій ситуації існують два правочини: один - удаваний, а інший - той, який сторони дійсно мали на увазі. Таким чином, удаваний правочин своєю формою прикриває реальний правочин. Правова природа договору не залежить від його назви, а визначається з огляду на його зміст. Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 11.03.2020р. у справі №923/658/19.

При цьому, зміст оспорюваного договору та його правова природа не залежать від його назви. Оскільки воля сторін в удаваному правочині спрямована на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які ним передбачені, вирішенню підлягають питання правової природи оспорюваного правочину та характер спірних правовідносин сторін.

Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про оренду землі" та іншими нормативно-правовими актами. Статтею 1 Закону України "Про оренду землі" визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі статтею 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Крім того, відповідно до ст. 95 ЗК України, землекористувачі мають право: а) самостійно господарювати на землі; б) власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію; в) використовувати у встановленому порядку для власних потреб наявні на земельній ділянці загальнопоширені корисні копалини, торф, ліси, водні об`єкти, а також інші корисні властивості землі; г) на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом; ґ) споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди. Тому, саме комунальне підприємство, як землекористувач на титулі права постійного користування, наділене передбаченими ст. 95 ЗК України правами щодо земельних ділянок, належних йому на праві постійного користування.

При цьому, земельним законодавством не передбачено право постійного користувача розпоряджатись земельною ділянкою шляхом передачі її іншим особам у платне користування.

Окрім того, відповідно до ст. 6 Закону України "Про оренду землі", орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Згідно з ч. 1 ст. 78 Земельного кодексу України, право власності на землю-це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Частиною 1 ст. 92 Земельного кодексу України визначено, що право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Відповідно до ст. 4 Закону України "Про оренду землі", орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи. Орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, є сільські, селищні, міські ради в межах повноважень, визначених законом.

Водночас, відповідно до положень ч.2 ст.16 Закону України "Про оренду землі", укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення про передачу в оренду відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону. Відповідно до ст. 122 Земельного кодексу України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Згідно вимог ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів.

Враховуючи вищевикладене, суд погоджується з твердженням прокурора про те, що зі змісту оспорюваного договору вбачається, що до спірного правочину слід застосовувати правила, передбачені для договору оренди земельної ділянки, оскільки відповідач1 фактично передав за плату земельні ділянки на певний строк в користування відповідачу2. Таким чином, оспорюваний договір є прихованим договором оренди землі, а його зміст не відповідає вимогам законодавства, що є підставою для визнання його недійсним.

Беручи до уваги вищевказані положення законодавства, встановлені судом обставини, зміст доводів учасників процесу та наявних доказів, суд вважає, що оспорюваний договір укладено всупереч приписам закону, відтак, позовні вимоги про визнання недійсним Договору на посів, вирощування та збирання сільськогосподарської продукції від 17.11.2023 № 1, укладений між Державним підприємством "Дослідне господарство "Борки" Інституту овочівництва і баштанництва НААН України" та ТОВ "Мілл-Агро" є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов`язання ТОВ "Мілл-Агро" звільнити земельні ділянки площею 564,1892 га, а саме: із кадастровими номерами :01:000:0298 площею 32,0523 га, :01:000:0268 площею 19,4066 га, :01:000:0296 площею 41,7912 га, :01:000:0248 площею 84,7695 га, :01:000:0315 площею 168,4754 га, :01:000:0314 площею 32,5277 га, :01:000:0271 площею 16,2492 га, :01:000:0301 площею 69,1611 га, :01:000:0317 площею 237,0552 га, з одночасним приведенням їх у первісний стан, який існував до порушення прав, суд зазначає наступне.

Предметом Договору на посів, вирощування та збирання сільськогосподарської продукції від 17.11.2023 № 1 земельні ділянки площею 564,1892 га, натомість, прокурор фактично просить суд звільнити земельні ділянки загальною площею 701,4882 га.

Суд зазначає, що відповідно до карти землекористування до Договору на посів, вирощування та збирання сільськогосподарської продукції від 17.11.2023 № 1, укладеним між Державним підприємством "Дослідне господарство "Борки" Інституту овочівництва і баштанництва НААН України" та ТОВ "Мілл-Агро", останньому були надані земельні ділянки загальною площею 564,1892 га, а саме із кадастровими номерами: :01:000:0298 площею 24,2321 га, :01:000:0268 площею 10,2506 га, :01:000:0296 площею 24,8815 га, :01:000:0248 площею 83,6931 га, :01:000:0315 площею 122,5362 га, :01:000:0314 площею 32,5277 га, :01:000:0271 площею 16,2492 га, :01:000:0301 площею 37,4309 га, :01:000:0317 площею 212,3879 га.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає обґрунтованим та необхідним задовольнити частково вищезазначену вимогу позивача, а саме зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілл-Агро» (Україна, Харківська обл., Харківський р-н, смт. Буди, вул. 8-го Березня, 2-Д, 62456, ) звільнити земельні ділянки площею 564,1892 га, а саме із кадастровими номерами: :01:000:0298 площею 24,2321 га, :01:000:0268 площею 10,2506 га, :01:000:0296 площею 24,8815 га, :01:000:0248 площею 83,6931 га, :01:000:0315 площею 122,5362 га, :01:000:0314 площею 32,5277 га, :01:000:0271 площею 16,2492 га, :01:000:0301 площею 37,4309 га, :01:000:0317 площею 212,3879 га, які є предметом Договору на посів, вирощування та збирання сільськогосподарської продукції від 17.11.2023 № 1 з одночасним приведенням їх у первісний стан, який існував до порушення прав. В решті вимог суд вважає необхідним відмовити.

Суд відзначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі № 909/636/16.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994, серія A, N303-A, пункт 29).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі № 910/13407/17.

У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Враховуючи задоволення позову в частині визнання недійсним договору, судові витрати за подання позову покладаються на відповідачів згідно ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст.73, 74, 76-79, 91, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247-252, Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати недійсним Договір на посів, вирощування та збирання сільськогосподарської продукції від 17.11.2023 № 1, укладений між Державним підприємством «Дослідне господарство «Борки» Інституту овочівництва і баштанництва НААН України» (Україна, 63421, Харківська обл., Зміївський р-н, село Бірки, вул. Центральна, будинок 2- А, ) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілл-Агро» (Україна, Харківська обл., Харківський р-н, смт. Буди, вул. 8-го Березня, 2-Д, 62456, ).

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілл-Агро» (Україна, Харківська обл., Харківський р-н, смт. Буди, вул. 8-го Березня, 2-Д, 62456, ) звільнити земельні ділянки площею 564,1892 га, а саме із кадастровими номерами: :01:000:0298 площею 24,2321 га, :01:000:0268 площею 10,2506 га, :01:000:0296 площею 24,8815 га, :01:000:0248 площею 83,6931 га, :01:000:0315 площею 122,5362 га, :01:000:0314 площею 32,5277 га, :01:000:0271 площею 16,2492 га, :01:000:0301 площею 37,4309 га, :01:000:0317 площею 212,3879 га, які є предметом Договору на посів, вирощування та збирання сільськогосподарської продукції від 17.11.2023 № 1 з одночасним приведенням їх у первісний стан, який існував до порушення прав.

В решті вимог відмовити.

Стягнути з Державного підприємства «Дослідне господарство «Борки» Інституту овочівництва і баштанництва НААН України» ( , 63421, Харківська область, Чугуївський район, с.Бірки, вулиця Центральна, 2-А) на користь Харківської обласної прокуратури (, розрахунковий рахунок: UA0007171, банк отримувача: Держказначейська служба України, код 820172 , класифікації видатків бюджету - 2800) судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілл-Агро» ( , Харківський р-н, Харківська обл., смт. Буди, вул. 8-го Березня, буд. 2-Д) на користь Харківської обласної прокуратури (, розрахунковий рахунок: UA0007171, банк отримувача: Держказначейська служба України, код 820172 , класифікації видатків бюджету - 2800) судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Видати накази після набрання рішення законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому статтями 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Позивач - Чугуївська окружна прокуратура Харківської області (Харківська обл., м. Чугуїв, вул. Харківська, буд. 98) в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області (, 61165, м. Харків, вул.Космічна, буд. 21, 2 під`їзд, 8-9 поверх).

Відповідач1- Державне підприємство "Дослідне господарство "Борки" Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України" ( , 63421, Харківська область, Чугуївський район, с.Бірки, вулиця Центральна, 2-А).

Відповідач2- Товариство з обмеженою відповідальністю "Мілл-Агро" ( , Харківський р-н, Харківська обл., смт. Буди, вул. 8-го Березня, буд. 2-Д).

3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача1 - Фонд державного майна України (, 01133, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, буд. 18/9).

Повне рішення складено та підписано 04.02.2026.

СуддяВ.О. Усатий