ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про відкриття апеляційного провадження

"26" січня 2026 р. Справа№ 910/14733/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шаратова Ю.А.

суддів: Бестаченко О.Л.

Скрипки І.М.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Київської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації (Київської обласної військової адміністрації)

на рішення Господарського суду міста Києва від 22.09.2025 (повне судове рішення складено 21.10.2025)

у справі №910/14733/24 (судді - Трофименко Т.Ю.)

за позовом MULREADY VENTURES LIMITED

до 1) Національного банку України

2) Білоцерківської міської територіальної громади в особі Білоцерківської міської ради

3) Комунального підприємства Білоцерківської міської ради "Білоцерківтепломережа"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача:

1) Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит"

2) Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

3) Приватне акціонерне товариство "Білоцерківська теплоелектроцентраль"

про зобов`язання вчинити дії, визнання недійсним договору та скасування реєстраційних дій

в с т а н о в и в:

У листопаді 2024 року до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява MULREADY VENTURES LIMITED до Національного банку України, Білоцерківської міської територіальної громади в особі Білоцерківської міської ради та Комунального підприємства Білоцерківської міської ради "Білоцерківтепломережа" із такими вимогами:

1) зобов`язати Національний банк України припинити зловживання своїми правами забезпеченого Кредитора за Генеральним кредитним договором про надання стабілізаційного кредиту від 16.02.2015 № 44 та Генеральним кредитним договором про надання стабілізаційного кредиту від 17.06.2015 № 47 (з урахуванням додаткових договорів (угод) та кредитних договорів (зі змінами та доповненнями) до них), яке полягає в недобросовісному та несправедливому створенні (у спосіб укладення Договору купівлі-продажу майна від 30.11.2023 між Національним банком України (продавець) та Білоцерківською міською територіальною громадою в особі Білоцерківської міської ради, посвідченого приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Савчук Наталією Іванівною, зареєстровано в реєстрі за № 525) перешкод для продажу (реалізації) на торгах за найвищою ціною внаслідок конкуренції учасників торгів предметів іпотеки за Іпотечним договором від 16.02.2015, укладеним між Національним банком України та Приватним акціонерним товариством "Білоцерківська Теплоелектроцентраль", посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В., зареєстрованим за № 746, та Іпотечним договором від 17.06.2015 № 2928 (наступна іпотека), укладеним між Національним банком України та Приватним акціонерним товариством "Білоцерківська теплоелектроцентраль", посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В., зареєстрованим за № 2928), та вжити передбачені законодавством дії щодо забезпечення продажу (реалізації) на торгах за найвищою ціною предметів іпотеки за Іпотечним договором від 16.02.2015, укладеним між Національним банком України та Приватним акціонерним товариством "Білоцерківська теплоелектроцентраль", посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В., зареєстрованим за № 746, та Іпотечним договором від 17.06.2015 № 2928 (наступна іпотека), укладеним між Національним банком України та Приватним акціонерним товариством "Білоцерківська теплоелектроцентраль", посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В., зареєстрованим за № 2928), відповідно до обов`язкового на всій території України рішення Господарського суду Київської області від 22.05.2023 у справі № 911/3981/16 та Закону України "Про виконавче провадження";

2) визнати недійсним Договір купівлі-продажу майна від 30.11.2023 між Національним банком України (продавець) та Білоцерківською міською територіальною громадою в особі Білоцерківської міської ради, посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Савчук Наталією Іванівною, зареєстрований в реєстрі за № 525;

3) визнати незаконними та скасувати: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 70574054 від 06.12.2023 20:53:08, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; проведену 06.12.2023 16:17:16 державну реєстрацію права власності Білоцерківської міської ради на єдиний майновий комплекс, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 03, ціна нерухомого майна 298 562 956,00, адреса: Київська обл., Білоцерківський район, м. Біла Церква, вулиця Кожедуба Івана, будинок 361, номер відомостей про речове право: 52835790; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 72186579 від 21.03.2024 14:28:47, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; проведену 15.03.2024 14:38:35 державну реєстрацію права господарського відання Комунального підприємства Білоцерківської міської ради "Білоцерківтепломережа", на нерухоме майно єдиного майнового комплексу, номер запису про інше речове право: 54226210.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що продаж Національним банком України від свого імені на підставі ст. 38 Закону України "Про іпотеку" Білоцерківській міській раді Київської області предметів іпотеки за іпотечними договорами від 16.02.2015 та від 17.06.2015, укладеними між Національним банком України та Приватним акціонерним товариством "Білоцерківська теплоелектроцентраль", за ціною, визначеною ТОВ "Європейський центр консалтингу та оцінки" - 298 562 956,00 грн з ПДВ, без проведення торгів (аукціону) за найнижчою ціною внаслідок відсутності конкуренції покупців, є зловживанням відповідачем-1 його правами забезпеченого кредитора за Генеральним кредитним договором про надання стабілізаційного кредиту від 16.02.2015 № 44 та Генеральним кредитним договором про надання стабілізаційного кредиту від 17.06.2015 № 47, та порушує права та майнові інтереси позивача, в тому числі право власності останнього на належні йому акції ПрАТ "Білоцерківська теплоелектроцентраль", які передані в заставу Національному банку України за договорами застави від 16.02.2015 та від 17.06.2015.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.09.2025 позовні вимоги задоволено частково.

Визнано недійсним Договір купівлі-продажу майна від 30.11.2023, укладений між Національним банком України та Білоцерківською міською територіальною громадою в особі Білоцерківської міської ради, посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Савчук Наталією Іванівною, зареєстрований в реєстрі за № 525.

Зобов`язано Національний банк України вжити передбачені законодавством дії щодо забезпечення продажу (реалізації) на торгах за найвищою ціною предметів іпотеки за іпотечним договором від 16.02.2015, укладеним між Національним банком України та Приватним акціонерним товариством "Білоцерківська теплоелектроцентраль", посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В., зареєстрованим за номером 746, та іпотечним договором від 17.06.2015 №2928 (наступна іпотека), укладеним між Національним банком України та Приватним акціонерним товариством "Білоцерківська теплоелектроцентраль", посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С. В., зареєстрованим за номером 2928, відповідно до рішення Господарського суду Київської області від 22.05.2023 у справі №911/3981/16 та Закону України "Про виконавче провадження".

Визнано незаконними та скасовано: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 70574054 від 06.12.2023 20:53:08 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; проведену 06.12.2023 16:17:16 державну реєстрацію права власності Білоцерківської міської ради на єдиний майновий комплекс, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 03, ціна нерухомого майна 298 562 956,00, адреса: Київська обл., Білоцерківський р., м. Біла Церква, вулиця Кожедуба Івана, будинок 361, номер відомостей про речове право: 52835790; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 72186579 від 21.03.2024 14:28:47, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; проведену 15.03.2024 14:38:35 державну реєстрацію права господарського відання Комунального підприємства Білоцерківської міської ради "Білоцерківтепломережа", на нерухоме майно єдиного майнового комплексу, номер запису про інше речове право: 54226210.

Стягнуто з Національного банку України на користь MULREADY VENTURES LIMITED (Великобританія, Лондон, Хемстед, Роузмонт Роуд, NW 3 6NG, номер компанії 5300173) 3229,87 грн судового збору.

Стягнуто з Білоцерківської міської територіальної громади в особі Білоцерківської міської ради на користь MULREADY VENTURES LIMITED 3 229,87 грн судового збору.

Стягнуто з Комунального підприємства Білоцерківської міської ради "Білоцерківтепломережа" на користь MULREADY VENTURES LIMITED 3 229,86 грн судового збору.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням місцевого господарського суду, Київська обласна прокуратура звернулась в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації (Київської обласної військової адміністрації) до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить поновити строк на апеляційне оскарження; рішення Господарського суду міста Києва від 22.09.2025 скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

Згідно протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 21.01.2026 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Шаратов Ю.А. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Скрипка І.М., Бестаченко О.Л.

Щодо наявності підстав для представництва прокурором інтересів держави.

Пунктом 3 частини першої статті 131-1 Конституції України визначено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно із частиною третьою статті 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII, прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Згідно із частиною четвертою статті 23 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII, наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Суд враховує, що відповідно до пункту 3 рішення Другого Сенату Конституційного Суду України від 03.12.2025 у справі № 3-28/2024(59/24) окремі приписи абзацу першого частини третьої статті 23 Закону України „Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, визнані неконституційними, втрачають чинність із 1 січня 2027 року. А також відповідно до пункту 4 рішення Другого Сенату Конституційного Суду України від 03.12.2025 у справі № 3-28/2024(59/24) Рішення Конституційного Суду України не поширюється на правовідносини щодо представництва прокурором інтересів держави в суді, які виникли під час чинності окремих приписів абзацу першого частини третьої статті 23 Закону України „Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, визнаних неконституційними, та продовжують існувати після втрати ними чинності.

Пункт 3 частини першої статті 131-1 Конституції України передбачає можливість представництва прокурором інтересів держави у виключних випадках. Тому необхідно з`ясувати, що мається на увазі під "виключним випадком" і чи є таким випадком ситуація у конкретній справі.

Насамперед, випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття "інтерес держави". "Інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

Аналіз частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох «виключних» випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; 2) у разі відсутності такого органу.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

«Не здійснення захисту» виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

«Здійснення захисту неналежним чином» виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

«Неналежність» захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

При цьому захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Суд відповідно до частини четвертої статті 236 Господарського процесуального кодексу України враховує висновки Великої Палати Верховного Суду викладені у постанові від 06.07.2021 у справі № 911/2169/20, згідно із якими, прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону, прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону, і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Прокурор зазначає, що відповідно до пунктів 11, 15 частини першої статті 1 Закону України «Про критичну інфраструктуру» національна система захисту критичної інфраструктури - сукупність органів управління, сил та засобів центральних і місцевих органів виконавчої влади (військово-цивільних адміністрацій - у разі утворення), органів місцевого самоврядування, операторів критичної інфраструктури, на які покладається формування та/або реалізація державної політики у сфері захисту критичної інфраструктури.

Охорона об`єктів критичної інфраструктури - комплекс режимних, інженерних, інженерно-технічних та інших заходів (крім заходів із захисту інформації та кіберзахисту об`єктів критичної інформаційної інфраструктури), які організовуються і проводяться суб`єктами національної системи захисту критичної інфраструктури з метою запобігання та/або недопущення чи припинення протиправних дій (актів несанкціонованого втручання) на об`єктах критичної інфраструктури.

Пунктом 2 частини четвертої статті 9 Закону України «Про критичну інфраструктуру» визначено, що до життєво важливих функцій та/або послуг, порушення яких призводить до негативних наслідків для національної безпеки України, належать, зокрема, енергозабезпечення (у тому числі постачання теплової енергії).

Компетенція місцевих державних адміністрацій детально регламентована у розділі ІІІ Закону України «Про місцеві державні адміністрації», де серед повноважень в галузі забезпечення законності, правопорядку, прав і свобод громадян міститься пункт 24 (статтю 25 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» доповнено цим пунктом згідно із Законом України № 1882-IX від 16.11.2021), яким передбачено, що місцева державна адміністрація забезпечує захист критичної інфраструктури, відновлення функціонування важливих державних об`єктів національної економіки, об`єктів критичної інфраструктури та об`єктів, які забезпечують життєдіяльність населення, підвищення стійкості громад до кризових ситуацій, викликаних припиненням або погіршенням надання важливих для їх життєдіяльності послуг або припиненням здійснення життєво важливих функцій, взаємодію між суб`єктами національної системи захисту критичної інфраструктури.

Відповідно до положень частини першої статті 4 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» на територіях, на яких введено воєнний стан, для забезпечення дії Конституції та законів України, забезпечення разом із військовим командуванням запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, оборони, цивільного захисту, громадської безпеки і порядку, захисту критичної інфраструктури, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян можуть утворюватися тимчасові державні органи - військові адміністрації.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 8 цього Закону в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, зокрема, встановлювати (посилювати) охорону об`єктів критичної інфраструктури та об`єктів, що забезпечують життєдіяльність населення, і вводити особливий режим їх роботи. Порядок встановлення (посилення) охорони таких об`єктів та їх перелік, що із введенням воєнного стану підлягають охороні, а також порядок особливого режиму їх роботи затверджуються Кабінетом Міністрів України тощо.

Пунктом 7 частини третьої статті 15 цього Закону визначено, що районна, обласна військові адміністрації здійснюють на відповідній території повноваження, віднесені до їхньої компетенції цим Законом, а також у разі прийняття Верховною Радою України за поданням Президента України рішення, передбаченого ч. 3 ст. 10 цього Закону, або у разі тимчасової окупації або оточення адміністративного центру області повноваження, у тому числі, із встановлення посиленої охорони об`єктів критичної інфраструктури та об`єктів, які забезпечують життєдіяльність населення.

Відповідно до пункту 6 Додатку 2 до Обласної цільової програми «Оборона та спротив Київської області на 2024-2027 роки», затвердженої рішенням Київської обласної ради від 07.12.2023 № 770-22-VIII, саме на Київську обласну державну адміністрацію (Департамент цивільного захисту та оборонної роботи Київської обласної державної адміністрації, Департамент регіонального розвитку) покладається забезпечення, в межах повноважень, заходів із захисту об`єктів критичної інфраструктури та об`єктів життєзабезпечення населення, на що у 2025-2026 роках передбачено відповідне фінансування з обласного та місцевого бюджетів.

Крім того, Законом України «Про критичну інфраструктуру» передбачено, що захист критичної інфраструктури є складовою частиною забезпечення національної безпеки України.

Метою державної політики у сфері захисту критичної інфраструктури є забезпечення безпеки об`єктів критичної інфраструктури, запобігання проявам несанкціонованого втручання в їх функціонування, прогнозування та запобігання кризовим ситуаціям на об`єктах критичної інфраструктури.

Для організації ефективного забезпечення безпеки і стійкості критичної інфраструктури з урахуванням специфіки забезпечення окремих життєво важливих функцій та/або послуг визначаються сектори критичної інфраструктури. При цьому енергозабезпечення (у тому числі постачання теплової енергії) безумовно належить до життєво важливих функцій та/або послуг, порушення яких призводить до негативних наслідків для національної безпеки України.

Згідно Додатку 1 до Методикикатегоризації об`єктів критичної інфраструктури, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 09.10.2020 № 1109 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2024 № 48) порушення функціонування подібного об`єкта критичної інфраструктури в секторі надання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води (та ще й під час опалювального сезону) відноситиметься до передостаннього (за зростанням) за критичними наслідками (3 бали) рівнем негативного впливу на надання основних послуг.

Прокурор зазначає, що ознайомленням з матеріалами даної справи, яка відповідно до положень ч. 8 ст. 8 ГПК України згідно ухвали Господарського суду міста Києва від 16.04.2025 розглядалася у закритому судовому засіданні, встановивши наявність виключних підстав для вжиття заходів прокурорського реагування у вищевказаному спорі, на виконання вимог ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», з метою підтвердження виключності випадку та наявності підстав представництва інтересів держави у справі № 910/14733/24, обласною прокуратурою скеровано листа до Київської обласної державної адміністрації (Київської обласної військової адміністрації) від 07.01.2026 № 15/4-166вих-26 про витребування додаткової інформації, документів та надання обґрунтованої позиції відносно намірів найближчим часом самостійно реалізувати владні повноваження на судовий захист інтересів держави у вказаному спорі шляхом оскарження вищевказаного рішення Господарського суду міста Києва від 22.09.2025.

У відповідь на указаний запит прокурором отримано лист Київської обласної державної адміністрації (Київської обласної військової адміністрації) від 13.01.2026 № 165/01/09.01-N/2026 з переліком доданих документів та клопотанням про вжиття за викладеним фактом заходів прокурорського реагування на захист інтересів держави в особі цього державного органу виконавчої влади шляхом оскарження в апеляційному порядку рішення Господарського суду міста Києва від 22.09.2025 у справі № 910/14733/24.

Отже, Київська обласна державна адміністрація (Київська обласна військова адміністрація) у листі від 14.01.2026 № 1423-26 не повідомила про свій намір самостійно звернутися до суду із відповідною апеляційною скаргою, не вказала на те, що їй потрібен певний час для вчинення цих заходів у конкретний або інший розумний строк. А навпаки, просила прокурора вжити відповідних заходів.

Окрім того, станом на момент подання апеляційної скарги прокурором, 16.01.2026, Київською обласною державною адміністрацією (Київською обласною військовою адміністрацією) не було подано відповідної апеляційної скарги до суду.

Отже, Київською обласною прокуратурою дотримано встановлений ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» порядок повідомлення Київської обласної державної адміністрації (Київської обласної військової адміністрації), в інтересах держави в особі якої прокурор оскаржує рішення Господарського суду міста Києва від 22.09.2025 у справі № 910/14733/24 та повідомлено листом від 29.08.2014.01.2026 № 15/4-420вих-26 про прийняте прокурором рішення й підготовку апеляційної скарги.

Щодо строку на звернення з апеляційною скаргою.

Відповідно до частини першої статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно із статтею 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Прокурор в обґрунтування причин пропуску строку на подання апеляційної скарги зазначає, що він не брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, а з огляду на те, що дана справа № 910/14733/24 розглядалася у закритому судовому засіданні, відповідно прокурор ознайомився з її матеріалами та повним текстом судового рішення лише 30.12.2025, про що зроблено відмітку на клопотанні про ознайомлення з матеріалами справи Київської обласної прокуратури від 22.12.2025 № 15/4-210 вих-25, на думку прокурора, вказане є вагомою підставою для визнання поважними причин пропуску строку на апеляційне оскарження відповідно до частин другої, третьої статті 256 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене колегія суддів дійшла висновку про поважність наведених причин пропуску строку на апеляційне оскарження та поновлення його.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги та додані до неї документи, враховуючи відсутність заперечень проти відкриття апеляційного провадження в порядку ч. 2 ст. 262 ГПК України від учасників справи, суд вважає за можливе відкрити апеляційне провадження та призначити до розгляду апеляційну скаргу Київської обласної прокуратури у справі № 910/14733/24.

Крім того, колегія суддів зазначає, що в провадженні Північного апеляційного господарського суду перебувають апеляційні скарги Білоцерківської міської ради, Національного банку України та Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» на рішення Господарського суду міста Києва від 22.09.2025 у справі №910/14733/24. Оскільки апеляційні скарги Білоцерківської міської ради, Національного банку України та Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» подані на один і той же процесуальний документ в одній і тій же справі, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу Київської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації (Київської обласної військової адміністрації) розглядати в одному провадженні з апеляційними скаргами Білоцерківської міської ради, Національного банку України та Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа».

Керуючись статтями 234, 258, 262, 263, 267 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Клопотання Київської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації (Київської обласної військової адміністрації) про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 22.09.2025 у справі № 910/14733/24 - задовольнити.

2. Поновити строк на подання апеляційної скарги.

3. Відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Київської обласної прокуратури на рішення Господарського суду міста Києва від 22.09.2025 у справі №910/14733/24.

4. Об`єднати апеляційні скарги Білоцерківської міської ради, Національного банку України, Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» та Київської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації (Київської обласної військової адміністрації) на рішення Господарського суду міста Києва від 22.09.2025 у справі № 910/14733/24 в одне апеляційне провадження для спільного розгляду.

5. Повідомити учасників справи, що апеляційні скарги розглядатимуться у закритому судовому засіданні 19.02.2026 об 11 год. 00 хв. в приміщенні Північного апеляційного господарського суду (м. Київ, вул. Шолуденка, 1а, зал судових засідань №6).

6. Встановити учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв, клопотань, пояснень протягом 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Звернути увагу учасників справи, що згідно вимог ст. 263 ГПК України, до відзиву додаються докази надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

7. Попередити учасників справи, що заяви, клопотання, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду у відповідності до ч. 2 ст. 207 ГПК України.

8. Копію даної ухвали направити учасникам апеляційного провадження через підсистему "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи до їх електронних кабінетів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя Ю.А. Шаратов

Судді О.Л. Бестаченко

І.М. Скрипка