ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" січня 2026 р. Справа№ 911/1728/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Тищенко А.І.

Мальченко А.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Приватного комунально-побутового підприємства «ТЕПЛОКОМУНСЕРВІС» на ухвалу Господарського суду Київської області від 09.10.2025 (повний текст підписано 09.10.2025)

у справі №911/1728/25 (суддя Бабкіна В.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг»

до Приватного комунально-побутового підприємства «ТЕПЛОКОМУНСЕРВІС»

про стягнення 8310762,88 грн. заборгованості за договором № 5479-ТКЕ(23)-17 від 09.10.2023

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття

Ухвалою Господарського суду Київської області від 09.10.2025 у справі №911/1728/25 відмовлено Приватному комунально-побутовому підприємству «ТЕПЛОКОМУНСЕРВІС» у задоволенні клопотання про поновлення пропущеного строку для подання зустрічної позовної заяви у справі № 911/1728/25.

Зустрічну позовну заяву Приватного комунально-побутового підприємства «ТЕПЛОКОМУНСЕРВІС» б/н від 30.09.2025 р. (вх. № 7365 від 30.09.2025 р.) повернуто заявнику.

Ухвала мотивована тим, що зустрічну позовну заяву подано з порушенням строку на її подання.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, відповідач 10.10.2025 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати, зобов`язати суд першої інстанції вирішити питання про прийняття зустрічної позовної заяви.

Апелянт вважає ухвалу суду першої інстанції безпідставною та необґрунтованою, ухваленою з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до наступного.

Судом жодним чином не мотивовано, чому він вважає, що наведені ПКПП «Теплокомунсервіс» підстави пропуску строку для подання зустрічної позовної заяви не є поважними. Суд не зазначив обставини, якими ПКПП «Теплокомунсервіс» мотивувало поважність причин пропуску процесуального строку.

Окрім того, судом звужено предмет спору і позбавлено відповідача доводити ті заперечення, які були викладені у відзиві на позов. При цьому, заявник наголошує, що зустрічний позов поданий до суду у розумні строки та на стадії підготовчого провадження.

Однак, вирішуючи питання про поновлення або продовження процесуальних строків, суд має враховувати зміст заяви (клопотання) учасника та вчинених ним дій, уникаючи як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом. Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2018 у справі №904/5995/16. На зазначений правовий висновок звертав також увагу Північний апеляційний господарський суд у постанові від 08.07.2025 року у справі № 910/5237/25, визнаючи поважними причини та поновлюючи строк ТОВ «ФЗ Солюшіонз» на подання зустрічної позовної заяви.

В постанові Верховного Суду від 04.05.2023 у справі № 925/636/22 було зроблено наступні висновки: «…175. ЄСПЛ неодноразово зазначав, що право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені судом (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справах "Дюлоранс проти Франції", "Донадзе проти Грузії"). Завданням національних судів є забезпечення належного вивчення документів, аргументів і доказів, представлених сторонами (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "Ван де Гурк проти Нідерландів")…»; «…178. Не з`ясувавши відповідних обставин та не дослідивши пов`язані з ними докази, суди попередніх інстанцій допустили порушення норм процесуального права, а саме статей 13, 86, 269 частини п`ятої статті 236 ГПК України, щодо повного та всебічного дослідження обставин, доказів та аргументів сторін, що мають значення для правильного розгляду грошових вимог АТ "Мегабанк"…».

Вважає, що ухвала Господарського суду Київської області від 09.10.2025 року у справі №911/1728/25 про повернення зустрічної позовної заяви Приватного комунальнопобутового підприємства «Теплокомунсервіс» зазначеним вище положенням та правовим висновкам Верховного Суду не відповідає.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 10.10.2025 апеляційну скаргу відповідача передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Мальченко А.О., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.10.2025 витребувано матеріали оскарження у справі №911/1728/25 у Господарського суду Київської області. Відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Приватного комунально-побутового підприємства «ТЕПЛОКОМУНСЕРВІС» на ухвалу Господарського суду Київської області від 09.10.2025 у справі №911/1728/25 до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів оскарження у справі №911/1728/25.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.12.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного комунально-побутового підприємства «ТЕПЛОКОМУНСЕРВІС» на ухвалу Господарського суду Київської області від 09.10.2025 у справі №911/1728/25 . Розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Під час апеляційного провадження відзив на апеляційну скаргу від позивача не надходив.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» до Приватного комунально-побутового підприємства «ТЕПЛОКОМУНСЕРВІС» про стягнення 8310762,88 грн. заборгованості за договором № 5479-ТКЕ(23)-17 від 09.10.2023.

27.05.2025 ухвалою Господарського суду Київської області було відкрито провадження у даній справі, призначено підготовче засідання та встановлено учасникам процесу строки для подання заяв по суті спору, зокрема, відповідачу 16 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для надання до суду відзиву на позовну заяву.

Зустрічна позовна заява подана 30.09.2025 з пропуском строку на її подання.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до п. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно зі ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no.4241/03 від 28.10.2010).

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженої ухвали норм процесуального права, дійшла наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів оскарження у справі, 27.05.2025 ухвалою Господарського суду Київської області відкрито провадження у даній справі, призначено підготовче засідання та встановлено учасникам процесу строки для подання заяв по суті спору.

13.06.2025 до Господарського суду Київської області від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

30.09.2025 під час перебування судді у відпустці, до Господарського суду Київської області надійшла зустрічна позовна заява Приватного комунально-побутового підприємства «ТЕПЛОКОМУНСЕРВІС» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» про визнання недійсними пунктів 5.1 та 5.4 договору № 5479-ТКЕ(23)-17 від 09.10.2023 та внесення змін до договору шляхом його доповнення пунктами 5.1-1 та 5.8 у викладеній зустрічним позивачем редакції.

Відповідно до ч.1 ст.180 ГПК України, відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Разом з тим, до зустрічного позову застосовуються також положення статті 180 ГПК України.

Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову (ч.2 ст.180 ГПК України).

Згідно із ч.4,5 ст.180 ГПК України зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 162, 164, 172, 183 цього Кодексу. До зустрічної позовної заяви, поданої з порушенням вимог, встановлених частиною четвертою цієї статті, застосовуються положення ст.174 цього Кодексу.

Таким чином, право відповідача подати до позивача зустрічний позов для його спільного розгляду з первісним позовом не є абсолютним. Таке право може бути реалізовано за умови дотримання загальних правил подання позову, а також правил пред`явлення зустрічного позову, встановлених процесуальним законом, зокрема, у строк для подання відзиву.

Відповідно до ч.8 ст.165 ГПК України, відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Як вбачається з матеріалів оскарження у справі, позовна заява подана до суду в травні 2025, ухвалою від 27.05.2025 відкрито провадження у даній справі, призначено підготовче засідання, п. 4 ухвали про відкриття провадження у справі встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву протягом 16 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі.

13.06.2025 представником відповідача через систему «Електронний суд» подано відзив на позовну заяву (вх. №8196/25 від 13.06.2025).

Зустрічна позовна заява подана до суду 30.09.2025 (документ сформовано в системі «Електронний суд»), тобто поза межами строку для подання відзиву, але із клопотанням про поновлення пропущеного строку на подання зустрічного позову.

Обґрунтовуючи підстави для поновлення строку на подання зустрічного позову, представник відповідача посилається на те, що судом було відхилено клопотання ПКПП «ТЕПЛОКОМУНСЕРВІС» про витребування інформації та документів, що позбавило останнього можливості доводити заперечення, які були викладені у відзиві на позов. При цьому, заявник наголошує, що зустрічний позов поданий до суду в розумні строки та на стадії підготовчого провадження.

Звертаючись з апеляційною скаргою, відповідач зазначає, що при поверненні зустрічної позовної заяви судом першої інстанції не враховано доводи скаржника щодо об`єктивних причин пропуску процесуального строку.

Суд апеляційної інстанції враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 113 ГПК строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, встановлюються судом.

За змістом ст.114 зазначеного Кодексу, суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій, строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Відповідно до ст.118 ГПК України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст.119 ГПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, в якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи, тощо), стосовно якої пропущено строк.

Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Наведені норми пов`язують можливість відновлення процесуального строку з обов`язковою наявністю поважної причини (чи причин) пропуску відповідного строку. Якщо відновлення процесуального строку здійснюється за заявою сторони, заявник повинен обґрунтувати поважність причин його пропуску.

Закон встановлює рівні можливості для сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки. Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми процесуальними правами, в тому числі подавати докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та пов`язані з дійсними істотними труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій. ГПК України не пов`язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку.

Питання про поважність причин пропуску процесуального строку в розумінні ст.86 ГПК України вирішується судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, який за заявою сторони може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених ГПК України. Отже, вирішуючи це питання, суд, з урахуванням конкретних обставин справи, має оцінити на предмет поважності причини пропуску встановленого законом процесуального строку, і в залежності від встановленого вирішити питання про поновлення або відмову у поновленні цього строку (наведену правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 09.10.2019 у справі №910/22695/13).

Із правового контексту норм ст. ст. 118, 119 ГПК України вбачається, що господарський суд може відновити пропущений процесуальний строк лише у виняткових випадках, тобто причини відновлення таких строків повинні бути не просто поважними, але й мати такий характер, не зважати на який було б несправедливим і таким, що суперечить загальним засадам законодавства.

Розглянувши зазначене клопотання, надавши оцінку викладеним у ньому аргументам та дослідивши причини пропуску строку на подання зустрічного позову, місцевий господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про поновлення процесуального строку на подання зустрічного позову та відмову у визнанні причин пропуску строку поважними.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки ухвалою від 27.05.2025 про відкриття провадження були встановлені учасникам процесу строки, зокрема встановлено відповідачу строк протягом 16 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання до суду відзиву на позовну заяву, а отже подання зустрічної позовної заяви представником відповідача 30.09.2025, майже через 4 місяці після закінчення 16 денного строку для подання відзиву, відбулось з пропуском строку на її подання.

Наведені відповідачем (апелянтом) в обґрунтування причин пропуску строку обставини не є тими обставинами, з якими закон пов`язує можливість визнання поважними причини пропуску самою стороною тих чи інших процесуальних строків.

З огляду на вище встановлене, наведені відповідачем обставини на обґрунтування поважності причин пропуску строку на звернення до суду із зустрічною позовною заявою у цій справі та/або неможливості її подання раніше визначеної дати, не є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення відповідача/його представника та не пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальної дії щодо пред`явлення зустрічного позову у встановлений законом строк.

Оскільки зустрічний позов подано з пропуском встановленого строку для його подання, суд першої інстанції дійшов правильних висновків про повернення зустрічної позовної заяви Приватного комунально-побутового підприємства «ТЕПЛОКОМУНСЕРВІС» на підставі п. 6 ст.180 ГПК України.

При цьому суд апеляційної інстанції звертає увагу, що скаржник не позбавлений права на звернення до суду за захистом порушеного права шляхом подання позовної заяви у встановленому порядку на загальних підставах.

Також, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якого, доступ до правосуддя не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України. (рішення від 18.11.2010 у справі «Мушта проти України»)

Порушених, невизнаних або оспорених прав чи інтересів Скаржника не встановлено.

Статтею 74 ГПК України передбачено обов`язок кожної із сторін довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктив-ному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ст.86 ГПК України).

Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди відповідача з висновками суду першої інстанції про повернення зустрічної позовної заяви, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що у апеляційній скарзі не наведено достатніх та переконливих доводів, на підставі яких колегія суддів могла б дійти висновку про помилковість висновків суду першої інстанції.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994, серія А, №303-А, п.29).

За таких обставин решту аргументів відповідача (апелянта) суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття ухвали у даній справі та не спростовують правильних висновків суду.

Таким чином, застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права відповідає встановленим обставинам справи, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваної ухвали.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги Приватного комунально-побутового підприємства «ТЕПЛОКОМУНСЕРВІС» на ухвалу Господарського суду Київської області від 09.10.2025 у справі № 911/1728/25.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Приватного комунально-побутового підприємства «ТЕПЛОКОМУНСЕРВІС» на ухвалу Господарського суду Київської області від 09.10.2025 у справі № 911/1728/25 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 09.10.2025 у справі №911/1728/25 залишити без змін.

3. Матеріали оскарження у справі №911/1728/25 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді А.І. Тищенко

А.О. Мальченко