ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"26" січня 2026 р.м. Одеса Справа № 916/2484/25

Господарський суд Одеської області у складі судді Погребної К.Ф. при секретарі судового засідання Фатєєвій Г.В. розглянувши справу в судовому засіданні №916/2484/25

за позовом Херсонської окружної прокуратури (54000, м. Миколаїв, Корабельний район, проспект Богоявленський, 314) в інтересах держави в особі Херсонської міської ради Херсонської області (73003, м. Херсон, проспект. Незалежності, 37, )

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю ВЛАДИ-МИР ПЛЮС (73000, м. Херсон, вул. Перекопська, буд. 178-з, )

про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та зобов`язання повернути земельну ділянку

Представники сторін:

Від прокуратури: Волкова Н.М. посвідчення

від позивача: Табакар В.С. довіреність

від відповідача: Гонтаренко А.К. довіреність

Господарським судом Одеської області у складі судді Погребної К.Ф. розглядається справа №916/2484/25 за позовом Херсонської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Херсонської міської ради Херсонської області до Товариства з обмеженою відповідальністю ВЛАДИ-МИР ПЛЮС про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та зобов`язання повернути земельну ділянку.

17.12.2025р. за вх. №40502/25 до суду від Херсонської окружної прокуратури надійшло клопотання про поновлення строку на подання доказів та долучення доказів до матеріалів справи, згідно якого останній просить суд поновити строк на подання доказів, пропущений з поважних та об`єктивних причин та долучити до матеріалів справи №916/2484/25 інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, копії листів Херсонської міської ради № 8-10320-11/12 від 03.10.2018, № 8-10544-11/12 від 09.10.2018, копія листа Міжрегіонального управління ум. Херсоні та АР Крим № 10-21-О 171-283/118-18 від 09.10.2018, копія листа ДП «Херсонгеоінформ» № 1/891 від 18.10.2018р.

В обґрунтування поданого клопотання прокурор вказує, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України введено воєнний стан, який триває на цей час. З 01.03.2022 до 11.11.2022 Херсонська міська територіальна громада була тимчасово окупована збройними формуваннями РФ, що підтверджується наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 28.02.2025 №376 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велись) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією». Адміністративна будівля Херсонської окружної прокуратури розміщена за адресою м.Херсон, вул. Тираспільська, 5а та у вищевказаний період була захоплена представниками російської федерації. Після проведення розмінування та отримання доступу до приміщень прокуратури, відновлення поточних та архівних документів окружної прокуратури зайняло тривалий час з об`єктивних причин.

За посиланнями прокурора відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376, на цей час території Херсонської міської територіальної громади віднесена до територій активних бойових дій.

Прокурор також зазначає, що територія Херсонської міської територіальної громади безперестанно піддається систематичним артилерійським та ракетним обстрілам, ураженням безпілотними літальними апаратами, що створює постійну загрозу для життя та здоров`я кожної людини, яка знаходиться в місті, зокрема і для працівників Херсонської окружної прокуратури та створює обґрунтовану необхідність перебувати тривалий час в укриттях.

Враховуючи, що документи, які мають істотне значення для цієї справи отримані до 2022 року та зберігалися на паперових носіях у приміщенні Херсонської окружної прокуратури за вищевказаною адресою, зазначене створило суттєві перешкоди для надання їх до суду раніше та після з`явлення такої можливості докази були подані без невиправданого зволікання.

При цьому необхідність надання відповідних доказів, як вказує прокурор виникла в зв`язку з запереченнями відповідача викладеними у відзиві на позовну заяву та подання прокурор додаткових обґрунтувань для їх спростування.

Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (ст. 113 ГПК України). Суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства (ст. 114 ГПК України).

Статтею 118 ГПК України визначено, що право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

За змістом статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу. Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою. Ухвалу про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Отже, для продовження судом за заявою учасника справи процесуального строку, встановленого судом, такий учасник має подати на розгляд суду відповідну заяву до закінчення встановленого судом строку, а для поновлення пропущеного процесуального строку, встановленого законом, у заявника мають бути визнані судом поважні причини, наявність яких має бути підтверджена доказами. При цьому поважними, з урахуванням конкретних обставин справи, вважаються причини, які за об`єктивних, тобто не залежних від сторони, обставин унеможливлювали або істотно утруднювали вчинення ним відповідних процесуальних дій, при цьому докази, які це підтверджують, подаються стороною і оцінюються господарським судом за загальними правилами Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч.ч.1-4 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, який за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених ГПК України. Отже, вирішуючи це питання, суд, з урахуванням конкретних обставин справи, має оцінити на предмет поважності причини пропуску встановленого законом процесуального строку, і залежно від встановленого вирішити питання про поновлення або відмову у поновленні цього строку (наведену правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 09.10.2019 у справі № 910/22695/13).

З правового контексту норм статей 118, 119 ГПК України вбачається, що законодавець не передбачив обов`язку суду автоматично відновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки у кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було порушено скаржником, та чи підлягає він відновленню. Як свідчить правовий аналіз норм чинного процесуального законодавства, господарський суд може відновити пропущений процесуальний строк лише у виняткових випадках, тобто причини відновлення таких строків повинні бути не просто поважними, але й мати такий характер, не зважати на який було б несправедливим і таким, що суперечить загальним засадам законодавства (аналогічний правовий висновок сформульовано у постанові Верховного Суду від 30.07.2020 у справі № 910/15481/17).

В силу частини другої статті 14 ГПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Однією з форм реалізації принципу диспозитивності є самостійне визначення позивачем на стадії подання позову обсягу доказів, якими він планує підтвердити наявну у нього матеріально-правову вимогу до відповідача.

При цьому відповідно до положень частини третьої, четвертої, п`ятої статті 80 ГПК України відповідач, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Суд зазначає, що правила, які встановлені у статті 80 ГПК України щодо своєчасності подання доказів кореспондуються з принципом диспозитивності, в силу якого суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Слід зауважити, що встановлення законодавцем часових обмежень на подання доказів спрямоване на неприпустимість зловживання учасниками справи своїми правами, коли через наявність права на подання доказів відповідний учасник може затягувати розгляду судом по суті справи через необхідність дослідження додатково поданих таким учасником доказів.

Згідно з ч.ч.1-4 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Так, при встановлені наявності обставин, які з об`єктивних, незалежних від заявника підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання заяви має вирішуватись судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України з 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, строк якого в подальшому був неодноразово продовжений Указами Президента України, у зв`язку з чим воєнний стан триває до теперішнього часу.

Разом з тим, введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами, заявами, клопотаннями, тощо. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом встановленого законом строку (постанова Великої Палати Верховного Суду від 10.11.2022 у справі № 990/115/22).

Отже, поновлення пропущеного процесуального строку можливо лише у тому разі, якщо учасник справи доведе у заяві про поновлення такого строку наявність обставин, які виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили своєчасне виконання процесуальної дії.

Як зазначено в клопотанні про поновлення пропущеного строку, причиною пропуску строку є запровадження на території України воєнного стану, перебування Херсонської міської територіальної громади під окупацією з 01.03.2022р по 11.11.2022р, захоплення на той час будівлі Херсонської окружної прокуратури представника РФ., значна кількість ракетних та обстрілів що створюють загрозу для життя та здоров`я людей.

Поряд з цим суд зазначає що документи які прокурор просить долучити до матеріалів справи датовані 2018р., деокупація Херсонської міської територіальної громади відбулась на 2022р., позовна заява подана до суду в 2025р. прокурором ані в позовній заяві, ані в відповідні на відзив не зазначалось що останній має намір подати докази, які наразі у нього відсутні та не зазначив що ним вчиняються дії щодо їх отримання. При цьому у відповідному клопотанні прокурором не зазначено, підстав які позбавили його можливості отримання відповідних документів що не стадії підготовки позовної заяви. Крім того до відповідного клопотання не надано жодних доказів які б підтверджували факт здійснення прокурором дії щодо отримання відповідних документів. Клопотання щодо їх витребування, зокрема у Херсонської міської ради, прокурором не заявлялось.

Більш того щодо посилань прокурора на той факт що необхідність подання відповідних доказів виникла лише після заперечень відповідача викладених у відзиві на позову заяву та подання ним додаткових обґрунтувань для спростування доводів відповідача, суд зазначає що, прокурором в порядку ст. 166 ГПК України подавалась відповідь на відзив, яка не містила жодних посилань про наявність у нього доказів, які наразі у нього відсутні та він має їх подати.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 166 ГПК України, саме у відповіді на відзив позивач викладає свої пояснення, міркування та аргументи щодо наведених відповідачем в відзиві заперечень та мотивів їх визнання або відхилення.

Отже, приймаючи до уваги, що прокурором не доведено наявності причин, які за об`єктивних, тобто незалежних від нього, обставин унеможливлювали або істотно утруднювали подання доказів у встановлені строки, враховуючи, що останній несе ризик настання наслідків, пов`язаних з невчиненням ним процесуальних дій, а також виходячи з основних засад (принципів) господарського судочинства (зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін), суд дійшов висновку про відсутність підстав для поновлення заявнику пропущеного строку для подання клопотання про поновлення строку на подання доказів, а тому у задоволенні клопотання Херсонської окружної прокуратури слід відмовити.

Керуючись ст.119, ст.ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити Херсонської окружної прокуратури в задоволенні клопотання від 17.12.2025р. за вх. 40502/25 про поновлення строку на подання доказів та залученні їх до матеріалів справи.

Ухвала набрала чинності в порядку ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання законної сили ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 27.01.2026р.

Суддя К.Ф. Погребна