ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

"19" січня 2026 р. Справа№ 910/7865/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Владимиренко С.В.

суддів: Ходаківської І.П.

Демидової А.М.

за участю секретаря судового засідання Невмержицької О.В.

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання від 19.01.2026

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго»

на рішення Господарського суду міста Києва від 17.11.2025 (повне рішення складено 26.11.2025)

у справі №910/7865/25 (суддя Гумега О.В.)

за позовом Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Приватне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз»

про зобов`язання змінити на інформаційній платформі обсяги розподіленого природного газу

ВСТАНОВИВ:

Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» (далі за текстом - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» (далі за текстом - відповідач) про зобов`язання останнього змінити на Інформаційній платформі Оператора газотранспортної системи інформацію про обсяги розподіленого природного газу в сторону зменшення за період з лютого по вересень 2021 року на наступні обсяги:

- за лютий 2021 року зменшити на 1 584 760, 40 куб. м.;

- за березень 2021 року зменшити на 3 152 350,64 куб. м.;

- за квітень 2021 року зменшити на 237 416,51 куб. м.;

- за травень 2021 року зменшити на 1 829,40 куб. м.;

- за червень 2021 року зменшити на 1 556,35 куб. м.;

- за липень 2021 року зменшити на 1 305,59 куб. м.;

- за серпень 2021 року зменшити на 1 197,86 куб. м.;

- за вересень 2021 зменшити на 1 033,46 куб. м.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що відповідач безпідставно відмовляється змінити на Інформаційній платформі Оператора газотранспортної системи інформацію про обсяги розподіленого природного газу Приватним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» шляхом зменшення обсягів, підтверджених судовими рішеннями.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 07.10.2025 про відкриття провадження у справі №910/7865/25 залучив до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Приватне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» (далі за текстом - третя особа).

Господарський суд міста Києва рішенням від 17.11.2025 у справі №910/7865/25 у задоволенні позову відмовив.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження його порушеного права саме відповідачем, а обраний спосіб захисту не є ефективним у спірних правовідносинах.

Не погодившись із ухваленим рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся до апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження; скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 17.11.2025 у справі №910/7865/25 та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування доводів та вимог апеляційної скарги позивач посилається на помилкові висновки суду першої інстанції, оскільки саме такий спосіб захисту є ефективним, виправлення даних на Інформаційній платформі усуває саме джерело порушення, що відповідає концепції первинного та ефективного способу захисту.

В апеляційній скарзі позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Суд першої інстанції неправильно кваліфікував спірні обсяги як небаланси; застосував до різних за правовою суттю категорій однакове регулювання, що є юридичною помилкою; не застосував норми щодо обов`язкового виконання судових рішень та достовірності даних; та не застосував до спірних правовідносин пункт 5 глави 3 розділу IV Кодексу ГТС.

Також позивач зазначає про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, зокрема, статей 86, 236 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України), пославшись на правові висновки Верховного Суду у справах, які не регулюють аналогічні правовідносини. На переконання позивача, суд першої інстанції не надав належної оцінки листу розподільника, який містить вимогу щодо внесення змін на Інформаційну платформу та не витребував від відповідача пояснень щодо технічного обслуговування Інформаційної платформи, а саме коригування даних на ній, тим самим суд першої інстанції не з`ясував обставини, що мають значення для справи.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.12.2025 апеляційну скаргу Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 17.11.2025 у справі №910/7865/25 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: Владимиренко С.В. - головуючий, Демидова А.М., Ходаківська І.П.

Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 15.12.2025 у справі №910/7865/25 відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 17.11.2025 у справі №910/7865/25; розгляд апеляційної скарги призначив на 13.01.2026 на 12 год. 00 хв.; витребував матеріали справи №910/7865/25 з Господарського суду міста Києва.

Матеріали справи №910/7865/25 надійшли на адресу Північного апеляційного господарського суду 18.12.2025.

Відповідач згідно відзиву на апеляційну скаргу позивача заперечує проти її задоволення, посилаючись на правильність висновків суду першої інстанції. Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу позивача зазначає, що у спірних правовідносинах, які склалися між позивачем та третьою особою, відповідач діє відповідно до положень Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 30.09.2015 №2493 (далі за текстом - Кодекс ГТС), за положеннями якого не передбачено порядку здійснення коригувань даних Інформаційної платформи після завершення звітного періоду та внесення даних в порядку та строки, визначені нормами Кодексу ГТС.

У даному випадку, як зазначає відповідач, саме третя особа згідно розділу ІІІ Кодексу ГТС несе відповідальність за своєчасність, повному та достовірність наданої Оператору ГТС інформації про фактичний місячний відбір/споживання природного газу окремо по кожному споживачу та за здійснення коригування обсягів добового відбору/споживання на Інформаційній платформі, а також за прийняття ним неправомірного рішення про безпідставне нарахування споживачу обсягів природного газу.

Посилання позивача на судові рішення, якими скасовані протоколи третьої особи та визнано незаконними донарахування природного газу, не свідчать про обов`язок відповідача вчинити дії щодо коригування відповідних обсягів на Інформаційній платформі. При цьому позивач не надав суду жодних доказів порушення відповідачем його прав.

13.01.2026 з 10 год. 30 хв. до 12 год. 50 хв. у зв`язку з нестабільною роботою підсистеми ВКЗ був відсутній доступ до підсистеми «Електронний суд», що призвело до неможливості коректної роботи та здійснення технічної фіксації судових засідань, через що судове засіданні у даній справі 13.01.2026 не відбулось.

Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 13.01.2026 розгляд справи №910/7865/25 призначив на 19.01.2026 на 12 год. 15 хв.

Третя особа своїм правом на надання пояснень по справі №910/7865/25 не скористалась.

Позивач та третя особа своїх представників у судове засідання, призначене на 19.01.2026, не направили, про причини неявки суд апеляційної інстанції не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином шляхом направлення ухвали Північного апеляційного господарського суду від 13.01.2026 до їх електронних кабінетів.

Відповідно до частини 12 статті 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

За таких обставин, справа №910/7865/25 розглядається судом апеляційної інстанції без участі представників позивача та третьої особи, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи.

Представник відповідача у судовому засіданні 19.01.2026 заперечив проти задоволення апеляційної скарги позивача, просив суд апеляційної інстанції відмовити у її задоволенні, рішення Господарського суду міста Києва від 17.11.2025 у справі №910/7865/25 залишити без змін.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи та вимоги апеляційної скарги позивача, відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, 30.12.2015 між третьою особою (далі - Оператор ГРМ) та позивачем (далі - ОКП «ДТКЕ», Споживач) укладено Договір розподілу природного газу шляхом направлення Споживачем Оператору ГРМ Заяви-приєднання до умов Договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) № юр/3019 (далі за текстом - Договір розподілу природного газу) (т.1 а.с. 9).

Відповідно до Заяви-приєднання №юр/3019 від 30.12.2015 позивач ознайомився з умовами Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2498 (далі - Типовий договір), на офіційному сайті НКРЕКП, сайті Оператора ГРМ в мережі Інтернет.

Згідно з пунктами 1.1, 1.2 Типового договору цей договір є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта Споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Умови цього договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу ГРС.

Цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного Кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання Споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у Додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього Договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу (пункт 1.3 Типового договору).

Відповідно до пунктів 2.1, 2.2, 2.3 розділу ІI Типового договору Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач прийняти послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені договором. Обов`язковою умовою надання Споживачу послуги з розподілу природного газу є наявність у Споживача об`єкта, підключеного в установленому порядку до газорозподільної системи Оператора ГРМ. При вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов`язуються керуватися Законом України «Про ринок природного газу» та Кодексом ГРС.

Згідно з розділом V Типового договору облік (у тому числі приладовий) природного газу, що передається Оператором ГРМ та споживається Споживачем на межі балансової належності об`єкта Споживача, здійснюється відповідно до вимог Кодексу ГРС (пункт 5.1). Визначення об`єму розподілу та споживання природного газу по Споживачу здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ та Споживачем на підставі даних комерційного вузла обліку, визначеного в заяві-приєднанні, та з урахуванням регламентних процедур, передбачених Кодексом ГРС та цим договором. Для визначення об`єму розподілу та споживання природного газу беруться дані комерційного вузла обліку Оператора ГРМ; у разі відсутності комерційного вузла обліку в Оператора ГРМ беруться дані комерційного вузла обліку Споживача (пункт 5.2). При здійсненні обліку спожитого природного газу Споживачем, що не є побутовим, за розрахункову одиницю розподіленого та спожитого природного газу береться один кубічний метр (м куб.) природного газу, приведений до стандартних умов згідно з вимогами, визначеними в Кодексі ГРС. У разі виявлення порушень вимог Кодексу ГРС при обліку спожитого природного газу Споживачем, що не є побутовим, за розрахункову одиницю розподіленого та спожитого природного газу беруться об`єми природного газу, які нараховуються згідно з вимогами Кодексу ГРС (пункт 5.3). Порядок визначення об`єму розподіленого Споживачу і спожитого ним природного газу та надання звітності щодо спожитих об`ємів газу за розрахунковий період визначається відповідно до вимог Кодексу ГРС та з урахуванням вимог цього договору (пункт 5.4). За наявності розбіжностей у частині визначення об`єму та/або обсягу розподіленого та спожитого природного газу вони підлягають урегулюванню відповідно до умов цього Договору або в судовому порядку. До вирішення цього питання величина об`єму та обсягу розподіленого та спожитого природного газу встановлюється відповідно до даних Оператора ГРМ (пункт 5.6).

Відповідно до пункту 6.6 розділу VІ Типового договору оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Надання Оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу Споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватися підписаним між Сторонами актом наданих послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу ГРС (пункт 6.8).

Відповідно до пункту 7.1 розділу VІI Типового договору Оператор ГРМ зобов`язується, зокрема: забезпечити належний рівень комерційного обліку природного газу по Споживачу, у тому числі формування загального об`єму та обсягу розподілу (споживання) природного газу Споживачу за відповідний період (підпункт 4 пункту 7.1); здійснювати перерахунок об`ємів (обсягів) розподіленого природного газу по об`єкту Споживача відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем та сплачувати компенсацію Споживачу у разі невідповідності якості природного газу на межі балансової належності об`єкта Споживча параметрам, визначеним Кодексом газорозподільних систем(підпункт 9 пункту 7.1).

Згідно з розділом VІIІ Типового договору за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність згідно з цим Договором та чинним законодавством України (пункт 8.1). У разі якщо між Оператором ГРМ і Споживачем не досягнуто згоди про компенсацію завданих збитків чи перерахунок наданих послуг, спірні питання вирішуються у судовому порядку (пункт 8.3.).

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що протягом 2021 року ним отримано від третьої особи акти прийому-передачі послуги розподілу природного газу за лютий 2021 - вересень 2021 року в рамках Договору розподілу, проте вказані акти позивач не підписав, оскільки об`єми споживання (розподілу) природного газу, зазначені третьою особою, не відповідали фактичній витраті природного газу за даними комерційних вузлів обліку, встановлених на котельнях позивача.

Позивач, керуючись своїм правом відповідно до пункту 7 глави 3 розділу IX Кодексу ГРМ звернувся до Господарського суду Донецької області із 16 позовними заявами щодо скасування 16 протоколів третьої особи, якими були здійснені донарахування природного газу за спірний період.

Всі 16 позовних заяв задоволені Господарським судом Донецької області, протоколи третьої особи скасовані, а донарахування природного газу визнані незаконними згідно рішень Господарського суду Донецької області від 12.10.2022 у справі №905/2122/21, від 12.10.2022 у справі №905/2080/21, від 26.09.2023 у справі №905/539/23, від 01.11.2023 у справі №905/555/23, від 20.07.2023 у справі №905/540/23, від 20.07.2023 у справі №905/559/23, від 09.11.2023 у справі № 905/686/23, від 02.11.2023 у справі №905/602/23, від 29.11.2023 у справі №905/613/23, від 09.11.2023 у справі №905/614/23, від 09.11.2023 у справі №905/627/23, від 06.03.2024 у справі №905/684/23, від 23.02.2024 у справі №905/556/23, від 14.07.2021 у справі №905/532/21, від 15.04.2025 у справі №905/528/23, від 14.04.2025 у справі №905/685/23, які набрали законної сили.

Згідно вказаних рішень суду загальний обсяг незаконних нарахувань природного газу за період лютий 2021 - вересень 2021 року становить 4 981 450,21 куб.м і цей газ не був фактично спожитий позивачем.

Таким чином, вказаними рішеннями судів були встановлені обставини незаконного донарахування природного газу третьою особою позивачу за спірний період. Наведені обставини відповідно до частини 4 статті 75 ГПК України не підлягають доведенню позивачем в межах даної справи.

У відповідь на претензію позивача (лист від 15.01.2025 №66/26) третя особа у листі № 05.1/1-769 від 14.05.2025 зазначила, зокрема, що жодними нормами законодавчих актів не передбачено алгоритм самостійного здійснення Оператором ГРМ коригувань на Інформаційній платформі по непобутовому споживачу за попередні періоди, третя особа неодноразово зверталася до НКРЕКП для надання роз`яснень та алгоритму дій, а також до Оператора ГТС з вимогою здійснити відповідні коригування з урахуванням вказаних вище рішень суду, але коригування не здійснено, будь-яка реакція з боку адміністратора інформаційної платформи з порушеного питання відсутня та відсутні роз`яснення з боку НКРЕКП (т.1 а.с. 76-77).

Позивач звернувся до відповідача із претензією від 22.05.2025 № 727/26 щодо необхідності внесення коригувань на Інформаційну платформу Оператора ГТС (т. 1 а.с. 8), в якій вимагав від відповідача виконати обов`язок адміністратора Інформаційної платформи Оператора ГТС, здійснивши коригування даних щодо обсягів споживання природного газу позивача за період лютий 2021 - вересень 2021.

Відповідач відповіддю №ТОВВИХ-25-8370 від 26.05.2025 (т. 1 а.с. 74-75) на претензію позивача від 22.05.2025 № 727/26 відмовився визнати претензію позивача, зазначивши, зокрема, таке:

- Оператор ГТС зобов`язаний надати Замовнику послуги транспортування, всю інформацію щодо обсягу та вартості щодобових небалансів у звітному газовому місяці у термін, не пізніше 12 числа газового місяця, наступного за звітним. Після 12-го числа газового місяця, наступного за звітним, будь-яке уточнення та коригування даних неправомірне, суперечить положенням Кодексу ГТС та підписаному сторонами Договору транспортування природного газу;

- після 14 числа газового місяця, наступного за звітним, Оператор ГТС втрачає будь-яке право здійснювати додаткові дії, щодо визначення обсягу та вартості щодобових небалансів у звітному місяці. Інших термінів оформлення послуг балансування діючим законодавством України не передбачено;

- НКРЕКП у своєму листі № 7044/16.2.1/7-17 від 27.06.2017 (т.1 а.с. 257) зазначило, що чинними нормативно-правовими актами не передбачено здійснення Оператором ГТС коригувань розрахунків небалансу замовників послуг транспортування попередніх періодів, по яким Оператор ГТС вже здійснив балансування. Надання Оператором ГТС замовникам послуг транспортування коригуючих актів суперечить положенням розділу XIV Кодексу ГТС;

- відсутність у Оператора ГТС права складати коригуючі акти про надані послуги підтверджено також висновками Верховного Суду у справах №927/276/18 від 04.12.2018, №924/447/18 від 10.04.2019, №920/344/18 від 12.06.2019, №922/1382/18 від 09.10.2019, №915/2360/19 від 15.06.2021, №904/2334/18 від 14.07.2022.

Спірні правовідносини виникли через те, що позивач вважає безпідставною відмову відповідача у здійсненні коригувань на Інформаційній платформі Оператора ГТС, оскільки платформа має відображати правдиву інформацію; відповідач технічно адмініструє Інформаційну платформу, отже не має дискреції; Кодекс ГТС та лист НКРЕКП не мають переваги над процесуальними нормами права та судовими рішеннями; практика Верховного Суду, на яку посилається відповідач не є релевантною; об`єми природного газу щодо яких позивач просить здійснити коригування не є небалансом, а є незаконно нарахованим третьою особою обсягом природного газу

Відповідно до частини 1 статті 22 Закону України «Про ринок природного газу» права та обов`язки оператора газотранспортної системи визначаються цим Законом, кодексом газотранспортної системи, іншими нормативно-правовими актами, а також договором транспортування природного газу.

Згідно з частиною 1 статті 32 Закону України «Про ринок природного газу» транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами. За договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 40 Закону України «Про ринок природного газу» розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Оператор газорозподільної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів розподілу природного газу з замовниками. Договір розподілу природного газу є публічним.

У спірних правовідносинах позивач є споживачем природного газу, розподіл якого здійснює третя особа (Оператор ГРМ) на підставі укладеного між ними Договору розподілу природного газу.

У свою чергу, 31.12.2019 між третьою особою (Замовник) та відповідачем (Оператор ГТС) укладено Договір № транспортування природного газу з додатками та додатковими угодами до нього (т.2 а.с. 69-152).

У спірних правовідносинах відповідач, як Оператор ГТС, діє відповідно до положень Кодексу ГТС.

Пунктом 1 глави 1 розділу ХІІ Кодексу ГТС передбачено, що оператор газотранспортної системи на підставі інформації про виміряний за газову добу обсяг природного газу та всі його подачі та відбори, яка надається оператором газорозподільної системи, суміжним газовидобувним підприємством, газовидобувним підприємством, підключеним безпосередньо до газорозподільної системи, оператором газосховищ, оператором установки LNG та прямим споживачем, надає кожному замовнику послуг транспортування природного газу інформацію про його подачі та відбори в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи за відповідну газову добу (D) в порядку, встановленому цим розділом. Інформація про відбори в точках виходу до газорозподільних систем надається в розрізі споживачів замовника послуг транспортування.

Остаточна алокація щодобових подач та відборів замовника послуг транспортування природного газу газового місяця (М) здійснюється оператором газотранспортної системи з урахуванням вимог глави 7 розділу ХІІ Кодексу ГТС (пункт 1 глави 7 розділу ХІІ Кодексу ГТС).

Відповідно до пункту 2 глави 7 розділу ХІІ Кодексу ГТС у точках виходу до газорозподільної системи з метою проведення остаточної алокації щодобових відборів/споживання, що не вимірюються щодобово, оператор газорозподільної системи до 08 числа газового місяця (М+1) надає оператору газотранспортної системи інформацію про фактичний місячний відбір/споживання природного газу окремо по кожному споживачу, відбір/споживання якого не вимірюється щодобово.

Згідно з пунктом 4 глави 1 розділу XII Кодексу ГТС відповідальність за своєчасність, повноту і достовірність інформації, що надається відповідно до цього розділу, несе той суб`єкт, на якого покладається обов`язок щодо надання інформації оператору газотранспортної системи відповідно до цього розділу.

Отже, у даному випадку, третя особа, як Оператор ГРМ несе відповідальність за своєчасність, повноту і достовірність наданої Оператору ГТС (відповідачу) інформації про фактичний місячний відбір/споживання природного газу окремо по кожному споживачу та за здійснення коригування обсягів добового відбору/споживання на інформаційній платформі.

Згідно пункту 4 глави 6 розділу ІІІ Кодексу газорозподільчих систем, затвердженого Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2494 (далі - Кодекс ГРМ) (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), об`єм (обсяг) фактичних виробничо-технологічних втрат/витрат природного газу складається з нормативних та виробничо-технологічних втрат/витрат, а також понаднормованих втрат природного газу, які виникають під час переміщення природного газу газорозподільною системою (абз. 1).

Об`єм (обсяг) фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу за підсумками місяця та календарного року визначається Оператором ГРМ відповідно до глави 1 розділу XІI цього Кодексу та розраховується як різниця між об`ємом (обсягом) надходження природного газу, до ГРМ у відповідний період і об`ємом (обсягом) природного газу, який розподілений між підключеними до/через ГРМ споживачами та переданий в суміжні ГРМ протягом зазначеного періоду (абз. 2).

Як зазначив відповідач коригування обсягів природного газу, використаних споживачем (позивачем) у сторону зменшення, призведе до коригування обсягів газу на виробничо-технологічні витрати третьої особи за попередні періоди, алокації діючого постачальника позивача та, відповідно, до зміни даних обсягів та вартості врегулювання щодобових небалансів вказаного Оператора ГТС та зазначеного постачальника в певному періоді і даних по обсягах та вартості послуг з перевищення замовленої потужності, відповідно до умов договору транспортування природного газу та згідно положень Кодексу ГТС.

Відповідно до пункту 16 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС на підставі остаточних алокацій подач та відборів замовника послуг транспортування природного газу оператор газотранспортної системи здійснює розрахунок остаточного обсягу добового небалансу замовника послуг транспортування природного газу за кожну газову добу звітного місяця та визначає його остаточну плату за добовий небаланс за кожну газову добу і сумарно за звітний місяць.

Пунктом 17 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС унормовано, що оператор газотранспортної системи до 12 числа газового місяця, наступного за звітним, надає замовнику послуг транспортування природного газу в електронному вигляді через інформаційну платформу інформацію про остаточні щодобові подачі та відбори (у розрізі споживачів замовника послуг транспортування природного газу), обсяги та вартість щодобових небалансів у звітному газовому місяці.

Тобто, Оператор ГТС зобов`язаний надати замовнику послуг транспортування всю інформацію щодо обсягу та вартості щодобових небалансів у звітному газовому місяці у термін, не пізніше 12 числа газового місяця, наступного за звітним.

Відповідно до пункту 19 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС у випадку якщо загальна вартість щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця перевищує загальну вартість щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця, оператор газотранспортної системи до 14 числа газового місяця, наступного за звітним, повідомляє замовника послуг транспортування природного газу про розмір грошових коштів, які підлягають виплаті замовнику (розмір визначається як різниця між загальною вартістю щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця та загальною вартістю щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця). Виплата грошових коштів здійснюється на рахунок замовника послуг транспортування природного газу у строк до 20 числа місяця, наступного за звітним.

Інших термінів оформлення послуг балансування діючим законодавством України не передбачено.

Пунктом 14 частини 1 статті 17 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» передбачено, що для ефективного виконання завдань державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Регулятор (згідно пункту 31 частини першої статті 1 Закону України «Про ринок природного газу», Регулятор (Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг) забезпечує захист прав та законних інтересів споживачів товарів (послуг), які виробляються (надаються) суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, розгляд звернень таких споживачів та врегулювання спорів, надання роз`яснень з питань застосування нормативно-правових актів Регулятора.

Листом від 27.06.2017 № 7044/16.2.1/7-17 НКРЕКП як Регулятор повідомила, що чинними нормативно-правовими актами не передбачено здійснення Оператором ГТС коригувань розрахунків небалансу замовників послуг транспортування попередніх періодів, по яким Оператор ГТС вже здійснив балансування. Надання оператором ГТС замовникам послуг транспортування коригуючих актів суперечить положенням розділу XIV Кодексу ГТС.

Таким чином, положеннями Кодексу ГТС не передбачено порядку здійснення коригувань даних Інформаційної платформи після завершення звітного періоду та внесення даних в порядку та строки, визначені нормами Кодексу ГТС. Відсутність ретроспективної процедури у Кодексі ГТС не заперечувалась позивачем у відповіді на відзив.

Верховний Суд у складі Касаційного господарського суду у постанові від 24.05.2023 у справі №910/3232/22 відзначив, що «Кодекс ГТС не передбачає можливості здійснення ретроспективної реєстрації на інформаційній платформі Оператора ГТС за минулий період».

Дотримання вимог Кодексу ГТС є обов`язковим як для позивача, так і для Оператора ГТС згідно з пунктом 3 глави 1 розділу І Кодексу ГТС.

Як зазначає відповідач, він як адміністратор Інформаційної платформи, не є учасником спірних правовідносин щодо первинного визначення обсягів - ця функція належить виключно Оператору ГРМ, яким в межах спірних правовідносин є третя особа.

Пунктом 2 глави 3 розділу XII Кодексу ГТС передбачено, що оператор газорозподільної системи, суміжне газовидобувне підприємство, газовидобувне підприємство, підключене безпосередньо до газорозподільної системи, оператор газосховищ, оператор установки LNG та прямий споживач надають оператору газотранспортної системи інформацію про подачі та відбори/споживання, що вимірюються протягом доби, не пізніше ніж за одну годину до закінчення строку надання такої інформації оператором газотранспортної системи замовникам послуг транспортування природного газу згідно з пунктом 1 цієї глави. При цьому інформація про добові обсяги подач та відборів/споживання, що вимірюються протягом доби, надається оператору газотранспортної системи не пізніше ніж о 08:00 UTC (10:00 за київським часом) годині для зимового періоду або о 07:00 UTC (10:00 за київським часом) годині для літнього періоду після закінчення газової доби (D). Така інформація повинна надаватись в електронному вигляді через інформаційну платформу за встановленою оператором газотранспортної системи формою, погодженою Регулятором.

Така інформація надається саме Оператором ГРМ, на виконання покладеного на нього обов`язку та, як наслідок, у такому випадку він є відповідальним за своєчасність, достовірність, повноту, об`єктивність та обсяг таких фактичних даних (пункт 4 глави 1 розділу XII Кодексу ГТС). Отже, у даному випадку, саме третя особа, як Оператор ГРМ, несе відповідальність за своєчасність, повноту і достовірність наданої Оператору ГТС інформації про фактичний місячний відбір/споживання природного газу окремо по кожному споживачу та за здійснення коригування обсягів добового відбору/споживання на Інформаційній платформі, а також за прийняття ним неправомірних рішень про безпідставне нарахування споживачу обсягів природного газу.

Неправомірність рішень третьої особи щодо нарахування обсягів природного газу встановлена судовими рішенням Господарського суду Донецької області від 12.10.2022 у справі №905/2122/21, від 12.10.2022 у справі №905/2080/21, від 26.09.2023 у справі №905/539/23, від 01.11.2023 у справі №905/555/23, від 20.07.2023 у справі №905/540/23, від 20.07.2023 у справі №905/559/23, від 09.11.2023 у справі № 905/686/23, від 02.11.2023 у справі №905/602/23, від 29.11.2023 у справі №905/613/23, від 09.11.2023 у справі №905/614/23, від 09.11.2023 у справі №905/627/23, від 06.03.2024 у справі №905/684/23, від 23.02.2024 у справі №905/556/23, від 14.07.2021 у справі №905/532/21, від 15.04.2025 у справі №905/528/23, від 14.04.2025 у справі №905/685/23.

Відповідно до частини 4 статті 75 ГПК України обставини, встановлені вказаними рішеннями господарського суду та підлягають доказуванню при розгляді даної справи.

Як слушно зауважив суд першої інстанції у даній справі у рішеннях Господарського суду Донецької області від 12.10.2022 у справі №905/2122/21, від 12.10.2022 у справі №905/2080/21, від 26.09.2023 у справі №905/539/23, від 01.11.2023 у справі №905/555/23, від 20.07.2023 у справі №905/540/23, від 20.07.2023 у справі №905/559/23, від 09.11.2023 у справі № 905/686/23, від 02.11.2023 у справі №905/602/23, від 29.11.2023 у справі №905/613/23, від 09.11.2023 у справі №905/614/23, від 09.11.2023 у справі №905/627/23, від 06.03.2024 у справі №905/684/23, від 23.02.2024 у справі №905/556/23, від 14.07.2021 у справі №905/532/21, від 15.04.2025 у справі №905/528/23, від 14.04.2025 у справі №905/685/23 відсутні жодні висновки щодо необхідності зобов`язання Оператора ГТС вчинити дії щодо коригування відповідних обсягів на Інформаційній платформі та не визнано незаконними дії Оператора ГТС щодо внесення на Інформаційну платформу інформації за відповідними обсягами природного газу.

Згідно з пунктом 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС інформаційна платформа - електронна платформа у вигляді веб-додатка в мережі Інтернет, функціонування та керування якою забезпечується оператором газотранспортної системи, яка використовується для забезпечення надання послуг транспортування природного газу відповідно до вимог цього Кодексу.

За приписами пункту 1 глави 3 розділу IV Кодексу ГТС для забезпечення електронної взаємодії та документообігу між суб`єктами ринку природного газу, у тому числі для організації замовлення та супроводження послуг транспортування природного газу в умовах добового балансування газотранспортної системи, а також між суб`єктами ринку природного газу та операторами торгових платформ оператор газотранспортної системи зобов`язаний створити та підтримувати функціонування інформаційної платформи.

Відповідно до пункту 5 глави 3 розділу IV Кодексу ГТС оператор газотранспортної системи виконує функції адміністратора інформаційної платформи та оприлюднює на своєму вебсайті.

Пункт 1 глави 4 розділу IV Кодексу ГТС встановлює дані, які повинні міститися на інформаційній платформі.

Пунктами 4, 5 глави 4 розділу IV Кодексу ГТС передбачено, що оператор газотранспортної системи повинен вносити до інформаційної платформи актуалізовану інформацію щодо всіх точок входу/виходу до/із газотранспортної системи та інформацію про всіх суб`єктів ринку, з якими оператор газотранспортної системи уклав договір транспортування, у тому числі по прямих споживачах.

Оператори газорозподільних систем відповідно до вимог цього Кодексу та за формами оператора газотранспортної системи, погодженими з Регулятором, повинні вносити до інформаційної платформи інформацію, зокрема, визначену підпунктами 1, 2, 5 - 8, 12, 13, 14, 15, 17 пункту 2 цієї глави, по всіх споживачах, підключених до газорозподільної системи.

Вимогу про зобов`язання змінити на Інформаційній платформі обсяги розподіленого природного газу до Оператора ГРС мав пред`явити Оператор ГРМ (третя особа), проте відповідну вимогу пред`явлено позивачем, як Споживачем послуги з розподілу природного газу, тоді як Договір транспортування укладено між відповідачем та третьою особою.

Вирішуючи господарський спір, суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити (пункт 8.5 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.06.2019 у справі № 910/6642/18).

У наведеній постанові зроблено висновок про стадійність захисту права, зокрема вказано на те, що під час вирішення господарського спору суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорення відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити.

Позивач, звертаючись до суду з позовною заявою, на виконання у тому числі приписів статей 13, 74 ГПК України, зобов`язаний довести наявність порушення його прав та законних інтересів, а суд, у свою чергу, перевірити доводи та докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і в залежності від встановленого вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для захисту прав позивача.

Тобто на позивача покладається обов`язок довести, яким чином порушується його право або законний інтерес, а суд лише після підтвердження таких доводів може надавати оцінку усім обставинам спірних відносин, оскільки відсутність порушених прав чи інтересів є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Крім того, суди мають надавати оцінку щодо можливості поновлення права/захисту інтересу в обраний позивачем спосіб. Подібна за змістом правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у постанові від 25.10.2022 у справі №910/11884/24.

Таким чином, практика Верховного Суду щодо необхідності першочергового встановлення порушеного права позивача є усталеною, як і неодноразово наголошувалося судом касаційної інстанції на необхідності встановлення судами порушеного права позивача та можливості його поновлення в обраний ним спосіб, а відтак відсутня необхідність формування додаткового висновку щодо правовідносин, які виникли у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно. При цьому обов`язок суду надати оцінку аргументам позивача щодо того, яке право позивача порушено і чи може воно бути захищеним у заявлений спосіб.

Отже, відсутність порушеного права у позивача зумовлює прийняття рішення про відмову у задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин.

Суд першої інстанції хоча і помилково вказав на неправильно обраний спосіб захисту, проте дійшов правильного висновку про те, що позивач у спірних правовідносинах не довів порушення його прав та інтересів відповідачем.

Відповідно до частини 1 статті 73, статей 76, 77 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За змістом статті 236 ГПК України (частини 1-5) судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки позивачем не доведено порушення його прав відповідачем, що є самостійною підставою для відмови у позові.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до частини 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованим; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

У справі «Салов проти України» від 06.09.2005 Європейський Суд з прав людини наголосив на тому, що згідно ст. 6 Конвенції рішення судів достатнім чином містять мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (рішення від 27.09.2001 у справі «Hirvisaari v. Finland»). У рішенні звертається увага, що статтю 6 параграф 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення, може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи (рішення від 09.12.1994 у справі «Ruiz Torija v. Spain»).

У рішеннях ЄСПЛ склалась стала практика, відповідно до якої рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

У пункті 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

Судом апеляційної інстанції у даній постанові надано вичерпні відповіді на доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, із застосування норм матеріального та процесуального права, які регулюють спірні відносини.

Відповідно до статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 17.11.2025 у справі №910/7865/25 прийняте з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає.

Судові витрати відповідно до положень статті 129 ГПК України покладаються на апелянта (позивача).

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 17.11.2025 у справі №910/7865/25 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 17.11.2025 у справі №910/7865/25 залишити без змін.

3. Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго».

4. Матеріали справи №910/7865/25 повернути до Господарського суду міста Києва.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в статтях 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 03.02.2026.

Головуючий суддя С.В. Владимиренко

Судді І.П. Ходаківська

А.М. Демидова