ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2026 року м.Черкаси Справа № 925/1353/25

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Г.М.Скиби, за участю секретаря судового засідання А.М.Буднік, у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду розглянув матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "Хазар" ЛТД, м.Харків, вул.Астрономічна,37А

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкаський М`ясокомбінат", м.Черкаси, вул.Панченка Олексія,15 кв.512

про стягнення 3349862,78 грн заборгованості та обтяжень за поставлений товар,

за участю повноважних представників сторін:

від позивача: участі не брав;

від відповідача: участі не брав.

Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма "Хазар" ЛТД звернулося в Господарський суд Черкаської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкаський М`ясокомбінат" з вимогою про стягнення 3349862,78 грн заборгованості за поставлений товар, зокрема:

3155908,36 грн основного боргу,

16225,30 грн 3% річних,

167661,40 грн пені,

10067,72 грн інфляційних втрат,

а також відшкодування судових витрат.

Ухвалою суду від 06.11.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та проведення підготовчого засідання призначено на 27.11.2025.

Ухвалою суду від 13.11.2025 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "Хазар" ЛТД від 13.11.2025 (вх.№16872/25 від 13.11.2025) про участь його представника у судовому засіданні у даній справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів через систему "EasyCon".

13.11.2025 за вх.суду №16923/25 від позивача надійшло клопотання про витребування доказів від 13.11.2025, в якому просить витребувати у Головного управління Державної податкової служби України в Черкаській області інформацію: Чи формувало/використовувало Товариство з обмеженою відповідальністю "Черкаський М`ясокомбінат", податковий кредит (суми податку, що відносяться до податкового кредиту) за податковими накладними, поданими для реєстрації та які були зареєстровані Товариством з обмеженою відповідальністю Фірма "Хазар" ЛТД, :

- податкова накладна від 08.07.2025, порядковий номер 1944, реєстраційний номер документа ;

- податкова накладна від 08.07.2025, порядковий номер 1945, реєстраційний номер документа ;

- податкова накладна від 12.08.2025, порядковий номер 2325, реєстраційний номер документа ;

- податкова накладна від 14.08.2025, порядковий номер 2347, реєстраційний номер документа ;

- податкова накладна від 21.08.2025, порядковий номер 2430, реєстраційний номер документа .

17.11.2025 за вх.суду №16990/25 від позивача надійшов лист від 13.11.2025 з оригіналами документів, долучених до позовної заяви для огляду.

21.11.2025 за вх.суду №17303/25 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву від 21.11.2025, в якому просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

24.11.2025 за вх.суду №17437/25 від позивача надійшла відповідь на відзив від 24.11.2025, в якій просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

27.11.2025 за вх.суду №17587/25 від відповідача надійшло клопотання №7 від 26.11.2025 про відкладення (перенесення) розгляду справи.

Проведення підготовчого засідання відкладено на 06.01.2025.

Позивачем подано в справу письмові пояснення на виконання ухвали суду вх.суду №18694/25 від 15.12.2025.

06.01.2026 підготовче провадження було закрито і справу призначено в судовий розгляд 21.01.2026.

Проголошення рішення у справі призначено судом на 02.02.2026.

За результатами судового розгляду приєднано до справи вступну та резолютивну частину судового рішення без їх проголошення відповідно до приписів ст.233, 240 ГПК України.

Судом встановлено та перевірено доказами такі взаємовідносини сторін та обставини:

07.07.2025 між сторонами укладено договір поставки №07-07//2025 (а.с.12-13). Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма "Хазар" Лтд у спірних відносинах виступає як постачальник, кредитор, стягувач, позивач. Товариство з обмеженою відповідальністю "Черкаський м`ясокомбінат" у спірних правовідносинах виступає як замовник, покупець, боржник, відповідач.

Предметом договору є постачання відповідачеві за плату харчових продуктів п.1.1. договору. Ціна, кількість та асортимент товару вказується в накладних, рахунках, замовленнях та інших документах п.1.2. договору. Постачальник зобов`язався поставити за замовленням покупця та передати покупцеві обумовлений товар та отримати оплату за нього. Покупець зобов`язався отримати товар та розрахуватися за нього протягом 14 днів з моменту отримання шляхом безготівкового перерахунку п.3.2. договору.

Відповідно до умов п. 3.2. договору постачання товару може проводитись однією або кількома партіями.

Передача товару проводиться в місці поставки товару, що зазначено в заявці покупця. Передача товару по кількості та якості проводиться в порядку, передбаченому Інструкцією про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання згідно постанови Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965 по формі П-6, П-7 п.2.7. договору.

На кожну партію товару продавець (постачальник) має надати покупцеві документи по кількості та якості товару згідно законодавства України п.п.2.2.-2.6. договору.

На виконання замовлень покупця продавцем протягом 08.07.2025-21.08.2025 відвантажено відповідачеві товару (філе куряче, гомілка куряча, інші продукти заморожені) на загальну суму 8186869,32 грн.

Відповідачем оплата за отриманий товар проведена частково, в сумі 5030960,96 грн, що прийнято та підтверджено позивачем.

Станом на 01.11.2025 заборгованість відповідача складає 3155908,36 грн основного боргу.

Ціна та асортимент товару визначені в кожній видатковій накладній (з ПДВ).

На умовах договору позивач передав відповідачеві товар за наступними накладними:

- 08.07.2025 №15086 три позиції курятини на суму 1311297,12 грн (з ПДВ, а.с.14);

- 08.07.2025 №15087 дві позиції курятини на суму 1988098,56 грн (з ПДВ, а.с.15);

- 12.08.2025 №15086 три позиції курятини на суму 1531565,28 грн (з ПДВ, а.с.16);

- 14.08.2025 №18026 чотири позиції курятини на суму 1474427,64 грн (з ПДВ, а.с.17);

- 21.08.2025 №18462 три позиції курятини на суму 1881480,72 грн (з ПДВ, а.с.18) з реквізитами отримання відповідачем.

На кожну партію постачання оформлені Товарно-транспортні накладні з відмітками відповідача про отримання вантажу разом з деклараціями виробка на вантаж:

- 08.07.2025 №15086 на суму 1311297,12 грн (з ПДВ, а.с.19);

- 08.07.2025 №15087 на суму 1988098,56 грн (з ПДВ, а.с.20);

- 12.08.2025 №17736 на суму 1531565,28 грн (з ПДВ, а.с.21);

- 14.08.2025 №18026 на суму 1474427,64 грн (з ПДВ, а.с.22);

- 21.08.2025 №18462 на суму 1881480,72 грн (з ПДВ, а.с.23) з відмітками уповноваженої особи відповідача про отримання товару.

Разом з товаром відповідачеві вручені рахунки на оплату:

- рахунок-фактура №195 від 08.07.2025 на суму 1988098,56 грн (з ПДВ, а.с.24);

- рахунок-фактура №196 від 08.07.2025 на суму 1311297,12 грн (з ПДВ, а.с.25);

- рахунок-фактура №248 від 12.08.2025 на суму 1531565,28 грн (з ПДВ, а.с.26);

- рахунок-фактура №255 від 14.08.2025 на суму 1474427,64 грн (з ПДВ, а.с.27);

- рахунок-фактура №266 від 21.08.2025 на суму 1881480,72 грн (з ПДВ, а.с.28).

На підтвердження господарських операцій позивачем оформлені та зареєстровані податкові накладні в ЄРПН:

- податкова накладна від 08.07.2025 №1944 на суму 1311297,12 грн (а.с. 33);

- податкова накладна від 08.07.2025 №1945 на суму 1988098,56 грн (а.с. 34);

- податкова накладна від 12.08.2025 №2325 на суму 1531565,28 грн (а.с. 35);

- податкова накладна від 14.08.2025 №2347 на суму 1474427,64 грн (а.с. 36);

- податкова накладна від 21.08.2025 №2430 на суму 1881480,72 грн (а.с. 37);

- квитанції на підтвердження реєстрації податкових накладних (а.с.38-42).

Відповідач у листі від 20.10.2025 (вих.№20/10) на адресу позивача (а.с.43) визнав наявну заборгованість з оплати поставлених продуктів харчування та запропонував графік погашення заборгованості (а.с.44), який не виконав, сплативши за умовами договору лише 5030960,96 грн станом на 01.11.2025, що враховано позивачем при зверненні в суд. Заборгованість складає 3155908,36 грн основного боргу. На суму заборгованості позивачем нараховані обтяження боргу та санкції: 167661,40 грн пені, 16225,30 грн 3% річних, 10067,72 грн інфляційних втрат.

Ухилення відповідача від проведення повного та своєчасного розрахунку стали підставою для звернення ТОВ Фірма "Хазар" ЛТД за захистом порушеного права в Господарський суд Черкаської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкаський м`ясокомбінат" з вимогами про примусове стягнення заборгованості та обтяжень боргу за договором поставки продукції від 07.07.2025 №07-07//2025.

Відповідачем доказів виконання у повному обсязі умов договору поставки продукції від 07.07.2025 до суду не надано; вимоги позивача заперечено з мотивів: а) неналежного одержувача товару від позивача та б) неналежного оформлення приймання-передачі товару між постачальником та замовником - у відзиві на позов (а.с.78-83).

Інших доказів та документів не подано.

Оцінюючи пояснення учасників та докази сторін у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до повного задоволення.

Згідно з постановою Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 №6 "Про судове рішення" при прийнятті рішення суд має врахувати майнові інтереси сторін, не надаючи переваги одному учаснику над іншим. Рішення має ґрунтуватися на повній та всебічній оцінці доказів у конкретній справі.

Відповідно до статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Сторони за договором є суб`єктами господарювання на ринку оптового постачання продуктів харчування в Україні та супутніх послуг, самостійними юридичними особами з присвоєнням ідентифікаційного коду, визначенням видів діяльності, що підтверджено витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Місце проведення господарської діяльності сторін відповідає місцю їх реєстрації згідно даних ЄДРПОУ положення ст.93 Цивільного кодексу України.

Позивач звернувся в Господарський суд Черкаської області із позовом про стягнення з відповідача 3155908,36 грн основної заборгованості за поставлений відповідно до умов договору поставки продукції №07-07//2025 від 07.07.2025 товар (продукція птахівництва морожена). На суму заборгованості відповідачеві нараховані обтяження та санкції.

Відповідно до положень ст.ст.6, 11, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Суд вважає, що сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах письмового двостороннього строкового консенсуального оплатного договору поставки продукції від 07.07.2025 №07-07//2025; договір не заперечений сторонами, не визнаний судом недійсним, не розірваний сторонами та є дійсним на момент спірних правовідносин. Суд враховує презумпцію правомірності правочину (приписи ст.204 Цивільного кодексу України).

Договір відповідає положенням глави 54 Цивільного кодексу України поставка товару як різновид відносин "купівлі-продажу".

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (чинний на момент спірних відносин).

Відповідно до Цивільного кодексу України:

п.1 ч.2 ст.11. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини;

ч.1, 2 ст.509. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу;

ст.525. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом;

ст.526. Зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться;

ст.530. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства;

ст.599. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином;

ст.610. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання);

ст.611. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом;

ст.629. Договір є обов`язковим для виконання сторонами;

ч.1, 2 ст.712. За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін;

ч.1 ст.655. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму;

ч.1 ст.663. Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу;

ч.1 ст.692. Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем на виконання умов договору поставки продукції від 07.07.2025 №07-07//2025 здійснено поставку відповідачу товару (товарної продукції категорії частини птиці морожені) окремими партіями з видачею відповідних рахунків на оплату, що підтверджується видатковими накладними:

- 08.07.2025 №15086 три позиції курятини на суму 1311297,12 грн (з ПДВ, а.с.14);

- 08.07.2025 №15087 дві позиції курятини на суму 1988098,56 грн (з ПДВ, а.с.15);

- 12.08.2025 №15086 три позиції курятини на суму 1531565,28 грн (з ПДВ, а.с.16);

- 14.08.2025 №18026 чотири позиції курятини на суму 1474427,64 грн (з ПДВ, а.с.17);

- 21.08.2025 №18462 три позиції курятини на суму 1881480,72 грн (з ПДВ, а.с.18) з реквізитами отримання відповідачем.

На кожну партію постачання оформлені Товарно-транспортні накладні з відмітками відповідача про отримання вантажу разом з деклараціями виробка на вантаж:

- 08.07.2025 №15086 на суму 1311297,12 грн (з ПДВ, а.с.19);

- 08.07.2025 №15087 на суму 1988098,56 грн (з ПДВ, а.с.20);

- 12.08.2025 №17736 на суму 1531565,28 грн (з ПДВ, а.с.21);

- 14.08.2025 №18026 на суму 1474427,64 грн (з ПДВ, а.с.22);

- 21.08.2025 №18462 на суму 1881480,72 грн (з ПДВ, а.с.23) з відмітками уповноваженої особи відповідача про отримання товару.

Разом з товаром відповідачеві вручені рахунки на оплату:

- рахунок-фактура №195 від 08.07.2025 на суму 1988098,56 грн (з ПДВ, а.с.24);

- рахунок-фактура №196 від 08.07.2025 на суму 1311297,12 грн (з ПДВ, а.с.25);

- рахунок-фактура №248 від 12.08.2025 на суму 1531565,28 грн (з ПДВ, а.с.26);

- рахунок-фактура №255 від 14.08.2025 на суму 1474427,64 грн (з ПДВ, а.с.27);

- рахунок-фактура №266 від 21.08.2025 на суму 1881480,72 грн (з ПДВ, а.с.28).

На підтвердження господарських операцій позивачем оформлені та зареєстровані податкові накладні в ЄРПН:

- податкова накладна від 08.07.2025 №1944 на суму 1311297,12 грн (а.с. 33);

- податкова накладна від 08.07.2025 №1945 на суму 1988098,56 грн (а.с. 34);

- податкова накладна від 12.08.2025 №2325 на суму 1531565,28 грн (а.с. 35);

- податкова накладна від 14.08.2025 №2347 на суму 1474427,64 грн (а.с. 36);

- податкова накладна від 21.08.2025 №2430 на суму 1881480,72 грн (а.с. 37);

- квитанції на підтвердження реєстрації податкових накладних (а.с. 38-42).

За умовами договору (п.3.2) покупець оплачує вартість кожної партії продукції протягом 14 календарних днів з отримання партії товару.

Відповідачем розрахунок за отриманий за договором товар проведено частково (що підтверджується позивачем та враховано ним при зверненні з позовом - на суму 5030960,96 грн) та не оспорюється відповідачем.

Основна заборгованість за отриманий товар за договором складає 3155908,36 грн, що є предметом спору.

Доказів об`єктивної неможливості заперечити вимоги чи провести обумовлений розрахунок відповідачем не подано; вимоги позивача не спростовано в належний спосіб. Станом на день розгляду справи відповідачем доказів погашення заборгованості до суду не подано. Відповідач у відзиві на позов (вх.суду №17303/25 від 21.11.2025, а.с.78-83) вказав, що позивач передав товар неналежній особі та не оформив належні первинні документи на приймання-передачу товару, в зв`язку з чим право власності на спірне майно від позивача до відповідача не перейшло.

Суд критично оцінює доводи та заперечення відповідача проти позову, та не враховує їх при прийнятті рішення, оскільки товар відвантажувався позивачем зі свого господарства, отримані відповідні відмітки уповноваженої особи на складі відповідача, відповідач визнав заборгованість та пропонував графік погашення боргу, який не дотримав, провів частковий розрахунок з позивачем на значну суму, тому заперечення відповідача проти позову не ґрунтуються на вимогах закону чи договору.

Невиконання відповідачем взятого на себе зобов`язання у строки, встановлені п.3.2 договору поставки продукції від 07.07.2025 №07-07//2025 є правовою підставою для стягнення заявленої позивачем суми основного боргу (3155908,36 грн, а.с.46) у примусовому порядку. Суд вважає, що строк виконання грошового зобов`язання відповідачем є таким, що настав.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Щодо вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3% річних (розрахунок а.с.46 зворот -47).

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України позивач вправі вимагати стягнення з відповідача грошової заборгованості з урахуванням офіційного індексу інфляції та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до наданих позивачем у позовній заяві розрахунків, розміри інфляційних втрат за порушення строків розрахунків та 3% річних за користування чужими грошовими коштами складають відповідно 10067,72 грн та 16225,30 грн (за період з 28.08.2025 до 30.10.2025, з урахуванням строків поставки окремих партій товару, періоду прострочення оплати окремих партій товару, встановлених індексів інфляції в державі та проведеного часткового розрахунку відповідачем в окремі періоди).

Розрахунки позивача перевірені судом за допомогою калькулятора санкцій апаратного комплексу "Еліт: Ліга Закон". Розрахунки позивача за вказані ним періоди є правильним і відповідачем не оспорюються.

Вимоги про стягнення з відповідача 10067,72 грн інфляційних втрат та 16225,30 грн 3% річних підлягають до задоволення.

Щодо стягнення пені як забезпечення виконання зобов`язання (розрахунок а.с.46 зворот -47).

За невиконання грошового зобов`язання відповідно до п.4.2 договору, позивач (постачальник) має право на стягнення з відповідача (покупця) пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості кожної партії постачання за кожен день прострочення (а.с. 12 зворот). Договір про забезпечення виконання зобов`язання у вигляді пені укладено в письмовому виді відповідно до приписів ст.ст.546, 547, 549 Цивільного кодексу України (як різновид неустойки).

Відповідно до наданих позивачем у позовній заяві розрахунків, розмір пені за порушення строків розрахунків складає 167661,40 грн (за період з 28.08.2025 до 30.10.2025, з урахуванням строків поставки окремих партій товару, періоду прострочення оплати окремих партій товару, встановленої облікової ставки НБУ в окремому періоді та проведеного часткового розрахунку відповідачем в окремі періоди).

Розрахунки позивача перевірені судом за допомогою калькулятора санкцій апаратного комплексу "Еліт: Ліга Закон". Розрахунки позивача за вказані ним періоди є правильним і відповідачем не оспорюються.

Вимоги про стягнення з відповідача 167661,40 грн пені підлягають до задоволення.

Обґрунтування належності способу захисту у спірних правовідносинах

Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме належних їй прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту. Цим правом на застосування певного способу захисту і є права, які існують у рамках захисних правовідносин. Тобто спосіб захисту реалізується через суб`єктивне цивільне право, яке виникає та існує в рамках захисних правовідносин (зобов`язань).

Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (п.5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16).

Водночас під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки; тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо.

Суд при прийнятті рішення також враховує та розділяє правові висновки, викладені в Постанові КЦС ВС від 21.08.2024 №462/7300/20 (61-3945св24): виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності, розумності, суд керується аксіомою цивільного судочинства: "PLACUIT IN OMNIBUS REBUS PRAECIPUUM ESSE IUSTITIAE AEQUITATISQUE QUAM STRICTI IURIUS RATIONEM" яка означає "у всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права". Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляд кожної конкретної справи.

Суд враховує правові висновки постанови КЦС ВС від 23.10.2024 у справі №753/25081/21 (61-8693св), що цивільна справа має бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів а також правдивості твердження заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру.

Відповідно до ст.ст.74, 76-79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права.

Суд зазначає, що сплата заборгованості відповідачем під час розгляду справи та неподання ним доказів у справу про оплату має враховуватись виконавчою службою при виконанні рішення суду в ході виконавчого провадження. Суд вважає, що відповідач мав достатньо часу для надання до суду доказів проведення розрахунку з позивачем.

Відповідачем всупереч вимог та приписів ч.1 ст.74, ст.76, 77 ГПК України факту належного виконання зобов`язання перед позивачем у визначений договором строк не доведено; доводів та документів позивача не спростовано.

За вказаних обставин суд вважає, що позивачем використано належний спосіб захисту свого порушеного права, передбачений приписами ст.ст.15-16 Цивільного кодексу України, тому позов підлягає до повного задоволення. Належить стягнути з відповідача за договором поставки продукції від 07.07.2025 №07-07//2025 на користь позивача заборгованість в сумі 3155908,36 грн основного боргу, 16225,30 грн 3% річних, 10067,72 грн інфляційних втрат, 167661,40 грн пені.

Законом України №475/97 від 17.07.1997 ратифіковано Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) та Перший протокол до Конвенції, а відтак в силу статті 9 Конституції України вони є частиною національного законодавства України.

Згідно зі ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, згоду на застосування якого надано Верховною Радою України (п.4 ст.11 ГПК України):

- принцип правової певності та юридичної визначеності, в тому числі недопустимість ревізування рішень судів, які набрали законної сили з підстав бажання зацікавленої особи в переоцінці доказів (рішення "Агрокомплекс проти України" №23465/03 від 08.03.2012);

- принцип загальної оцінки судом відносин сторін та відсутності обов`язку суду давати оцінку кожній вимозі сторін (рішення "Серявін проти України" №4909/04 від 10.02.2010, рішення "Трофімчук проти України" №4241/03 від 28.10.2010);

- принцип повноти та межі обґрунтування рішення судом в залежності від характеру рішення (рішення "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994, серія А, №303-А, п.29);

- принцип поваги до права на володіння своїм майном (рішення "Желтяков проти України" №4994/04 від 09.09.2011).

Відповідно до п.3 ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у разі повного задоволення позову покладаються на відповідача. Відтак, належить стягнути на користь позивача 50247,94 грн судового збору.

Суд не розглядає питання розподілу витрат на правову допомогу, оскільки позивачем у справу до прийняття рішення не подано первинних доказів понесених витрат. Відтак позивач не позбавлений права звернутися з окремою заявою в суд про прийняття додаткового рішення щодо витрат на правову допомогу відповідно до приписів ст.ст. 130 ГПК України.

Керуючись ст.ст.129, 232, 233, 236-241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

1.1. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкаський м`ясокомбінат" м.Черкаси, вул.Панченка Олексія,15 кв.512, , номер рахунку в банку невідомий) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "Хазар" ЛТД, м.Харків, вул.Астрономічна,37А, , номер рахунку в банку невідомий)

3155908,36 грн основного боргу, 167661,40 грн пені, 16225,30 грн 3% річних, 10067,72 грн інфляційних втрат, а також 50247,94 грн судового збору.

1.2. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду в порядку та у строки, встановлені статтями 256-258 та п.17.5 розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено і підписано 03.02.2026.

Суддя Г.М.Скиба