ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення без руху

"02" лютого 2026 р. Справа № 911/462/25 (911/253/26)

Господарський суд Київської області у складі судді Гребенюк Т.Д., розглянувши матеріали

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «То-Електро» в особі ліквідатора Усачова Олега Миколайовича

до ОСОБА_1

про покладення субсидіарної відповідальності

у межах справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «То-Електро»

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду Київської області перебуває справа про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "То-Електро". Ухвалою Суду від 18.02.2025, зокрема, відкрито провадження у справі №911/462/25. Постановою від 24.06.2025 ухвалено відкрити ліквідаційну процедуру; призначити ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю "То-Електро" арбітражного керуючого Усачова Олега Миколайовича. Офіційне оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом - здійснено 24.06.2025.

29.01.2026 року до суду надійшла заява ліквідатора Усачова О.М. про покладення на засновника та керівники ТОВ "То-Електро" субсидіарної відповідальності.

Дослідивши подані матеріали за вказаною заявою, Суд дійшов до висновку, що вказана заява підлягає залишенню без руху, оскільки заяву подано без додержання вимог п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Як передбачено Законом України "Про державний бюджет України на 2026 рік" у ст. 7, прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2026 року складає 3 328 гривні.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду заяви про покладення солідарної відповідальності на органи управління боржника; заяви ліквідатора, кредитора про субсидіарну відповідальність за доведення до банкрутства ставка судового збору складає 2 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (ч. 3 ст. 4 Закону України Про судовий збір).

Отже сума судового збору за розгляд вказаної вимоги складає 5324,80 грн. ((3 328,00 грн х 2) Х 0,8), однак жодних доказів сплати судового збору ліквідатором до заяви додано не було.

Таким чином, ліквідатором не виконано вимоги п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України щодо наданнч доказів сплати судового збору у встановленому розмірі.

Разом з тим ліквідатор просить суд відстрочити сплату судового збору за подання цієї заяви про покладення субсидіарної відповідальності до закінчення її розгляду.

Розглянувши заяву позивача про відстрочення сплати судового збору, Суд зазначає наступне.

За змістом ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу за попередній календарний рік фізичної особи, яка подає позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу; або

2) особами, які подають позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу, є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю; або

4) заявником (позивачем) у межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) є юридична або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, яка перебуває у судових процедурах розпорядження майном, санації або реструктуризації боргів, за клопотанням арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією) або боржника.

Із системного аналізу змісту норм зазначеної статті вбачається, що положення п.п. 1 та 2 ч. 1 ст.8 Закону не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), тобто, не можуть бути застосовані до сплати судового збору за зверненням з цією заявою.

Положення п. 3 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021 у справі №0940/2276/18.

Однак, як вбачається з матеріалів справи № 911/462/25 (911/253/26) предметом заяви не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Також судом враховується, що заява подана ліквідатором від імені боржника, який перебуває у ліквідаційній процедурі, в той час як Закон України "Про судовий збір" надає можливість відстрочити сплату судового збору за умови, що заявником (позивачем) у межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) є юридична особа, яка перебуває у судовій процедурі розпорядження майном або санації, за клопотанням арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією) або боржника.

Відтак, у суду відсутні підстави для відстрочення позивачу сплати судового збору до ухвалення судового рішення у даній справі.

Більше того, суд зазначає, що положення ст.8 Закону України "Про судовий збір" наділяють суд правом на відстрочення сплати судового збору лише за наявності виняткових обставин, зокрема, з урахуванням того, що в майбутньому, але не довше ніж до ухвалення судового рішення, позивач матиме фінансову можливість сплатити розмір судового збору.

Однак, позивачем не долучено до матеріалів справи жодних доказів на підтвердження можливості позивача у майбутньому, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у даній справі, сплатити судовий збір у встановленому законодавством розмірі.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору з наведених заявником підстав задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КУзПБ, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України.

За змістом ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно із ч. 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

За таких обставин, позовна заява ліквідатора підлягає залишенню без руху.

Суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

На підставі викладеного та керуючись ст. 174, ч. 2 ст. 232, ст.ст. 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «То-Електро» в особі ліквідатора Усачова Олега Миколайовича залишити без руху.

2. Встановити позивачу спосіб усунення недоліків позовної заяви:

- надати докази сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі (5324,80 грн. або при поданні до суду заяви в електронній формі - з застосованням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору );

3. Встановити позивачу строк для усунення недоліків протягом семи днів з дня вручення даної ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та не може бути оскаржена окремо від рішення суду.

Суддя Т.Д. Гребенюк