ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про зупинення провадження у справі

02 лютого 2026 рокум. ОдесаСправа № 916/3520/23
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Л.В. Поліщук,

суддів: К.В. Богатиря, С.В. Таран,

секретар судового засідання І.С. Мисько,

за участю представників сторін:

від позивача: Н.О. Остроухова

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО»

на рішення Господарського суду Одеської області від 20.03.2024 (суддя М.Б. Сулімовська, м.Одеса, повний текст складено 08.04.2024)

у справі №916/3520/23

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО»

до відповідача: Акціонерного товариства «Херсонобленерго»

про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКО» звернулося до Господарського суду Одеської області із позовною заявою до Акціонерного товариства «Херсонобленерго», в якому просило:

-зобов`язати Акціонерне товариство «Херсонобленерго» провести перерахунок обсягів послуг з розподілу електричної енергії по фактичному споживанню електричної енергії Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКО» по об`єкту - м.Херсон, Миколаївське шосе, буд.19, в період окупації з травня по грудень 2022 року включно з урахуванням відсутності діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО» на об`єкті;

-визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКО» обсяги послуг з розподілу електричної енергії за грудень 2022 А+ в розмірі 14530 кВт.год. на суму 20944,46грн з ПДВ та обсяги послуг з перетікання реактивної енергії R+ в розмірі 5900 кВАр.год. на суму 734,47 грн з ПДВ.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач послався на те, що в період з травня по грудень 2022 року товариство не здійснювало господарську діяльність на вказаному об`єкті, як наслідок, не споживало послуг з розподілу електричної енергії.

За вказаною позовною заявою місцевим господарським судом 28.08.2023 відкрито провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.03.2024 провадження у справі в частині вимог про визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКО» обсягів послуг з розподілу електричної енергії за грудень 2022 А+ в розмірі 14530 кВт.год. на суму 20944,46 грн з ПДВ та обсягів послуг з перетікання реактивної енергії R+ в розмірі 5900 кВАр.год. на суму 734,47 грн з ПДВ закрито на підставі пункту 1 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку з тим, що спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, оскільки позов в цій частині фактично містить у собі вимогу про встановлення судом факту, що має юридичне значення, та не стосується захисту права цивільного.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 20.03.2024 у задоволенні позову відмовлено. Судові витрати зі сплати судового збору покладено на позивача.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що в матеріалах справи відсутні докази звернення позивача до оператора системи розподілу із відповідною заявою про припинення ведення господарської діяльності за місцезнаходженням об`єктів, визначених умовами заяви-приєднання до договору, та відключення об`єктів, які перебувають на тимчасово окупованій території України, від електропостачання, а також докази розірвання договору між сторонами.

При цьому суд не прийняв до уваги надані позивачем акти контрольного зняття показників вузлів обліку електроенергії від 12.05.2022 та 07.12.2022, складені представниками Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО» на підтвердження невідповідності визначених відповідачем обсягів наданих послуг з розподілу електричної енергії, з посиланням на те, що право складати акти контрольного огляду вузлів огляду із зняттям показників мають лише оператори системи розподілу/передачі електричної енергії, а не споживач.

Водночас суд встановив, що після зняття відповідачем фактичних показників лічильників електричної енергії позивача, обсяги розподіленої електричної енергії за період з травня 2022 року по грудень 2022 року були визначені відповідачем відповідно до Положення про особливості постачання електричної енергії споживачам та розрахунків між учасниками роздрібного ринку електричної енергії у період дії в Україні воєнного стану, затвердженого наказом Міністерства енергетики України від 13.03.2022 № 148, за середньодобовим обсягом споживання позивача, за виключенням місяців липень та серпень, по яких споживання (за даними, наданими споживачем) дорівнювали « 0».

За наведених обставин місцевий господарський суд констатував, що оператором розподілу було дотримано приписи чинного законодавства щодо порядку визначення обсягів споживання електричної енергії на територіях, на яких ведуться бойові дії, або на тимчасово окупованих територіях, у зв`язку з чим підстави для задоволення позову відсутні.

Не погодившись з ухваленим рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКО» звернулося до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просило рішення Господарського суду Одеської області від 20.03.2024 у даній справі скасувати, посилаючись на неврахування судом першої інстанції всіх обставин справи.

Зокрема, Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКО» в апеляційній скарзі наголошувало на тому, що не споживало електричну енергію в період окупації, не мало договірних відносин з постачальниками електричної енергії.

Також скаржник звернув увагу на те, що, як вказував відповідач у відзиві на позов, потужності Акціонерного товариства «Херсонобленерго» були захоплені окупантами, в тому числі електричні мережі, адміністративна будівля, у зв`язку з цим відкриті кримінальні провадження. Відповідачем було втрачено доступ до первинної документації, баз даних, договорів, актів прийому-передачі послуги з розподілу електричної енергії та після інвентаризації були відсутні ці дані. Тобто, виходячи з викладеного, відповідач вказував на те, що він не міг здійснювати або контролювати ту діяльність, яка була здійснена в період окупації, відповідно, й не міг надавати послуги в цей період. Відтак, на переконання позивача, відповідач не може стверджувати, що надавав послуги з розподілу електричної енергії саме Товариству з обмеженою відповідальністю «ЕКО» відповідно до договірних відносин між Акціонерним товариством «Херсонобленерго» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКО».

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.05.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО» на рішення Господарського суду Одеської області від 20.03.2024 у справі №916/3520/23. Встановлено відповідачу строк до 29.05.2024 для подання відзиву на апеляційну скаргу та роз`яснено учасникам справи про їх право у цей же строк подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, оформлені відповідно до статті 170 Господарського процесуального кодексу України, разом з доказами направлення копій таких заяв чи клопотань іншим учасникам справи.

29.05.2024 від Акціонерного товариства «Херсонобленерго» надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№1490/24/Д1), в якому останнє просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 20.03.2024 без змін.

Також 29.05.2024 Акціонерним товариством «Херсонобленерго» подано клопотання (вх.№2043/24) про зупинення провадження у справі №916/3520/23 до закінчення перегляду в касаційному порядку об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №908/1162/23, оскільки правовідносини у цих справах є подібними.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 02.07.2024 зупинено апеляційне провадження у справі №916/3520/23 до закінчення перегляду в касаційному порядку об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №908/1162/23.

03.10.2025 Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду ухвалив постанову у справі №908/1162/23, в якій виклав висновки щодо застосування статей 13 та 13-1 Закону «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.11.2025 поновлено апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО» на рішення Господарського суду Одеської області від 20.03.2024 у справі №916/3520/23. Розгляд апеляційної скарги призначено на 09.12.2025.

08.12.2025 від Акціонерного товариства «Херсонобленерго» надійшло клопотання (вх.№4965/25 від 08.12.2025) про зупинення апеляційного провадження у справі №916/3520/23 до закінчення перегляду судового рішення Великою Палатою Верховного Суду у справі №280/5808/23.

Це клопотання обґрунтоване тим, що Верховний Суд (Касаційний адміністративний суд) ухвалою від 05.11.2025 передав справу №280/5808/23 на розгляд Великої Палати Верховного Суду з метою відступу від висновків щодо застосування статей 13 та 13-1 Закону «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», викладених у постановах Верховного Суду від 07.03.2024 у справі №910/9680/23, від 23.10.2025 у справі №916/1650/23 та від 03.10.2025 у справі №908/1162/23.

У судовому засіданні, яке відбулось 09.12.2025, з метою повного, об`єктивного та всебічного розгляду справи протокольною ухвалою суду оголошено перерву до 13.01.2026 об 11:00 год. Клопотання про зупинення апеляційного провадження залишено відкритим.

З огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, ухвалою суду від 09.12.2025 вирішено розглянути апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО» на рішення Господарського суду Одеської області від 20.03.2024 у справі №916/3520/23 поза межами строку, встановленого у частині першій статті 273 Господарського процесуального кодексу України, у розумний строк. Цією ж ухвалою суду повідомлено сторін про дату, час та місце проведення судового засідання.

У судовому засіданні 13.01.2026 протокольною ухвалою суду оголошено перерву до 02.02.2026 о 12:00 год. Клопотання про зупинення апеляційного провадження залишено відкритим.

30.01.2026 від Акціонерного товариства «Херсонобленерго» надійшла заява про проведення судового засідання без участі його представника. Також відповідач просив розглянути його клопотання про зупинення провадження апеляційного провадження у даній справі.

Дослідивши обставини справи, предмет та підстави позову, оскаржуване рішення суду першої інстанції та підстави його оскарження, судова колегія дійшла висновку про зупинення апеляційного провадження у справі.

У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2025 у справі №908/1162/23, повний текст якої оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень для забезпечення загального доступу 08.10.2025 та до завершення перегляду якої (справи №908/1162/23) зупинялося апеляційне провадження у цій справі (№916/3520/23), сформульовано такі висновки щодо застосування положень пункту 7 частини першої статті 11, пунктів 1, 3 частини першої статті 3 та статей 13, 13-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» в подібних правовідносинах, що виникли у зв`язку з переміщенням електроенергії лініями електропередач на тимчасово окуповані території після їх окупації російською федерацією:

1)з 07.05.2022 ані пункт 7 частини першої статті 11, ані пункт 1 частини першої статті 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» не містили (і зараз також не містять) жодних посилань на те, що статус тимчасово окупованих вказані у них території набувають залежно від наявності чи відсутності (а так само і дати ухвалення) будь-якого рішення того чи іншого повноважного органу державної влади України - РНБО, Кабінету Міністрів України чи іншого органу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України;

2)однак відповідно до регулювання, запровадженого Законом України від 21.04.2022 №2217-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання правового режиму на тимчасово окупованій території України», правовий статус тимчасово окупованої території російською федерацією в розумінні пункту 1 частини першої статті 3 Закону не залежить від того, чи ухвалив (і якщо ухвалив - то коли саме) той чи інший повноважний орган державної влади України (РНБО, Кабінет Міністрів України чи інший орган в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України) рішення про визнання певної частини території України тимчасово окупованою. Таке рішення повноважного органу державної влади України (зокрема - і Кабінету Міністрів України) для територій, визначених у пункті 1 частини першої статті 3 Закону, має не конститутивне, а лише інформативне значення, з публічною достовірністю підтверджуючи конкретну дату, з якої фактична окупація певної частини території України почалася чи припинилася;

3)враховуючи викладене, об`єднана палата вважає, що висновок, викладений Верховним Судом у постанові у справі №910/9680/23 про застосування до спірних правовідносин положень статті 13-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» з огляду на загальновідомий факт окупації міста Мелітополь, відповідає Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

У зв`язку з наведеним об`єднана палата не відступила від викладеного в постанові Верховного Суду від 07.03.2024 у справі №910/9680/23 висновку про поширення положень статті 13-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на території, тимчасово окуповані в період воєнного стану, лише з огляду на загальновідомий факт окупації таких територій за відсутності відповідного рішення Кабінету Міністрів України.

Разом з тим, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду від 05.11.2025 передав на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу №280/5808/23 для відступу від висновків щодо застосування статей 13 та 13-1 Закону «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», викладених у постановах Верховного Суду від 07.03.2024 у справі №910/9680/23, від 23.10.2025 у справі №916/1650/23 та від 03.10.2025 у справі №908/1162/23.

Верховний Суд в ухвалі від 05.11.2025 у справі №280/5808/23 підстави передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду мотивував, зокрема, таким:

-у постановах Верховного Суду від 07.03.2024 у справі №910/9680/23, від 23.10.2025 у справі №916/1650/23 та від 03.10.2025 у справі №908/1162/23 не враховано, що для застосування обмежень, передбачених статтями 13 та 13-1 Закону «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», необхідним є не лише факт визнання відповідних територій тимчасово окупованими, а й наявність окремого рішення Кабінету Міністрів України про введення відповідних обмежень господарської діяльності на цих територіях;

-при цьому рішення про визнання територій тимчасово окупованими, яке на момент виникнення спірних правовідносин відповідно до визначеного Кабінетом Міністрів України порядку приймалось Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України, не може замінювати собою рішення Кабінету Міністрів України про введення обмежень, передбачених статтями 13 та 13-1 Закону «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»;

-загальновідомий факт окупації певних територій сам по собі не може вважатися достатньою правовою підставою для застосування встановлених законом економічних обмежень; ця обставина також не була врахована у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2025 у справі №908/1162/23, в якій суд дійшов висновку про можливість застосування відповідних заборон без наявності спеціального рішення Кабінету Міністрів України щодо введення таких обмежень.

Оскільки правовідносини у справі №916/3520/23 і у справі №280/5808/23 стосуються застосування положень статей 13 та 13-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», колегія суддів вважає, що правовідносини в цих справах є подібними.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

За змістом названої норми, вирішення питання про зупинення провадження у справі обумовлено необхідністю досягнення правової визначеності у правозастосуванні відносно конкретної категорії справ.

У такому випадку згідно з приписами пункту 11 частини першої статті 229 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі зупиняється до закінчення перегляду в касаційному порядку іншої справи.

Оскільки відповідно до частини четвертої статті 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, та з огляду на те, що правовідносини у цій справі №916/3520/23 та у справі №280/5808/23 є подібними, а також враховуючи предмет та підстави позову, передачу на розгляд Великої Палати Верховного Суду справи №280/5808/23 для відступу, зокрема, від висновку, викладеного у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2025 у справі №908/1162/23, щодо поширення положень Закону «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на території, що були тимчасово окуповані починаючи з 24.02.2022, та щодо яких відсутнє окреме рішення Кабінету Міністрів України, з метою дотримання єдності судової практики, колегія суддів вважає за необхідне зупинити провадження у справі №916/3520/23 до завершення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №280/5808/23.

Керуючись п.7 ч.1 ст.228, 229, 232 235, 281 ГПК України, суд

У Х В А Л И В:

1.Клопотання Акціонерного товариства «Херсонобленерго» про зупинення апеляційного провадження у справі №916/3520/23 задовольнити.

2.Зупинити апеляційне провадження у справі №916/3520/23, відкрите за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО» на рішення Господарського суду Одеської області від 20.03.2024, до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи №280/5808/23.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її оголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Повний текст ухвали складено 04.02.2026.

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя К.В. Богатир

Суддя С.В. Таран