ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 року

м. Київ

cправа № 906/18/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Чумака Ю. Я. - головуючого, Дроботової Т. Б., Багай Н. О.,

секретар судового засідання - Лелюх Є. П.,

за участю представників:

позивача - не з`явилися,

відповідача - Ковальчук І. М. (адвокат),

розглянув касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "МК-Агролайф" на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 04.11.2025 у справі

за позовом Приватного підприємства "Приватна агрофірма "Лан"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "МК-Агролайф"

про визнання договорів недійсними.

Короткий зміст і підстави позовних вимог

1. 03.01.2025 Приватне підприємство "Приватна агрофірма "Лан" (далі - ПП "ПАФ "Лан", Агрофірма, Підприємство, суборендодавець, позивач) звернулося до Господарського суду Житомирської області з позовом (із урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 24.01.2025, яка по суті є заявою про зміну предмета позову) до Товариства з обмеженою відповідальністю "МК-Агролайф" (далі - ТОВ "МК-Агролайф", Товариство, суборендар, відповідач) про:

1) визнання недійсним договору суборенди землі від 27.06.2023 (далі - договір суборенди від 27.06.2023), укладеного між сторонами щодо 47-ти земельних ділянок загальною площею 44,6934 га, які розташовані на території Вільшанської сільської ради Житомирського району (до змін Чуднівського району) Житомирської області;

2) визнання недійсним договору суборенди землі від 01.07.2023 (далі - договір суборенди від 01.07.2023), укладеного між сторонами щодо 265-ти земельних ділянок загальною площею 366,2016 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, у тому числі рілля площею 335,2598 га та пасовища площею 30,9418 га, які розташовані на території Бабушківської сільської ради Житомирського району (до змін Чуднівського району) Житомирської області, посилаючись на положення статей 13, 92, 203, 215, 237, 238 Цивільного кодексу України.

Позовна заява обґрунтовується тим, що колишній директор ПП "ПАФ "Лан" ОСОБА_1., який одночасно є співвласником цього підприємства, у період вирішення питання про зміну керівника з метою виведення земельних ділянок з Агрофірми передав їх в суборенду ТОВ "МК-Агролайф", засновником і директором якого є донька ОСОБА_1 , тобто представник ПП "ПАФ "Лан" діяв усупереч інтересам позивача, але в інтересах відповідача.

Короткий зміст судових рішень судів попередніх інстанцій

2. Рішенням Господарського суду Житомирської області від 06.08.2025 (суддя Давидюк В. К. ) у задоволенні позову відмовлено з тих підстав, що позивач не надав належних і допустимих доказів на підтвердження як наявності умислу ОСОБА_1 , усвідомлення ним факту вчинення оспорюваних правочинів усупереч інтересам ПП "ПАФ "ЛАН", так і передбачення представником Агрофірми настання можливих негативних для неї наслідків від укладення оспорюваних договорів і бажання чи свідоме допущення їх настання, оскільки немає доказів щодо визначення суборендної плати меншою від ринкової вартості суборенди, що призвело би до наслідків у виді значного недоотримання прибутку. Адже матеріали справи містять докази на підтвердження сплати відповідачем суборендних платежів за користування земельними ділянками за договорами суборенди від 27.06.2023 і від 01.07.2023 у загальній сумі 12 154 898 грн, що позивачем не заперечується.

3. Додатковим рішенням Господарського суду Житомирської області від 22.08.2025 (суддя Давидюк В. К. ) заяву ТОВ "МК-Агролайф" про ухвалення додаткового рішення задоволено. Стягнуто з ПП "ПАФ "Лан" на користь Товариства 75 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Додаткове рішення аргументоване тим, що заявлені відповідачем витрати на правничу допомогу у розмірі 75 000 грн є доведеними, документально обґрунтованими та такими, що відповідають критерію розумної необхідності таких витрат у цій справі.

4. Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 04.11.2025 (головуючий - Петухов М. Г., судді Гудак А. В., Олексюк Г. Є.) рішення Господарського суду Житомирської області від 06.08.2025 та додаткове рішення Господарського суду Житомирської області від 22.08.2025 скасовані та ухвалено нове рішення про задоволення позову повністю.

5. Постанова мотивована обґрунтованістю позовних вимог та наявністю передбачених статтею 232 ЦК України підстав для визнання недійсними договорів суборенди від 27.06.2023 і від 01.07.2023 з огляду на те, що:

1) під час укладення оспорюваних договорів, чому безпосередньо передувало скликання іншим учасником Агрофірми ОСОБА_3 загальних зборів із метою вирішення питання про зміну її керівника, від імені ПП "ПАФ "Лан" діяв ОСОБА_1 (директор), а від імені контрагента (ТОВ "МК-Агролайф") - його донька ( ОСОБА_4 ), що свідчить про наявність ознак зловмисної домовленості між особами, які безпосередньо брали участь у вчиненні оспорюваних правочинів, діючи узгоджено з метою досягнення протиправного результату;

2) внаслідок укладення оспорюваних договорів позивач фактично втратив належні йому активи - земельні ділянки, що позбавило його можливості самостійно здійснювати господарську діяльність на них, реалізовувати свої статутні завдання, а також отримувати прибуток, який може коригуватися позивачем самостійно шляхом вибору конкретного способу використання, тоді як передача Товариству в суборенду земельних ділянок позбавляє Агрофірму такої можливості;

3) зі змісту пунктів 16 договорів суборенди від 27.06.2023, від 01.07.2023 вбачається, що можливість коригування розрахунку суборендної плати містить обмеження, зокрема розрахунок формується на підставі нормативного прибутку суборендодавця в розмірі не більше 10 % від указаних у договорі витрат, тобто наслідком зловмисних дій стало істотне обмеження майнових прав та економічних інтересів позивача, що також підтверджує вчинення правочинів директором ПП "ПАФ "Лан" (ОСОБА_1.) не в інтересах позивача.

Водночас, ураховуючи висновок про втрату чинності додаткового рішення в разі скасування основного рішення, викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.07.2023 у справі № 904/8884/21, апеляційний суд виснував про необхідність скасування як основного рішення (рішення Господарського суду Житомирської області від 06.08.2025 у справі № 906/18/25), так і додаткового рішення Господарського суду Житомирської області від 22.08.2025, яке є похідними від первісного судового рішення, незалежно від вимог і доводів апеляційної скарги позивача.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

6. Не погоджуючись із постановою суду апеляційної інстанції, 17.11.2025 ТОВ "МК-Агролайф" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати зазначену постанову повністю, а рішення та додаткове рішення місцевого господарського суду залишити в силі.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

7. На обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на неправильне застосування та порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, наголошуючи на тому, що апеляційний суд не врахував висновків щодо застосування положень статті 232 ЦК України у подібних правовідносинах (в контексті визначення та необхідності доведення позивачем наявності 3 (трьох) обов`язкових ознак правочину, вчиненого у результаті зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною: 1) наявність умисного зговору між представниками потерпілої сторони правочину і другої сторони з метою отримання власної або обопільної вигоди; 2) виникнення негативних наслідків для довірителя та незгода його з такими наслідками; 3) дії представника здійснюються в межах наданих йому повноважень), викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.10.2019 у справі № 911/2129/17, у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.12.2018 у справі № 910/7547/17, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.07.2022 у справі № 911/3448/20, від 14.03.2024 у справі № 920/395/23 та в постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 18.07.2018 у справі № 357/6663/16-ц, від 29.08.2018 у справі № 522/15095/15-ц, від 07.08.2019 у справі № 753/7290/17, від 21.02.2020 у справі № 182/3593/17, унаслідок чого позивачем не було доведено наявності всіх ознак правочину, вчиненого у результаті зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, зокрема наявності умисного зговору між представниками потерпілої сторони правочину і другої сторони з метою отримання власної або обопільної вигоди, а також виникнення негативних наслідків для довірителя.

Узагальнений виклад позицій інших учасників справи

8. ПП "ПАФ "Лан" у відзиві на касаційну скаргу просить відмовити в її задоволенні з мотивів, викладених в оскаржуваній постанові.

Розгляд справи Верховним Судом

9. Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.12.2025 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ "МК-Агролайф" на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 04.11.2025 у справі № 906/18/25 та призначено розгляд справи в судовому засіданні на 20.01.2026.

19.01.2026 ПП "ПАФ "Лан" через систему "Електронний суд" звернулося до Верховного Суду із клопотанням про відкладення (перенесення) розгляду справи на іншу дату, яке аргументоване раптовим погіршенням стану здоров`я представника Агрофірми - адвоката Карпішина С. В.

Колегія суддів, розглянувши подане клопотання, залишає його без задоволення в зв`язку з відсутністю підстав для відкладення розгляду справи, передбачених частиною 2 статті 202 ГПК України, з огляду на таке.

Позивача було належним чином повідомлено про дату, час і місце судового розгляду, однак на підтвердження обставин, викладених у заявленому клопотанні, не надав жодних доказів щодо неможливості участі свого представника в судовому засіданні (в тому числі в режимі відеоконференції шляхом подання відповідної заяви), зокрема доказів щодо перебування представника Агрофірми - адвоката Карпішина С. В. на лікарняному в зв`язку з раптовим погіршенням стану його здоров`я.

Водночас Верховний Суд зауважує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні, явка представників учасників справи у судове засідання не була визнана обов`язковою.

Процесуальний закон не містить приписів щодо обов`язкового здійснення касаційного розгляду за участю представників учасників справи. Не зазначалося про такий розгляд і в ухвалі Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.12.2025 про відкриття касаційного провадження в цій справі.

Водночас доводи позивача ґрунтовно викладені у відзиві на касаційну скаргу, а матеріали справи містять достатній обсяг відомостей для розгляду касаційної скарги відповідача за відсутності представника ПП "ПАФ "Лан".

Фактичні обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій

10. Відповідно до Статуту ПП "ПАФ "Лан" (нова редакція), затвердженого протоколом загальних зборів власників ПП ПАФ "Лан" від 16.06.2021 № 1:

- власниками підприємства є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (пункт 1.2 Статуту);

- вищим органом управління Підприємства є загальні збори власників, які ухвалюють рішення з будь-яких питань діяльності Підприємства. Волевиявлення оформляються відповідним рішенням (протоколом) і є обов`язковим для виконання виконавчим органом та всіма посадовими особами Підприємства, якщо воно не суперечить Статуту та чинному законодавству України. У питаннях, які не врегульовані законодавством, власник керується цим Статутом (пункт 5.1 Статуту);

- до виключної компетенції Загальних зборів належать, зокрема, визначення основних напрямів діяльності підприємства і затвердження його планів та звітів по їх виконанню; призначення та звільнення з посади виконавчого директора Підприємства; прийняття рішень про передачу в заставу нерухомого та іншого майна Підприємства, а також майнових прав підприємства; визначення кадрової політики Підприємства (пункт 5.2 Статуту);

- управління поточною діяльність Підприємства здійснюється виконавчим органом - директором Підприємства, який призначається загальними зборами (пункт 5.4 Статуту);

- директор діє від імені Підприємства в межах своєї компетенції та без доручення і має право: видавати від імені Підприємства доручення; видавати накази та розпорядження, що є обов`язковими для всіх працівників; без довіреності діяти від імені підприємства, представляти його в усіх підприємствах, установах, організаціях; розробляти поточні плани діяльності підприємства і заходи, що є необхідними для вирішення завдань; затверджувати щорічний кошторис, посадові оклади співробітників, встановлює показники, розмір та строки їх преміювання; затверджує ціни на продукцію і тарифи на послуги; затверджує локальні нормативні акти, що визначають відносини між підрозділами і філіями підприємств; приймають на роботу і звільняють з роботи співробітників підприємства, застосовувати до них заходи заохочення і накладати стягнення; подавати на затвердження загальних зборів підприємства річний звіт та баланс підприємства; забезпечувати виконання рішень загальних зборів підприємства; розпоряджатися майном підприємства в межах, що визначені цим Статутом та рішеннями Загальних зборів підприємства; підписувати фінансові та бухгалтерські документи підприємства; укладати будь-які угоди та інші юридичні акти, відкривати в банках поточний та інші рахунки, в межах своєї компетенції; здійснювати інші дії, спрямовані на досягнення мети та цілей підприємства, в межах його компетенції; встановлені обмеження на підписання договорів (правочинів, угод) стосовно нерухомого майна підприємства (пункт 5.7 Статуту).

- директор не має права приймати рішення, що призведуть до погіршення діяльності Підприємства (збитків і т. ін.) (пункт 5.8 Статуту);

- частки учасників у Підприємстві становлять ОСОБА_1 - 3 000 000 грн (40 % статутного фонду), ОСОБА_3 - 4 500 000 грн (60 % статутного фонду) (пункт 6.1 Статуту).

11. Згідно з рішенням зборів засновників ПП ПАФ "Лан", оформленим протоколом від 23.02.2003 № 2, директором Агрофірми було призначено ОСОБА_1 .

Також наказом від 23.02.2003 № 3а призначено ОСОБА_1 директором ПП ПАФ "Лан".

12. 15.05.2023 співзасновник ПАФ "Лан" ОСОБА_3., який володіє часткою в статутному капіталі Агрофірми 60 %, надіслав директору та засновнику ПП ПАФ "Лан" ОСОБА_1 вимогу про надання для ознайомлення документів, серед яких і інформація щодо обсягів орендованих земель.

Не отримавши відповіді на такий лист, ОСОБА_3 , користуючись своїм правом на самостійне скликання зборів, 14.06.2023 надіслав ОСОБА_1 повідомлення про проведення о 25.07.2023 о 10:00 год загальних зборів учасників Підприємства. Серед питань порядку денного було питання про зміну керівника ПП ПАФ "Лан".

13. 08.06.2023 було зареєстровано ТОВ "МК-Агролайф", засновницею та керівницею якого зазначено ОСОБА_4 (т. 1, а. с. 42-44).

Із повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 15.11.2023 № убачається, що ОСОБА_5 є донькою ОСОБА_1 .

Із повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 15.11.2023 № 0 убачається, що 15.07.2019 внесено актовий запис № 5 про шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

14. 27.06.2023 між ПП ПАФ "Лан" (суборендодавець) в особі директора ОСОБА_1 і ТОВ "МК-Агролайф" (суборендар) в особі директорки ОСОБА_4 укладено договір суборенди землі, за умовами якого суборендодавець надає, а суборендар приймає в строкове платне користування 47 земельних ділянок сільськогосподарського призначення з кадастровими номерами, зазначеними у пункті 1.1 цього договору, які розташовані на території Вільшанської ради Житомирського району (до змін Чуднівського) Житомирської області.

Згідно з актом прийому-передачі об`єкта суборенди (земельних ділянок) за договором суборенди від 27.06.2023 суборендар прийняв земельні ділянки загальною площею 44,6934 га, які розташовані на території Вільшанської ради Житомирського району (до змін Чуднівського) Житомирської області із переліком таких земельних ділянок (т. 1, а. с. 244).

15. 01.07.2023 між ПП ПАФ "Лан" (суборендодавець) в особі директора ОСОБА_1 і ТОВ "МК-Агролайф" (суборендар) в особі директорки ОСОБА_4 укладено договір суборенди землі, за умовами якого суборендодавець надає, а суборендар приймає в строкове платне користування 265 земельних ділянок сільськогосподарського призначення з кадастровими номерами, зазначеними у пункті 1.1 цього договору, які розташовані на території Бабушківської ради Житомирського району (до змін Чуднівського), Житомирської області.

16. 25.07.2023 відбулися загальні зборів учасників ПП "ПАФ "Лан" за участю учасників (засновників) ОСОБА_3 (60 % статутного капіталу) та ОСОБА_1 (40 % статутного капіталу).

Згідно з протоколом загальних зборів ПП "ПАФ "Лан" від 25.07.2023 № 25/07-23-1 на порядок денний були винесені такі питання: 1) розгляд звіту керівника із підсумками роботи Підприємства протягом 2020- 2022 років; 2) прийняття рішення про розподіл чистого прибутку Підприємства; 3) прийняття рішення про виплату дивідендів та їх розмір; 4) прийняття рішення про зміну керівника (директора) Підприємства; 5) прийняття рішення про зміну адреси (місцезнаходження) Підприємства; 6) затвердження результатів поділу майна Підприємства між учасниками; 7) у разі надходження, розгляд заяви учасника ОСОБА_3 про вихід зі складу учасників Підприємства.

За результатами проведення загальних зборів власників ПП "ПАФ "Лан" 25.07.2023 було вирішено: у зв`язку із перебуванням на лікуванні учасника ОСОБА_1 оголосити перерву в роботі загальних зборів до 30.11.2023; після оголошення перерви продовжити роботу загальних зборів 30.11.2023, які провести за адресою:

АДРЕСА_1 . 30.11.2023 було продовжено проведення загальних зборів ПП "ПАФ "Лан" за участю учасника (засновника) ОСОБА_3 (60 % статутного капіталу), рішення яких оформлено протоколом № 30/11-23-1 згідно з порядком денним, який був винесено на загальні збори 25.07.2023.

За результатами проведення загальних зборів власників ПП "ПАФ "Лан" за участю учасника (засновника) ОСОБА_3 (60 % статутного капіталу) 30.11.2023 було вирішено, зокрема звільнити ОСОБА_1 із посади директора ПП "ПАФ "Лан" із 30.11.2023 на підставі пункту 1 частини 1 статті 41 Кодексу законів про працю України за одноразове грубе порушення трудових обов`язків; призначити ОСОБА_3 із 01.12.2023 директором Агрофірми.

Згідно з наказом від 01.12.2023 "Про припинення повноважень та звільнення", виданим на підставі рішення, оформленого протоколом загальних зборів власників ПП "ПАФ "Лан" від 30.11.2023 № 30/11-23-1, визначено вважати повноваження директора Підприємства ОСОБА_1 припиненими з 30.11.2023 та звільнено директора на підставі пункту 5 частини 1 статті 41 Кодексу законів про працю України в зв`язку з припиненням повноважень.

18. Листом від 21.10.2024 № 07/04 ТОВ "МК-Агролайф" просило ПП ПАФ "Лан" виставити рахунок для оплати суборендої плати за договорами суборенди від 27.06.2023 і від 01.07.2023, в сумі 2 737 698 грн (розрахунки суборендної плати за договорам суборенди землі додаються), надати акти надання послуг (суборендна плата), а також зареєструвати податкові накладні на суму 2 737 698 грн, в тому числі ПДВ 20 %, що становить 456 283 грн (витяг ПДВ додається), а також поінформувало про те, що право суборенди зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, термін суборендної плати - до 30.11.2024.

У відповідь на зазначений лист Агрофірма листом від 14.11.2024 повідомила директорку Товариства, що її батько, будучи директором ПП "ПАФ "Лан", не передав жодних документів при звільненні з посади директора і з цього приводу буде заявлено позов. У зв`язку з наведеним у Підприємства немає договорів суборенди, на які посилається відповідач.

Крім того, позивач просив надати йому належним чином завірені копії договорів суборенди, на які суборендар посилався в листі від 21.10.2024 № 07/04, а надалі, зазначивши про відсутність у Агрофірми будь-яких договорів, укладених між сторонами, також просив надати належним чином завірені копії всіх договорів, які укладалися між сторонами.

19. Рішенням Господарського суду Житомирської області від 18.12.2024 у справі № 906/948/24, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 12.03.2025 та постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.06.2025, позов ПП "ПАФ "Лан" до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити дії задоволено. Зобов`язано ОСОБА_1 передати Підприємству за актом приймання-передачі: печатку ПП ПАФ "Лан"; оригінали Статутів ПП ПАФ "Лан"; фінансову та податкову звітність ПП ПАФ "Лан" за період 2016- 2023 рр.; регістри бухгалтерського обліку ПП ПАФ "Лан"; 1-С бухгалтерію ПП ПАФ "Лан" та ключі доступу до неї; первинні бухгалтерські документи ПП ПАФ "Лан" за період 2016- 2023 рр.; банківські та касові документи ПП ПАФ "Лан" за період 2008- 2023 рр.; оригінал книги комірника ПП ПАФ "Лан" за період 2016- 2023 рр.; головну книгу за 2016- 2023 рр. із оборотами по місяцях та по всіх розрахунках ПП ПАФ "Лан"; оборотно-сальдові відомості (помісячно) по всіх рахунках/субрахунках обліку оборотних та необоротних активів, розрахунків із постачальниками/покупцями, іншими контрагентами, працівниками, бюджетами, що відображені в головній книзі; оригінал книги вагаря ПП ПАФ "Лан" за період з 2016- 2023 рр.; оригінали документації по нерухомому майну ПП ПАФ "Лан", а саме: свідоцтва, технічні паспорти, рішення про надання юридичної адреси, інвентаризаційну справу.

Позиція Верховного Суду

20. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені в касаційній скарзі доводи, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, подані заперечення, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу необхідно задовольнити частково з таких підстав.

21. Колегія суддів вважає помилковим висновок суду апеляційної інстанції про задоволення позову та водночас погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову, однак із таких мотивів.

22. Згідно з частиною 1 статті 232 ЦК України правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним.

23. Частиною 1 статті 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

24. Двостороння реституція є обов`язковим наслідком визнаного судом недійсним правочину та не може бути проігнорована сторонами. Тобто при недійсності правочину повернення отриманого сторонами за своєю правовою природою становить юридичний обов`язок, що виникає із закону та юридичного факту недійсності правочину (аналогічний висновок викладено в пунктах 64 і 65 постанови судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.09.2021 у справі № 904/1907/15).

25. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Переважно спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини (схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 16.09.2025 у справі № 914/2023/24, від 11.02.2025 у справі № 922/985/24, від 12.11.2024 у справі № 911/3292/23, від 03.09.2024 у справі № 907/358/20, від 27.08.2024 у справі № 924/128/21, від 11.06.2024 у справі № 914/3293/20, від 07.05.2024 у справі № 910/11383/23).

Право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Вимога щодо захисту цивільного права чи інтересу має забезпечити їх поновлення, а в разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі отримання відповідного відшкодування.

Зазначені правові позиції неодноразово висловлювалися Великою Палатою Верховного Суду і Верховним Судом та узагальнено викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.08.2021 у справі № 903/1030/19.

26. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

27. Додатково в контексті обраного способу захисту, розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача в цих правовідносинах, позовні вимоги позивача не можуть бути задоволені (такі висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19 та в постановах Верховного Суду від 16.09.2025 у справі № 914/2023/24, від 11.02.2025 у справі № 922/985/24, від 06.02.2024 у справі № 916/1431/23, від 07.05.2024 у справі № 910/11383/23).

28. Водночас ефективність позовної вимоги має оцінюватися, виходячи з обставин справи та залежно від того, чи призведе задоволення такої вимоги до дійсного захисту інтересу позивача без необхідності повторного звернення до суду (принцип процесуальної економії). Таким чином, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тому ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, відповідати встановленим обставинам.

При цьому Велика Палата Верховного Суду в постановах від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 02.07.2019 у справі № 48/340, від 22.10.2019 у справі № 923/876/16 неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення.

29. Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постановах від 26.05.2023 у справі № 905/77/21, від 15.03.2024 у справі № 904/192/22 виснувала про те, що позовна вимога про визнання правочину недійсним може бути ефективним способом захисту цивільних прав лише в разі, якщо вона поєднується з позовною вимогою про застосування наслідків недійсності правочину, зокрема про стягнення коштів на користь позивача, повернення майна з володіння відповідача.

30. З урахуванням викладеного колегія суддів зазначає, що, розглядаючи справу № 906/18/25 по суті позовних вимог Агрофірми, суди попередніх інстанцій передусім повинні були з`ясувати, чи є обраний позивачем спосіб захисту ефективним для захисту його права у спірних правовідносинах.

31. Водночас суд першої інстанції, розглянувши справу № 924/1065/24 по суті заявлених позовних вимог, дійшов висновку про відмову в задоволенні позову ПП ПАФ "Лан" у зв`язку з необґрунтованістю і недоведеністю позовних вимог.

При цьому місцевий господарський суд додатково не досліджував того, яким чином визнання недійсними оспорюваних договорів суборенди земельних ділянок сільськогосподарського призначення призведе до відновлення права оренди Агрофірми на земельні ділянки, передані суборендарю.

32. Апеляційний суд, переглянувши в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції, не погодився з висновками місцевого господарського суду про відсутність підстав для задоволення позову, скасував рішення суду першої інстанції та ухвалив нове рішення, яким задовольнив позов ПП ПАФ "Лан" із підстав, викладених у пункті 5 цієї постанови.

При цьому суд апеляційної інстанції також не з`ясував питання щодо ефективності/неефективності обраного позивачем способу захисту у виді визнання судом недійсним оспорюваних договорів суборенди землі.

33. Згідно з частиною 4 статті 300 ГПК України суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини 1 статті 310, частиною 2 статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

34. Колегія суддів наголошує, що апеляційний суд помилково не врахував того, що позовна вимога про визнання правочину недійсним може бути ефективним способом захисту цивільних прав лише в разі, якщо вона поєднується з позовною вимогою про застосування наслідків недійсності правочину, зокрема, про стягнення коштів на користь позивача, витребування/повернення майна з володіння відповідача.

35. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.05.2023 у справі № 905/77/21, від 15.03.2024 у справі № 904/192/22 та в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.05.2024 у справі № 910/11383/23 (предмет позову - визнання недійсним договору оренди землі), від 27.08.2024 у справі № 924/128/21 (предмет позову - визнання недійсними договорів оренди землі), від 11.02.2025 у справі № 911/2748/21 (предмет позову - визнання недійсним договору оренди землі), від 26.08.2025 у справі № 915/508/24 (предмет позову - визнання недійсним договору оренди землі), від 23.09.2025 у справі № 924/1065/24 (предмет позову - визнання недійсним договору про продаж права оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення), від 18.11.2025 у справі № 916/3155/24 (предмет позову - визнання недійсним договору оренди земельних ділянок та зобов`язання орендаря повернути їх орендодавцю).

Зокрема, ухвалюючи постанову від 18.11.2025 у справі № 916/3155/24, Верховний Суд, застосовуючи правову позицію, викладену в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.03.2024 у справі № 904/192/22, погодився з висновком судів першої та апеляційний інстанцій про наявність підстав для визнання договору недійсним та повернення земельних ділянок Ренійській міській територіальній громаді в особі Ренійської міської ради з огляду на положення частини 1 статті 216 ЦК України.

36. Отже, Верховний Суд констатує, що пред`явлення позовної вимоги про визнання договору недійсним без вимоги про застосування наслідків його недійсності не є ефективним способом захисту, оскільки не призводить до поновлення прав позивача як суборендодавця земельних ділянок, які залишаються у фактичному володінні та користуванні Товариства як суборендаря.

37. Проте ПП ПАФ "Лан", звертаючись із позовом у цій справі, заявило позовну вимогу про визнання недійсними двох договорів суборенди земельних ділянок сільськогосподарського призначення, укладеного між позивачем і відповідачем, без пред`явлення вимоги про застосування наслідків недійсності правочинів, зокрема про повернення земельних ділянок, переданих Товариству в суборенду.

38. З урахуванням викладеного колегія суддів зазначає, що задоволення позовних вимог ПП ПАФ "Лан" про визнання недійсними договорів суборенди земельних ділянок сільськогосподарського призначення, укладених між сторонами, без пред`явлення вимоги про застосування наслідків недійсності оспорюваних правочинів, в цьому випадку є неефективним способом захисту прав Агрофірми.

39. Оскільки постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.11.2025 у справі № 916/3155/24 ухвалено та офіційно оприлюднено вже після подання відповідачем касаційної скарги у цій справі (17.11.2025), колегія суддів вважає за необхідне застосувати положення частини 4 стані 300 ГПК України та вийти за межі доводів касаційної скарги з метою врахування при вирішенні цього господарського спору зазначеною вище висновку Верховного Суду щодо застосування норм статей 16, 215, 216 ЦК України в подібних правовідносинах, наслідком чого є відмова в задоволенні позову з підстав обрання позивачем неефективного способу захисту своїх прав суборендодавця.

40. Зважаючи на викладене, покладений в основу оскаржуваної постанови висновок апеляційного суду щодо задоволення позовних вимог про визнання недійсними договорів суборенди від 27.06.2023 і від 01.07.2023 не відповідає усталеному правовому висновку, викладеному в постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.05.2023 у справі № 905/77/21, від 15.03.2024 у справі № 904/192/22 та в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.05.2024 у справі № 910/11383/23, від 27.08.2024 у справі № 924/128/21, від 11.02.2025 у справі № 911/2748/21, від 26.08.2025 у справі № 915/508/24, від 23.09.2025 у справі № 924/1065/24, від 18.11.2025 у справі № 916/3155/24, а тому постанову від 04.11.2025 необхідно скасувати.

41. Разом з тим, навівши в рішенні інші підстави для відмови в позові Агрофірми, місцевий господарський суд помилково не врахував того, що обрання неефективного способу захисту виключає необхідність додаткового встановлення судами обґрунтованості та доведеності позовних вимог (схожий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 11.12.2024 у справі № 911/3890/23).

42. Таким чином, із наведених вище мотивів Верховний Суд убачає підстави для зміни мотивувальної частини рішення від 06.08.2025, позаяк суд першої інстанції передчасно відмовив у задоволенні позову в зв`язку з його необгрунтованістю та недоведеністю.

Адже Велика Палата Верховного Суду неодноразово виснувала, що обрання позивачем неналежного або неефективного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові незалежно від інших встановлених судом обставин (див. постанови від 29.09.2020 у справі № 378/596/16-ц (пункт 77), від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19 (пункт 6.21), від 02.02.2021 у справі № 925/642/19 (пункт 52), від 06.04.2021 у справі № 910/10011/19 (пункт 99), від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 (пункт 76), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 155), від 15.09.2022 у справі № 910/12525/20 (пункт 148)), що в свою чергу виключає відмову в задоволенні позову з інших підстав.

43. У зв`язку з цим колегія суддів не бере до уваги, як передчасні, зазначені на обґрунтування підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України, доводи скаржника щодо неврахування апеляційним судом висновків щодо застосування положень статті 232 ЦК України у подібних правовідносинах (в контексті визначення та необхідності доведення позивачем наявності 3 (трьох) обов`язкових ознак правочину, вчиненого у результаті зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною), викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.10.2019 у справі № 911/2129/17, у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.12.2018 у справі № 910/7547/17, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.07.2022 у справі № 911/3448/20, від 14.03.2024 у справі № 920/395/23 та в постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 18.07.2018 у справі № 357/6663/16-ц, від 29.08.2018 у справі № 522/15095/15-ц, від 07.08.2019 у справі № 753/7290/17, від 21.02.2020 у справі № 182/3593/17, оскільки обрання позивачем неналежного або неефективного способу захисту своїх прав, яке є самостійною підставою для відмови в позові незалежно від інших встановлених судом обставин, виключає як необхідність надання Верховним Судом оцінки будь-яким іншим аргументам скаржника, так і необхідність подальшого дослідження оспорюваних договорів суборенди землі на предмет наявності чи відсутності підстав для визнання їх недійсними.

44. Отже, з огляду на те, що позивачем заявлено та апеляційним судом задоволено позов про визнання недійсними правочинів суборенди землі, тоді як ефективним способом захисту прав Агрофірми в спірних правовідносинах є зазначена позовна вимога саме в поєднанні з вимогою про повернення земельних ділянок, то суд першої інстанції, на відміну від суду апеляційної інстанції, дійшов загалом правильного висновку про відмову в задоволенні позову, однак помилився при викладенні мотивів ухваленого рішення від 06.08.2025, у зв`язку з чим касаційну скаргу необхідно задовольнити частково, оскаржувану постанову - скасувати, а рішення суду першої інстанції - змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови, не беручи до уваги передчасний висновок місцевого господарського суду про необґрунтованість і недоведеність позовних вимог, оскільки обрання позивачем неналежного або неефективного способу захисту своїх прав є самостійною та достатньою підставою для відмови в позові незалежно від інших встановлених судом обставин.

При цьому резолютивну частину рішення Господарського суду Житомирської області від 06.08.2025, а також додаткове рішення Господарського суду Житомирської області від 22.08.2025, яке ухвалене щодо питання розподілу витрат відповідача на професійну правничу допомогу та є невід`ємною частиною основного рішення у цій справі, слід залишити в силі.

Адже висновок апеляційного суду про необхідність скасування додаткового рішення Господарського суду Житомирської області від 22.08.2025 був зумовлений виключно обставиною скасування рішення Господарського суду Житомирської області від 06.08.2025 у справі № 906/18/25 як основного рішення внаслідок урахування висновку про втрату чинності додаткового рішення в разі скасування основного рішення, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.07.2023 у справі № 904/8884/21, натомість суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові не навів жодних інших підстав чи обґрунтувань на спростування висновку суду першої інстанції про доведеність, документальну обґрунтованість та розумність понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу.

45. З наведених раніше мотивів колегія суддів відхиляє необґрунтовані доводи позивача, викладені у відзиві на касаційну скаргу.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

46. Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

47. Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

48. Відповідно до частин 1, 4 статті 311 ГПК України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

49. Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, місцевий господарський суд, на відміну від апеляційного суду, дійшов загалом правильного висновку про відмову в задоволенні позову.

50. Отже, суд касаційної інстанції згідно з частиною 4 статті 300 ГПК України вважає за необхідне вийти за межі доводів касаційної скарги із метою врахування висновку щодо застосування норм статей 16, 215, 216 ЦК України в подібних правовідносинах, викладеного в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.09.2025 у справі № 924/1065/24, від 18.11.2025 у справі № 916/3155/24, та, як наслідок, касаційну скаргу задовольнити частково, оскаржувану постанову - скасувати, а рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову - змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови, а саме відмовити в задоволенні позову з підстав обрання позивачем неефективного способу захисту своїх прав, а не в зв`язку з необґрунтованістю і недоведеністю позовних вимог.

При цьому резолютивну частину рішення Господарського суду Житомирської області від 06.08.2025 та додаткове рішення Господарського суду Житомирської області від 22.08.2025, яке є невід`ємною частиною основного рішення у цій справі, слід залишити в силі.

Розподіл судових витрат

51. З огляду на те, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню шляхом залишення в силі резолютивної частини рішення суду першої інстанції (щодо відмови в задоволенні двох позовних вимог немайнового характеру (про визнання недійсними двох договорів)), яке (рішення) змінюється лише в мотивувальній частині, то Верховний Суд, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат, передбаченими статтею 129 ГПК України, вбачає підстави для здійснення розподілу судових витрат у виді судового збору в сумі 9689,60 грн, сплаченого відповідачем за подання касаційної скарги, шляхом покладання на позивача обов`язку з відшкодування витрат скаржника в зазначеній сумі, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 311, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "МК-Агролайф" задовольнити частково.

Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 04.11.2025 у справі № 906/18/25 скасувати.

Рішення Господарського суду Житомирської області від 06.08.2025 у справі № 906/18/25 змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

У решті (щодо відмови в задоволенні позову) рішення Господарського суду Житомирської області від 06.08.2025 у цій справі залишити в силі.

Додаткове рішення Господарського суду Житомирської області від 22.08.2025 у справі № 906/18/25 залишити в силі.

Стягнути з Приватного підприємства "Приватна агрофірма "Лан" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МК-Агролайф" 9689 (дев`ять тисяч шістсот вісімдесят дев`ять) грн 60 коп. витрат зі сплати судового збору, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції.

Наказ доручити видати Господарському суду Житомирської області.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Ю. Я. Чумак

Судді Т. Б. Дроботова

Н. О. Багай