РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.01.2026Справа № 910/11937/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В., за участі секретаря судового засідання Крутиголови В.О. розглянувши матеріали справи

За позовом ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІМА ІНТЕРНЕШНЛ КИЇВ»

про визнання трудових відносин припиненими

за участі представників:

від позивача - Строєв О.В.

від відповідача - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІМА ІНТЕРНЕШНЛ КИЇВ» про визнання припинення трудових відносин.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 позбавлений можливості звільнитись із займаної посади директора Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІМА ІНТЕРНЕШНЛ КИЇВ» у передбачений чинним законодавством спосіб. Позивач просить суд визнати припиненими трудові відносини ОСОБА_1 з ТОВ «ФІМА ІНТЕРНЕШНЛ КИЇВ» з 30.06.2017 у зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 із займаної посади директора ТОВ «ФІМА ІНТЕРНЕШНЛ КИЇВ» за власним бажанням на підставі ч.1 ст.38 КЗпП України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.10.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов.

Відповідач уповноваженого представника у судове засідання не направив, протягом усього часу розгляду справи відзиву на позов не подав.

Розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи засновниками (учасниками) Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІМА ІНТЕРНЕШНЛ КИЇВ» є: ОСОБА_2 (частка становить 10% статутного капіталу), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ФІРМА ГРУПА Д. Д.

Відповідно до п.8 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІМА ІНТЕРНЕШНЛ КИЇВ» (далі - Статут) Вищим органом Товариства є Збори Учасників. Вони складаються з Учасників або призначених ними представників. Збори Учасників правомочні приймати рішення по всім питанням діяльності Товариства. Учасники мають кількість голосів у Зборах пропорційно розміру їх частки в Статутному капіталі Товариства. У випадку розгляду питання про виключення Учасника з Товариства, цей Учасник або його представник, не приймає участі у голосуванні.

До виключної компетенції зборів Учасників належить, зокрема, обрання та відкликання Директора та членів Ревізійної комісії, визначення форми контролю за їх діяльністю, виключення Учасника з Товариства.

Рішення Загальних Зборів приймаються простою більшістю голосів від числа присутніх учасників.

Збори Учасників збираються по мірі необхідності, але не рідше одного разу на рік. Позачергові Збори Учасників скликаються Головою Товариства, якщо цього вимагають інтереси Товариства. Учасники Товариства, що володіють загалом не менше як 10% голосів, можуть вимагати проведення позачергових Зборів Учасників у будь-який час і з будь-якого приводу, що стосується діяльності Товариства. Якщо протягом 25 днів Голова Товариства не виконав цю вимогу, вони мають право на самостійне скликання Зборів Учасників.

Збори Учасників вважаються правомочними, якщо на них присутні Учасники (представники Учасників), які володіють в сукупності понад 60% голосів. Будь-який Учасник Товариства має право вимагати розгляду питання на Зборах Учасників за умови, що воно буде ним поставлене не пізніше, як за 25 днів до початку проведення зборів. Брати участь у зборах з правом дорадчого голосу можуть члени виконавчих органів, які не є Учасниками Товариства.

Про проведення Зборів Учасників Товариства, вони (учасники) повинні бути повідомлені персонально, шляхом направлення рекомендованих листів поштою за адресою місця проживання (місця знаходження) Учасника, з вказівкою часу і місця проведення зборів і порядку денного. Повідомлення повинно бути зроблене не менше як за 30 днів до скликання зборів.

Відповідно до п.9 Статуту виконавчий орган - Директор. Директор має право підпису.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Зборів Засновників (Учасників) ТОВ «ФІМА ІНТЕРНЕШНЛ КИЇВ», оформленим протоколом №11 від 15.02.2010 призначено Директором ТОВ «ФІМА ІНТЕРНЕШНЛ КИЇВ» ОСОБА_1 з 01.03.2010.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 30 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", до компетенції загальних зборів учасників належать обрання одноосібного виконавчого органу товариства або членів колегіального виконавчого органу (всіх чи окремо одного або декількох з них), встановлення розміру винагороди членам виконавчого органу товариства.

За приписами ч. 4 ст. 39 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», виконавчий орган товариства є одноосібним. Назвою одноосібного виконавчого органу є "директор", якщо статутом не передбачена інша назва.

Як зазначено в ч. 13 ст. 39 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», повноваження одноосібного виконавчого органу чи голови колегіального виконавчого органу можуть бути припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень лише шляхом обрання нового одноосібного виконавчого органу чи голови колегіального виконавчого органу або тимчасових виконувачів їхніх обов`язків. У разі припинення повноважень одноосібного виконавчого органу або члена колегіального виконавчого органу договір із цією особою вважається припиненим. Статутом товариства може бути передбачено вимогу про обрання нових членів чи тимчасових виконувачів обов`язків для всіх членів колегіального виконавчого органу.

За таких обставин, звільнення директора товариства з обмеженою відповідальністю можливе лише за умови прийняття відповідного рішення загальними зборами учасників Товариства, тобто, внаслідок прийняття управлінського рішення.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Використання примусової праці забороняється. Не вважається примусовою працею військова або альтернативна (невійськова) служба, а також робота чи служба, яка виконується особою за вироком чи іншим рішенням суду або відповідно до законів про воєнний і про надзвичайний стан.

Конституційний Суд України у Рішеннях від 07.07.2004 № 14-рп/2004, від 16.10.2007 № 8-рп/2007 та від 29.01.2008 № 2-рп/2008 визначене статтею 43 Конституції України право на працю розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України, трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або часткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які не потребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації.

Згідно з ч. 12 ст. 40 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», з одноосібним виконавчим органом та кожним членом колегіального виконавчого органу укладається цивільно-правовий або трудовий договір (контракт). Договір (контракт), що укладається з одноосібним виконавчим органом та членом колегіального виконавчого органу, від імені товариства підписує особа, уповноважена на таке підписання загальними зборами учасників.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 КЗпП України, будь-яке пряме або непряме обмеження трудових прав при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається.

Підставами припинення трудового договору, зокрема, є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (п. 4 ч. 1 ст. 36 КЗпП України).

Відповідно до ст. 38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це роботодавця письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до закладу освіти; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю І групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), роботодавець повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, роботодавець не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору.

Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо роботодавець не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.

У постанові Верховного Суду від 24.12.2019 у справі № 758/1861/18 зазначено, що відповідно до трудового законодавства України, керівник товариства (директор), як будь-який інший працівник, має право звільнитися за власним бажанням, попередивши власника або уповноважений ним орган про таке звільнення письмово за два тижні.

Особливість звільнення директора полягає в тому, що воно відбувається за рішенням загальних зборів учасників товариства.

У випадку відсутності рішення загальних зборів учасників товариства про звільнення керівника, зокрема, через неможливість зібрати кворум для проведення загальних зборів, керівнику з метою зaхиcтy своїх прав надано можливість звернутися до суду із вимогою про визнання трудових відносин припиненими.

Суд зазначає, що праву директора товариства на звільнення за власним бажанням кореспондує обов`язок учасників товариства провести загальні збори та розглянути заяву директора про звільнення і створення виконавчого органу.

Позивачем до матеріалів справи додано заяву ОСОБА_1 від 10.06.2017 про звільнення з робити з посади директора за власним бажанням 30.06.2017.

Також, в матеріалах справи наявний наказ №1к (розпорядження) про припинення трудового договору (контракту).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем 16.05.2025 на адреси учасників засновників (учасників) Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІМА ІНТЕРНЕШНЛ КИЇВ» було направлено заяву про звільнення ОСОБА_1 та повідомлення від 12.05.2025 про скликання загальних зборів учасників ТОВ «ФІМА ІНТЕРНЕШНЛ КИЇВ» 29.08.2025 о 12:00 год. за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 36-Б із порядком денним: прийняття рішення учасниками Товариства про припинення повноважень директора Товариства ОСОБА_1 з 30.06.2017 відповідно до змісту заяви про звільнення від 10.06.2017, а також про призначення на посаду директора іншої особи; призначення відповідальної особи для реєстрації змін про зміну директора Товариства в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Направлення позивачем зазначених повідомлень та заяв учасникам Товариства підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими накладними, описами вкладення в пошті відправлення та фіскальними чеками.

29.08.2025 ОСОБА_1 складено Протокол про те, що Загальні збори учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІМА ІНТЕРНЕШНЛ КИЇВ» скликані на 29.08.2025 на 12:00 год. не відбулися у зв`язку із неявною учасників Товариства (відсутність кворуму для проведення позачергових Загальних Зборів), заяв про причини відсутності та про перенесення зборів на іншу дату не подано.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинив усі необхідні дії та дотримався встановленого законом порядку припинення трудових відносин з ТОВ «ФІМА ІНТЕРНЕШНЛ КИЇВ».

Разом з тим, провести загальні збори учасників Товариства та розглянути заяву директора про звільнення є неможливим з об`єктивних причин, а саме внаслідок неможливості забезпечення кворуму на загальних зборах Товариства для розгляду заяви директора про звільнення.

Крім того, відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, що наведена в постанові від 06.09.2023 у справі № 127/27466/20 «за відсутності рішення загальних зборів учасників товариства про звільнення керівника з метою захисту своїх прав він може звернутися до суду, однак вважає, що належним та ефективним способом захисту його прав та законних інтересів у такому випадку буде не вимога про визнання трудових відносин припиненими (визначення юридичного факту), про що йдеться у постановах КЦС ВС від 24.12.2019 у справі № 758/1861/18 та від 17.03.2021 у справі № 761/40378/18, а вимога припинити такі трудові відносини за рішенням суду, які (трудові відносини) будуть припинені саме з дати набрання судовим рішенням законної сили, адже констатація ретроспективно припинення трудових відносин певною датою у минулому, зокрема через два тижні після написання / подання заяви про звільнення, як у цій справі, по суті зводиться до встановлення факту припинення цих правовідносин з відповідної дати без прийняття загальними зборами товариства відповідного рішення.

На переконання колегії суддів, підхід, коли суд констатує відсутність рішення загальних зборів про звільнення з посади керівника (виконавчого органу), втім установлює факт припинення трудових відносин на дату закінчення двотижневого строку, наданого на завчасне повідомлення про звільнення, не свідчить про існування між сторонами юридичного спору з можливістю захистити трудові права, які при такому підході не є порушеними.

При цьому колегія суддів вважає, що право на припинення трудових відносин на посаді директора (виконавчого органу) товариства саме за рішенням суду і саме з дати набуття ним (рішенням) чинності враховує можливість товариства доводити інші підстави звільнення, які можуть відрізнятись від підстав звільнення за власним бажанням.

Ураховуючи специфіку реалізації права звільнитися з посади керівника (директора) товариства саме за рішенням загальних зборів товариства, колегія суддів звертає увагу на те, що встановлений КЗпП України двотижневий строк може бути недостатнім для вирішення питання зміни керівника та визначення підстав звільнення. На думку колегії суддів, такий строк має бути розумним, тобто таким, що надає обом сторонам реальну можливість вирішити спірне питання припинення трудових відносин без зловживання правом, а також акцентує увагу на помилковості підходу, за якого в усіх випадках констатується припинення трудових відносин через два тижні після подання / надіслання заяви про звільнення за власним бажанням, якщо на цей час рішення загальними зборами не прийнято.»

Отже, в даному випадку належним та ефективним способом захисту прав та законних інтересів позивача буде не визнання трудових відносин припиненими (визначення юридичного факту), а саме припинення трудових відносини між позивачем та відповідачем з дати набрання рішенням суду законної сили, у зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 за власним бажанням із займаної посади директора Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІМА ІНТЕРНЕШНЛ КИЇВ» на підставі ч.1 ст. 38 Кодексу законів про працю України

Відтак, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Припинити трудові відносини між ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІМА ІНТЕРНЕШНЛ КИЇВ» (01033, м. Київ. вул. Саксаганського, буд. 36-Б, ідентифікаційний код: 35138019) у зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 за власним бажанням із займаної посади директора Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІМА ІНТЕРНЕШНЛ КИЇВ» на підставі ч.1 ст. 38 Кодексу законів про працю України.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІМА ІНТЕРНЕШНЛ КИЇВ» (01033, м. Київ. вул. Саксаганського, буд. 36-Б, ідентифікаційний код: 35138019) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 28.01.2026

Суддя Я.В. Маринченко