ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2026 Справа № 914/2936/25

Господарський суд Львівської області в складі головуючої судді Бургарт Т.І., при секретарі судового засідання Зусько І.С., розглянувши в судовому засіданні справу

за позовом: Фонд розвитку інновацій (04107, Україна, місто Київ, вулиця Отто Шмідта, будинок 26; );

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Випробувально-атестаційний центр ізоляційних матеріалів та технологій» (79053, Україна, Львівська обл.,місто Львів, вулиця Наукова, будинок 5; );

про: стягнення заборгованості у розмірі 1' 038'311,71 грн,-

з участю:

представника позивача: Слободська Д.Р. ( в режимі ВКЗ);

представника відповідача: не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Фонд розвитку інновацій (далі також Фонд, позивач) звернувся до Господарського суду Львівської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Випробувально-атестаційний центр ізоляційних матеріалів та технологій» (далі також ТзОВ «Випробувально-атестаційний центр ізоляційних матеріалів та технологій», відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 1 038 311,71 грн.

Попередній рух справи відображено у відповідних ухвалах суду та протоколах судових засідань.

Аргументи учасників справи

Аргументи позивача

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17 вересня 2024 року між позивачем та відповідачем укладено договір про надання гранту на участь у програмі розвитку технологій, що можуть використовуватися у сфері оборони, відповідно до умов якого позивач надав відповідачеві фінансову підтримку у розмірі 1' 033' 977,50 грн, а відповідач зобов`язався використати грант на умовах, визначеними договором та додатками до нього.

У порушення умов договору, відповідачем не подано фінансового звіту про використання коштів гранту у встановлений договором термін, що стало підставою для прийняття позивачем рішення про повернення коштів гранту, наданих заявнику, у повному обсязі.

Відповідач у встановлений позивачем строк грошові кошти не повернув, у зв`язку з чим позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом про їх стягнення.

Крім того, відповідно до вимог статті 625 Цивільного кодексу України, у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання, позивачем нараховано три відсотки річних як встановлений законом вид цивільно-правової відповідальності боржника за користування чужими грошовими коштами, що становить 4 334,21 грн

З огляду на викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 1 038 311,71 грн.

Аргументи відповідача

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов та заперечень проти позовних вимог не скористався.

Ухвалу Господарського суду Львівської області від 29 вересня 2025 року про відкриття провадження у справі було надіслано відповідачу за його юридичною адресою, що підтверджується списком розсилки поштової кореспонденції (а.с. 48), однак вказана ухвала відповідачу не вручена та повернута до суду (а.с. 90- 93).

Ухвали суду від 30 жовтня та 17 листопада 2025 року, надіслані за юридичною адресою відповідача (а.с. 86, 98), також повернулися до суду з відміткою «закінчення встановленого терміну зберігання» (а.с. 108- 109).

Ухвалу суду від 01 грудня 2025 року повторно направлено відповідачу за юридичною адресою, що підтверджується списком розсилки поштової кореспонденції (а.с. 107).

Крім того, Відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалами суду у даній справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua) відповідно до Закону України «Про доступ до судових рішень».

Викладене в сукупності свідчить про належне повідомлення відповідача про дату, час і місце проведення судових засідань та покладені на нього судом обов`язки, обізнаність останнього про дане судове провадження.

Відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з частиною 1 статті 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Проаналізувавши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про достатність матеріалів справи для її розгляду по суті за відсутності представника відповідача та його відзиву на позовну заяву.

Обставини, встановлені судом

17 вересня 2024 року між Фондом розвитку інновацій (далі також Фонд) та ТзОВ «Випробувально-атестаційний центр ізоляційних матеріалів та технологій» (далі також заявник) укладено договір про надання гранту на участь у програмі розвитку технологій, що можуть використовуватися у сфері оборони - BRAVE1 № 126-BRV/09/2024 (далі також договір), відповідно до підпункту 1.1 якого Фонд надає заявнику на умовах, визначених цим договором, фінансову підтримку у формі гранту («Грант»), а заявник використовує грант на умовах, визначених цим договором та додатками до нього.

Договір № 126-BRV/09/2024 та додатки до нього підписані кваліфікованими електронними підписами (далі - КЕП) уповноважених представників сторін, що підтверджується наявним у матеріалах справи відповідним протоколом створення та перевірки кваліфікованого електронного підпису ( а.с. 23).

Відповідно до підпункту 2.1 договору загальний розмір гранту становить 1' 033' 977,50 грн, що визначається як загальна сума витрат згідно із заповненого заявником кошторису («Кошторис») у доларах США за офіційним курсом НБУ до гривні станом на дату укладення договору.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи загального кошторису № 332, його загальні витрати заплановано у розмірі 1' 033' 977, 50 грн (а.с.73-74).

Сторони узгодили, що заявник надає гарантії щодо дотримання умов договору та прозорого використання коштів гранту.

Зокрема, підпунктом 3.1 договору погоджено, що заявник гарантує повне забезпечення можливості Фонду проводити моніторинг реалізації діяльності заявника (п.п. 3.1.2); заявник гарантує використання коштів гранту відповідно до умов цього договору та додатків до нього (п.п. 3.1.3); заявник гарантує наявність у нього належної системи обліку доходів і витрат та подачу звітів у спосіб, що відображає усі операції із коштами гранту у повному обсязі (п.п. 3.1.4); заявник гарантує здійснення діяльності виключно відповідно до додатку № 1 (заявка заявника).

При цьому, положеннями підпункту 1.1 договору закріплено, що видача гранту відбувається виключно за умови подальшого моніторингу Фондом порядку використання коштів гранту. Сторони домовилися, що заявник надає згоду на перевірку Фондом фінансового звіту про використання коштів заявником .

Додатком № 2 до договору сторонами затверджено форму фінансового звіту заявника ( а.с. 76-78 зворотна сторона).

Додатком № 3 до договору встановлена форма звіту про діяльність заявника (зворотна а.с. 78-79).

Пунктом 1.2. договору передбачено що не пізніше, ніж через десять робочих днів після закінчення звітного періоду заявник зобов`язується подавати:

-фінансовий звіт згідно з формою, передбаченою додатком № 2 (форма фінансового звіту заявника), та

-звіт про діяльність згідно з формою, що у додатку № 3 (форма звіту про діяльність заявника.

Згідно з підпунктом 1.2 договору звітним періодом для цілей цього договору визначається шість місяців. Звітний період може бути подовжений максимум до 6 місяців за рішенням моніторингової комісії Фонду.

Першим днем звітного періоду є день зарахування коштів гранту на банківський рахунок заявника, призначеного для обліку коштів, пов`язаних з реалізацією гранту. Звітний період завершується у відповідне число наступного місяця за місяцем, в якому було зараховано кошти на банківський рахунок заявника, якщо звітним періодом визначено один місяць, або у відповідне число місяця, в якому завершується звітний період.

19 вересня 2024 року позивач перерахував на рахунок відповідача суму грошових коштів гранту в розмірі 1' 033' 977, 50 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 225 від 18 вересня 2024 року (а.с. 29).

Згідно з підпунктом 11 договору, у разі отримання обґрунтованого звернення заявника, Фонд (моніторингова комісія) може зупинити фінансування (використання заявником коштів гранту) на строк, визначений моніторинговою комісією, але не більше 3-х місяців. Строк, протягом якого було зупинено фінансування відповідно до цього абзацу, не враховується у звітному періоді. Дата завершення звітного періоду визначається з урахуванням строку зупинення фінансування.

17 березня 2025 року відповідачем подано лист-клопотання про призупинення на 3 місяці фінансування вищезазначеного проєкту у зв`язку із смертю директора ТзОВ «Випробувально-атестаційний центр ізоляційних матеріалів та технологій» (а.с. 30).

17 березня 2025 року, на підставі вищезазначеного звернення відповідача, моніторинговою комісією позивача прийнято рішення, що оформлене протоколом № BRV-204 про зупинення фінансування заявника з 17 березня 2025 року по 16 червня 2025 року. Встановлено дату завершення звітного періоду - 19 червня 2025 року (а.с. 27).

19 червня 2025 року позивачем на електронну адресу відповідача надіслано лист, у якому повідомлено про необхідність подання до 03 липня 2025 року передбачених договором звітів та супровідних документів (а.с. 31-32).

Відповіді на вказане звернення позивач не отримав.

14 липня 2025 року відповідачу повторно надіслано лист з вимогою подати до 18 липня 2025 року фінансовий звіт із супровідними документами, що підтверджують цільове використання коштів гранту, а також звіт про діяльність за заявкою № 332. У зазначеному листі відповідача також було повідомлено, що у разі невиконання цієї вимоги Фондом буде прийнято рішення про повернення всієї суми гранту (а.с. 33-34).

Вказаний лист відповідачем також залишено без реагування.

Приписами пункту 11 договору встановлено, що Фонд може прийняти рішення про повернення коштів гранту, наданих заявнику, повністю або частково у разі порушення будь-яких умов програми або невиконання умов договору, в тому числі, і у разі ненадання заявником фінансового звіту про використання коштів гранту на вимогу Фонду та неспроможності заявника забезпечити доступ Фонду до документів про діяльність заявника та супровідних документів.

За умовами підпункту 8.1 договору сторони відповідають за своїми зобов`язаннями в межах, визначених чинним законодавством України. Порушенням договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього договору.

23 липня 2025 року моніторингова комісія позивача прийняла рішення, оформлене протоколом № BRV-515, про повернення впродовж двох банківських днів з моменту отримання рішення коштів гранту, наданих відповідачу у повному обсязі у зв`язку із невиконанням умов договору (а.с. 24-26).

Протокол засідання моніторингової комісії надіслано відповідачу через електронну пошту 24 липня 2025 року (а.с. 35).

28 серпня 2025 року позивачем надіслано ТзОВ «Випробувально-атестаційний центр ізоляційних матеріалів та технологій» претензію № 04/03.1-945, у якій зазначено, що у встановлений строк кошти гранту на рахунок Фонду не повернуті. У зв`язку з цим позивач вимагав повернення суми гранту у розмірі 1' 033' 977,50 грн, а також нараховані 3 % річних. У претензії відповідача було попереджено, що у разі несплати зазначених сум протягом п`яти днів з дня її отримання спір буде вирішено у судовому порядку (а.с. 16-20).

Дана претензія була надіслана на юридичну адресу відповідача, що підтверджується описом вкладення цінного листа та накладною № 467 (а.с. 21), а також на електронні адреси, зазначені у заявці на участь у грантовій програмі, що підтверджується знімком екрану електронної пошти (а.с. 22).

З огляду на підпункт 4.1. договору, в якому погоджено сторонами спосіб комунікації, направлення претензії на вказані електронні адреси вважається належним повідомленням відповідача, а відповідна кореспонденція - такою, що вручена відповідачу. Документи, які відправлені електронною поштою, мають повну юридичну силу, породжують права та обов`язки для сторін, можуть бути подані в судові інстанції в якості належних доказів і не можуть заперечуватись стороною, від імені якої вони були відправлені.

Електронні адреси для офіційного листування відповідачем вказано у заявці на участь у грантовій програмі (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3).

У зв`язку з відсутністю реакції на претензії позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача наданої суми гранту у розмірі 1' 033' 977, 50 грн, а також 4' 334,21 грн 3 % річних, нарахованих позивачем на підставі статті 625 Цивільного кодексу України.

Оцінка суду

Згідно статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 1 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» від 26 листопада 2015 року № 848-VIII, грант - це фінансові чи інші ресурси, надані на безоплатній і безповоротній основі державою, юридичними, фізичними особами, у тому числі іноземними, та (або) міжнародними організаціями для розвитку матеріально-технічної бази для провадження наукової і науково-технічної діяльності, проведення конкретних фундаментальних та (або) прикладних наукових досліджень, науково-технічних (експериментальних) розробок, зокрема на оплату праці наукових (науково-педагогічних) працівників у рамках їх виконання, за напрямами і на умовах, визначених надавачами гранту.

Як вбачається з матеріалів справи, правовідносини між сторонами виникли на підставі договору про надання гранту на участь в програмі розвитку технологій, що можуть використовуватися у сфері оборони№ 126-BRV/09/2023 від 17 вересня 2024 року.

Зазначений договір за своєю правовою природою є цивільно-правовим договором, укладеним у межах реалізації грантової програми, що відповідає наведеному вище визначенню гранту. Його укладення підтверджується підписанням сторонами договору та додатків до нього з використанням кваліфікованих електронних підписів, а також погодженням заявки заявника, яка є невід`ємною частиною договірного регулювання.

Укладення договору № 126-BRV/09/2024 свідчить про досягнення сторонами домовленості щодо істотних умов грантової підтримки та, відповідно, про виникнення між ними взаємних цивільних прав і обов`язків. Так, у Фонду розвитку інновацій виник обов`язок надати заявнику фінансову підтримку у формі гранту у визначеному договором обсязі в сумі 1' 033' 977,50 грн та на встановлених умовах, а у заявника - обов`язок використати надані кошти виключно за цільовим призначенням, у порядку та в межах, визначених договором, додатками до нього та затвердженою заявкою.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що між сторонами на підставі договору про надання гранту виникли взаємні зобов`язання у розумінні статті 509 ЦК України, підставою яких є укладений між ними цивільно-правовий договір.

На виконання умов вказаного договору позивачем, згідно з затвердженим сторонами кошторисом, перераховано на рахунок відповідача грант у формі грошових коштів в розмірі 1' 033' 977,50 грн.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позивач виконав покладені на нього договірні зобов`язання належним чином, у повному обсязі та у спосіб, передбачений умовами договору про надання гранту, шляхом своєчасного перерахування відповідачу узгодженої суми грантового фінансування.

Відтак, у відповідача, який отримав кошти грантової підтримки, виник зустрічний обов`язок використати надані кошти виключно за цільовим призначенням, у порядку та в межах, визначених договором, а також виконати інші договірні умови, зокрема - подати відповідні звіти про використання грантових коштів.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається зі змісту пункту 1.2. Договору відповідач зобов`язався подати позивачу фінансовий звіт та звіт про діяльність згідно форм наведених у Додатках №2 та №3 впродовж 10-ти робочих днів після закінчення звітного періоду.

Відповідно до пункту 11 договору звітний період розпочинається з дати зарахування грантових коштів на банківський рахунок отримувача. Оскільки такі кошти були зараховані 19 вересня 2024 року, суд дійшов висновку про обгрунтованість тверджень позивача про те, що звітний період за договором розпочався саме з цієї дати.

Разом із тим суд враховує, що у зв`язку зі смертю директора ТзОВ «Випробувально-атестаційний центр ізоляційних матеріалів та технологій» відповідач скористався передбаченим пунктом 11 договору правом на зупинення фінансування (використання коштів гранту), звернувшись 17 березня 2025 року до Фонду з відповідним клопотанням.

На підставі зазначеного звернення моніторинговою комісією позивача прийнято рішення про зупинення фінансування з 17 березня 2025 року по 16 червня 2025 року включно, що відповідає узгодженому сторонами договору порядку та свідчить про погодження позивачем такого зупинення.

Згідно з пунктом 11 договору строк зупинення фінансування не враховується у звітному періоді. Рішенням моніторингової комісії фінансування було зупинено з 17 березня 2025 року по 16 червня 2025 року, у зв`язку з чим зазначений період не підлягає зарахуванню до звітного періоду. З урахуванням цього звітний період завершився 19 червня 2025 року.

Відтак обов`язок відповідача подати фінансовий звіт про використання коштів гранту та звіт про діяльність мав бути виконаний не пізніше ніж протягом десяти робочих днів після закінчення звітного періоду.

Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогами про подання фінансового звіту про використання коштів гранту, звіту про діяльність та супровідних документів, однак зазначені вимоги відповідачем виконані не були.

За встановлених судом обставин суд дійшов висновку, що відповідачем порушено умови договору про надання гранту, зокрема вимоги пункту 1.2 договору щодо обов`язку подання фінансового звіту про використання коштів гранту та звіту про діяльність у визначений договором строк, а також підпункти 3.1.2, 3.1.4 договору в частині забезпечення можливості здійснення Фондом моніторингу та належного обліку і звітування про операції з коштами гранту.

Невиконання відповідачем зазначених договірних обов`язків, попри належне виконання позивачем своїх зобов`язань та неодноразові вимоги про подання звітності, суд розцінює як порушення умов договору, що відповідно до пункту 11 договору є підставою для застосування передбачених ним правових наслідків.

Зокрема, згідно із зазначеним пунктом договору , позивач уповноважений прийняти рішення про повернення коштів гранту, наданих відповідачу, повністю або частково у разі порушення будь-яких умов програми або невиконання умов договору.

Скориставшись наданим договором правом, 23 липня 2025 року позивач прийняв рішення про повернення коштів гранту в повному обсязі.

Оцінюючи правомірність зазначеного рішення, суд виходить з того, що воно прийняте уповноваженим органом позивача, у межах повноважень, передбачених договором, за наявності встановлених договором підстав та з дотриманням погодженого сторонами порядку.

За таких обставин суд дійшов висновку, що рішення позивача про повернення коштів гранту є законним, обґрунтованим та таким, що відповідає умовам договору і вимогам чинного законодавства України, а відтак підлягають застосуванню визначені ним правові наслідки для відповідача.

Зазначене рішення скеровано відповідачу на електронні адреси, вказані у заявці на участь у грантовій програмі, що підтверджується належними доказами, наявними в матеріалах справи, зокрема знімком екрану електронної пошти.

Згідно з підпунктом 4.1 договору, в якому сторони погодили спосіб комунікації, направлення претензії на зазначену електронну адресу вважається належним повідомленням відповідача, а відповідна кореспонденція - такою, що вручається відповідачу. Документи, надіслані електронною поштою, мають повну юридичну силу, породжують права та обов`язки для сторін і можуть бути використані як належні докази в судових інстанціях.

Враховуючи постанову Великої Палати Верховного Суду від 21 червня 2023 року у справі №916/3027/21, суд наголошує, що електронне листування, включаючи кореспонденцію, надіслану через електронну пошту, може бути визнано належним доказом у справі лише за умови, що є можливість встановити авторів цього листування та його зміст.

Оскільки в даному випадку кореспонденція була надіслана на електронну адресу, вказану відповідачем у заявці на участь у грантовій програмі, і підтверджена доказами (знімок екрану, накладна), суд вважає, що вона відповідає вимогам щодо належності та допустимості.

Отже, з урахуванням усіх обставин справи та встановлених фактів, суд встановлює, що відповідач вважається належно повідомленим про претензію та рішення позивача.

Відповідно, йому було вручено відповідні документи в спосіб, узгоджений сторонами договору, що підтверджується належними доказами.

Відповідно до умов пункту 8.4 договору, у разі прийняття Фондом рішення про повернення коштів гранту заявник зобов`язаний повернути отримані кошти, як правило, впродовж двох банківських днів з моменту отримання відповідної вимоги, якщо інші строки не встановлені Фондом.

Оскільки рішення моніторингової комісії позивача, оформлене протоколом № BRV-515 від 23 липня 2025 року, отримане відповідачем 24 липня 2025 року, що підтверджується матеріалами справи, обов`язок повернути кошти гранту у повному обсязі виник у відповідача не пізніше 28 липня 2025 року включно.

Стаття 599 ЦК України вказує на те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд зазначає, що відповідач покладений на нього договором обов`язок щодо подання фінансового звіту про використання коштів гранту та звіту про діяльність у встановлені договором строки не виконав. Унаслідок невиконання зазначених договірних зобов`язань у відповідача виник обов`язок повернути отримані грантові кошти, що зумовило утворення заборгованості у розмірі 1' 033' 977,50 грн.

Матеріали справи не містять доказів, що відповідач виконав рішення позивача, оформлене протокол №BRV-515 від 23 липня 2025 року. Зокрема, у справі відсутні платіжні документи, банківські виписки, акти перерахування коштів або будь-які інші підтвердження того, що сума гранту в розмірі 1' 033' 977,50 грн була перерахована на рахунок Фонду. Водночас відповідач не надав жодних письмових повідомлень про виконання або відстрочення виконання цієї вимоги.

Таким чином, з матеріалів справи випливає, що рішення про повернення коштів гранту залишилося без виконання.

З урахуванням встановленого вище, приймаючи до уваги, що відповідачем не надано суду належних доказів на спростування викладених у позові обставин та доказів повернення позивачу коштів гранту, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача в частині основного боргу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Окрім того, позивачем нараховано 3?% річних у розмірі 4' 334,21 грн.

Щодо цього суд зазначає таке.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (частина 1 статті 625 Цивільного кодексу України).

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина 2 стаття 625 Цивільного кодексу України).

Із висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 07 квітня 2020 року у справі №910/4590/19 вбачається, що зобов`язання зі, в тому числі, 3% річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про їх сплату є додатковою до основної вимоги.

Передбачене частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України нарахування 3% річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №464/3790/16-ц).

Нарахування трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Схожі висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі №703/2718/16-ц).

Таким чином, у статті 625 Цивільного кодексу України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Позивачем нараховано 3 % річних за період з 29 липня 2025 року (день, наступний за останнім днем встановленого договором строку для повернення коштів гранту - 28 липня 2025 року) по 17 вересня 2025 року.

Розмір 3% річних розраховується за формулою:

3 % = С x 3 x Д/ 365/100, де

С- сума заборгованості,

Д - кількість днів прострочення.

За вказаний період (51 день) розрахунок здійснено наступним чином: 1' 033' 977,50 Ч 3 % Ч 51 ч 365 ч100= 4?334,21 грн.

Отже, загальна сума нарахованих 3 % річних за зазначений період становить 4' 334,21 грн.

Отже, суд, здійснивши перевірку правильності нарахування пені та штрафу, заявлених позивачем, дійшов висновку, що такий здійснено коректно, 4' 334,21 грн 3 % річних до стягнення підлягають у повному обсязі.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що вищезазначене свідчить про порушення відповідачем права позивача на порушення відповідачем права позивача на повернення наданих грантових коштів та отримання належної грошової компенсації у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання, і таке право підлягає захисту судом в порядку, передбаченому пунктом 5 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України, зокрема, шляхом примусового виконання обов`язку в натурі.

Враховуючи зазначені обставини справи, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню у сумі 1' 038' 311,71 грн.

Судові витрати

У відповідності до частини 1 статті 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При зверненні до суду із позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 12' 459,74 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 545 від 18 вересня 2025 року (а.с. 11).

Згідно із пунктом 2 частини 1 статті 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи задоволення позовних вимог, суд доходить висновку, що судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 12' 459,74 грн.

Керуючись ст. ст.2, 42, 46, 74, 73, 76-78, 80, 86, 129, 236-241 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Фонду розвитку інновацій до Товариства з обмеженою відповідальністю «Випробувально-атестаційний центр ізоляційних матеріалів та технологій» задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Випробувально-атестаційний центр ізоляційних матеріалів та технологій» (79053, Україна, Львівська обл.,місто Львів, вулиця Наукова, будинок 5; ) на користь Фонд розвитку інновацій (04107, Україна, місто Київ, вулиця Отто Шмідта, будинок 26; ) 1' 038' 311,71 грн заборгованості та 12' 459,74 грн судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до статті 327 ГПК України.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано згідно статті 241 ГПК України.

5.Апеляційна скарга на рішення суду подається до Західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти дів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 253-259 ГПК України.

6.Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

7.Повне судове рішення складено 28 січня 2026 року.

Суддя Бургарт Т.І.