ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

29.01.2026 Справа №905/895/25

Господарський суд Донецької області у складі судді Устимової А.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження

без повідомлення (виклику) сторін справу

за позовом: Комунального підприємства «ДОБРО» Добропільської міської ради (ідентифікаційний код 40507613)

до відповідача Фізичної особи-підприємця Большакова Вадима Вікторовича (ідентифікаційний код НОМЕР_1 )

про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з постачання теплової енергії в загальній сумі 21 908,17грн

В С Т А Н О В И В:

Стислий зміст і підстави позовних вимог

01.09.2025 шляхом застосування підсистеми Електронний суд Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи Комунальне підприємство «ДОБРО» Добропільської міської ради (далі КП «ДОБРО») звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Фізичної особи-підприємця Большакова Вадима Вікторовича (далі ФОП Большаков В.В.) про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з постачання теплової енергії в загальній сумі 21 908,17грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором про надання послуг з постачання теплової енергії №176/20 від 01.04.2020 в частині оплати за надані послуги протягом опалювального періоду 2024-2025 років, внаслідок чого у останнього утворилася заборгованість у розмірі 21 908,17грн.

Процедура провадження у справі у господарському суді

Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.09.2025 для розгляду даної справи визначена суддя Устимова А.М.

Ухвалою від 08.09.2025 Господарський суд Донецької області позовну заяву залишив без руху, встановив КП «ДОБРО» протягом десяти днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху усунути недоліки позовної заяви.

Ухвалою від 22.09.2025 суд прийняв позовну заяву та відкрив провадження по справі №905/895/25, справу вирішив розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідно до частини 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Згідно положень ст. 242 ГПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі шляхом надсилання до електронного кабінету у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Позивач отримав ухвалу суду про відкриття провадження у справі в електронному кабінеті 23.09.2025, про що свідчить довідка про доставку електронного листа, що сформована у програмі Діловодство спеціалізованого суду.

За довідкою з підсистеми Електронний суд Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ФОП Большаков В.В. не має зареєстрованого електронного кабінету.

За даними, що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстрована адреса місцезнаходження відповідача: АДРЕСА_1 .

Згідно Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, що затверджений наказом Міністерства розвитку громад та територій України № 376 від 28.02.2025, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 11.03.2025 за № 380/43786, Добропільська міська територіальна громада віднесена з 26.06.2025 до території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси (UA0097326).

За відкритими даними, що розміщені на офіційному сайті АТ «Укрпошта» поштове відділення 85043, до сфери обслуговування якого віднесено адресу відповідача, тимчасово не обслуговується. Факт неможливості відправлення кореспонденції підтверджено актом канцелярії Господарського суду Донецької області.

Большаков В.В. зареєстрований в якості внутрішньо переміщеної особи за адресою: Київська обл., м.Березань, вул. ім.В`ячеслава Чорновола, 47, про що свідчить інформація, що міститься у довідці з Єдиної інформаційної системи соціальної сфери, яка отримана судом у підсистемі «Електронний суд» та залучена до матеріалів справи.

Як наслідок, згідно журналу поштової кореспонденції ухвала від 22.09.2025 була надіслана органами поштового зв`язку на адресу відповідача згідно довідки. Однак, 20.10.2025 на адресу суду надійшло поштове повернення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Суд повідомив відповідача за номером телефону, який наявний в матеріалах справи, телефонограмою, яку прийняв особисто Большаков В.В.

Суд також бере до уваги, що відповідач мав можливість ознайомитись з всіма процесуальними документами у справі в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua), який є відкритим для доступу на офіційному вебпорталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України Про доступ до судових рішень).

З огляду на зазначене, суд вважає, що вчинено всі можливі дії з метою повідомлення відповідача про факт відкриття провадження у справі.

За змістом ч. 1 ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Частиною 2 ст. 252 ГПК України передбачено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) від сторін до суду не надходило.

Щодо строку розгляду справи суд зазначає таке.

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема Іззетов проти України, Пискал проти України, Майстер проти України, Субот проти України, Крюков проти України, Крат проти України, Сокор проти України, Кобченко проти України, Шульга проти України, Лагун проти України, Буряк проти України, ТОВ ФПК ГРОСС проти України, Гержик проти України суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об?єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

У зв?язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Строк воєнного стану неодноразово продовжувався. Востаннє Указом Президента України № 793/2025 від 20.10.2025 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України №4643-IX від 21.10.2025, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 5 листопада 2025 року строком на 90 діб.

Таким чином, на час винесення даного рішення в Україні продовжено строк дії воєнного стану.

Приймаючи до уваги введення в Україні воєнного стану, наслідком чого стала дистанційна робота суду у віддаленому режимі, суд розглядає спір в межах розумних строків в контексті положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод поза межами строків, що визначені процесуальним законом.

Згідно з ч.1,8 ст. 252 ГПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі, зокрема, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Позиція учасників процесу

Позивач стверджує, що правовідносини з ФОП Большаковим В.В. виникли на підставі укладеного договору № 176/20 від 01.04.2020, дія якого систематично кожного року пролонгувалась. На виконання умов договору теплопостачальною організацією протягом опалювального періоду 2024-2025 років в повному обсязі здійснювалась передача теплової енергії до приміщення відповідача. Нарахування вартості поставленої теплової енергії здійснювалось згідно показників приладів обліку та опалювальної площі, що підтверджується актами та рахунками. Використовувались тарифи, що у спірний період встановлені розпорядженням начальника Добропільської міської військової адміністрації №701 від 30.09.2024. Однак ФОП Большаков В.В. свої договірні зобов`язання з оплати частково не виконав, внаслідок чого у останньої виникла заборгованість за спожиту теплову енергії в сумі 21 908,17грн

Підставність заявлених вимог позивач нормативно обґрунтовує посиланням на ст. ст. 11, 509, 526, 625, 626, Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), п.1 ч.1 ст.20, п.5 ч.3 ст.20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»

Ухвалою суду про відкриття провадження у справі від 22.09.2025 відповідачу встановлений строк на подання відзиву на позовну заяву п`ятнадцять днів з дня вручення вказаної ухвали. Останній попереджений судом, що у разі відсутності відзиву на позов у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішить справу за наявними матеріалами.

Згідно ч.9 ст.165, ч.2 ст.178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідач під час розгляду справи відзиву суду не надав, ніяким іншим способом своєї правової позиції за заявленим позовом не висловив, доказів на підтвердження поважності причин неможливості вчинення даних дій не надав.

Враховуючи вжиття судом всіх можливих заходів для належного повідомлення відповідача про розгляд справи та достатність часу, наданого учасникам справи для висловлення своєї правової позиції по суті спору та подання доказів на підтвердження власних аргументів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 ГПК України, суд вважає, що є підстави для розгляду справи по суті за наявними матеріалами.

Виклад обставин справи, встановлених судом

КП «ДОБРО» є комунальним підприємством Добропільської міської ради, заснованим рішенням Добропільської міської ради №7/8-38від 20.04.2016. Вказане підприємство створено з метою здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне безперебійне постачання теплової енергії та задоволення потреб громадян, підприємств, установ, організацій у наданні якісних послуг постачання теплової енергії тощо.

Рішенням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №1554 від 15.09.2016 КП «ДОБРО» видано ліцензію на транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами, виробництво та постачання теплової енергії.

Большаков В. В. зареєстрований у якості суб`єкта господарювання фізичної особи -підприємця 07.04.2000.

01.04.2020 між КП «ДОБРО» (Виконавець) та ФОП Большаков В. В. (Споживач) укладено договір №176/20 з власником (користувачем) будівлі про надання послуги з постачання теплової енергії (договір), відповідно до п.1.1 якого Виконавець зобов`язується надавати Споживачу послугу з постачання теплової енергії для потреб опалення (далі - послуга) відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а Споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.

Пунктом 1.3 договору визначено інформацію про Споживача: номер будинку 15; вулиця: Миру; населений пункт: м.Білицьке; область: Донецька; опалювальна площа (об`єм) приміщення споживача 67,5 кв.метрів; максимальне теплове навантаження будинку 0,01270 Гкал/год.

Виконавець забезпечує постачання теплоносія безперервно з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску (п.2.1 договору).

Умовами п. 2.2 договору передбачено, що надання послуги здійснюється безперервно, крім перерв, визначених частиною першою статті 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Опалювальний період починається у разі, коли протягом трьох діб середня добова температура зовнішнього повітря становить 8°C та нижче, а закінчується у разі, коли протягом трьох діб середня добова температура зовнішнього повітря перевищує 8°C, на підставі рішення про початок та закінчення опалювального періоду, прийнятого органами місцевого самоврядування.

Обсяг спожитої у будівлі послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будівлі за показаннями вузла (вузлів) комерційного обліку. Якщо будинок оснащено двома та більше вузлами комерційного обліку теплової енергії обсяг (кількість) спожитої послуги у будинку визначається як сума показників таких вузлів обліку. Одиницею виміру обсягу спожитої послуги є гігакалорія (Гкал)(п.3.1 договору).

Зняття показань засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку теплової енергії здійснюється щомісяця з 29 по 31 число з 8.00 до 16.00 годин Виконавцем у присутності Споживача або його представника, крім випадків, коли зняття таких показань здійснюється Виконавцем за допомогою систем дистанційного зняття показань. У такому разі Виконавець зобов`язаний забезпечити можливість самостійного (без додаткового звернення до виконавця в кожному окремому випадку) ознайомлення з показаннями вузла (вузлів) комерційного обліку споживачем через електронну систему обліку розрахунків споживачів. У разі відсутності інформації про показання вузла (вузлів) комерційного обліку та/або недопущення споживачем виконавця до вузла (вузлів) комерційного обліку для зняття показань для визначення обсягу теплової енергії, спожитої в будівлі, визначається середній обсяг споживання теплової енергії в будівлі протягом попереднього відповідного опалювального періоду, а у разі відсутності такої інформації - за фактичний час споживання протягом поточного опалювального періоду, але не менше 30 днів. Після відновлення надання показань вузлів комерційного обліку виконавець зобов`язаний провести перерахунок із споживачем (п.п.3.7,3.8).

За умовами п. 4.1 договору Споживач вносить плату Виконавцю, яка складається з: щомісячної плати за послугу постачання теплової енергії, що розраховується виходячи з розміру затвердженого тарифу на послугу та обсягу спожитої послуги; щомісячної плати за абонентське обслуговування, яка визначається виконавцем за їх фактичними витратами у розрахунку на 1 абонента/міс., але не більше ніж граничний розмір встановлений Кабінетом Міністрів України у розмірі 28,47 гривень в місяць; плата за абонентське обслуговування - платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг у багатоквартирному будинку для відшкодування витрат виконавця, пов`язаних з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами та стягненням плати за спожиті комунальні послуги; щоквартальної плати внесків за встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку.

Станом на дату укладення цього договору тариф на послугу постачання теплової енергії становить 1366,51 гривень з ПДВ 20% за 1 Гкал. У разі прийняття уповноваженим органом рішення про зміну ціни/тарифу на зазначену комунальну послугу виконавець у строк, що не перевищує 15 днів з дати введення їх у дію, повідомляє про це споживачам з посиланням на рішення відповідних органів у спосіб, встановлений законом. У разі зміни зазначеного тарифу протягом строку дії цього договору новий розмір тарифу застосовується з моменту його введення в дію без внесення сторонами додаткових змін до цього договору у спосіб, встановлений законом(п. 4.2 договору).

Пунктом 4.4 договору встановлено, що для оплати виконаних робіт Виконавець надає наступні документи: рахунок-фактуру; акт прийому-передачі виконаних робіт надається впродовж 3-х днів з моменту виконання робіт, але не пізніше за 10-е число місяця, що слідує за звітним, якщо 10-е число вихідний або святковий день, то акт надається не пізніше за останній робочий день звітного місяця. Споживач у продовж 5 (п`яти) днів після отримання акту прийому-передачі виконаних робіт, але не пізніше за 1-е число місяця, що слідує за звітним, підписує і повертає Виконавцю один екземпляр.

У разі наявності з боку Споживача зауважень до Акту, то Споживач повинен звернутися до Виконавця не пізніше 5 календарних днів з дати отримання Акту з письмовою відмовою від підписання Акту з описом зауважень, недоліків до Акту для їх виправлення. У разі ненадання споживачем виконавцю підписаного Акту або мотивованої відмови від підписання Акту у зазначений у цьому пункті договору строк Акт вважається підписаним з обох сторін та є обов`язковим для виконання обома сторонами за договором.

Відповідно до п. 4.5 договору Споживач здійснює оплату за послугу постачання теплової енергії та плату за абонентське обслуговування щомісяця не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу, на рахунок, зазначений в розділі «Реквізити і підписи сторін» цього договору.

За умовами п.п. 7.1,7.2 цей договір набирає чинності з 01.04.2020 року і діє до 31.12.2020 року з дати набрання чинності. Якщо за один місць до закінчення строку дії договору жодна зі сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк.

Договір підписаний сторонами та скріплений відтиском печатки Виконавця.

Матеріали справи не містять доказів припинення дії вказаного договору, отже, суд дійшов висновку, що термін дії договору продовжувався кожен наступний період, тому зобов`язання сторін за ним були чинними на момент виникнення спірних правовідносин.

До договору сторонами підписано Додаток №1 «Температурний графік теплової мережі комунальних котелень Комунального підприємства «Добро» Добропільської міської ради», який є його невід`ємною частиною.

Рішенням Білицької міської ради від 09.02.2018 року № 7/35-1 «Про прийняття котелень у комунальну власність територіальної громади м. Білицьке» на праві господарського відання передано готові до експлуатації 6 вугільних котелень, а КП «ДОБРО» прийнято об`єкти на баланс комунального підприємства.

Розпорядженням начальника Добропільської міської військової адміністрації №800 від 25.10.2024 "Про початок опалювального періоду 2024-2025 років" зобов`язано, розпочати опалювальний період 2024 - 2025 poкiв на об`єктах системи центрального теплопостачання не пiзнiше нiж коли протягом трьох дiб середня добова температура зовнішнього повітря становить 8ОС та нижче.

Розпорядженням №233 від 24.03.2025 начальника Добропільської міської військової адміністрації встановлено КП «ДОБРО», котельні якого забезпечують постачання тепла житловому фонду та окремим об`єктам соціальної сфери, завершити опалювальний сезон 2024 2025 років у разі підвищення температури зовнішнього повітря до +8° С протягом трьох діб.

Наказом КП «ДОБРО» № 395 від 29.10.2024 у 2024 році розпочато надання послуги з постачання теплової енергії споживачам з 04.11.2024.

Згідно наказу КП «ДОБРО» №118 від 25.03.2025 опалювальний сезон 2024-2025 закінчено 27.03.2025.

З розпорядження начальника Добропільської міської військової адміністрації № 701 від 30.09.2024 вбачається, що на період з 01.10.2024 року до 30.09.2025 року тариф на послуги з постачання теплової енергiї в містах Добропілля, Бiлицьке, селищі міського типу Водянське, зокрема для бюджетних установ та організацій, релігійних установ та інших підприємств та організацій встановлено у розмірі 4 143,92 грн за 1 Гкал.

На виконання умов договору №176/20 від 01.04.2020 позивачем здійснено постачання теплової енергії відповідачу, що підтверджується актами приймання-передачі послуг з постачання теплової енергії, які долучено до позовної заяви, а саме:

- Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 1150 (176/20) від 30.11.2024 на суму 4413,28грн;

- Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №1441 (176/20) від 31.12.2024 на суму 4272, 38грн;

- Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 141 (176/20) від 31.01.2025 на суму 4711, 64грн;

- Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №434 (176/20) від 28.02.2025 на суму 5809,78грн;

- Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №714 (176/20) від 31.03.2025 на суму 2701,84грн.

Акти підписані представником теплопостачальної організації. Споживачем акти здачі-приймання робіт (надання послуг) не підписані.

На підставі означених актів позивач виставив відповідачу рахунки №1139 від 30.11.2024 на суму 4 413,28грн, №1414 від 31.12.2024 на суму 4272,38грн; №136 від 31.01.2025 на суму 4711, 64грн, №410 від 28.02.2025 на суму 5809,78грн, №679 від 31.03.2025 на суму 2701,84грн.

Докази направлення документів відповідачу відсутні, однак в матеріалах справи міститься акт про відмову від підпису вищенаведених первинних документів від 08.08.2025, що фіксує факт відмови від підписання відповідачем вказаних актів та рахунків за спірний період. Акт підписаний одноособово представниками позивача - начальником дільниці № 2 Віктором Жуковим, контролером ОСОБА_1 та фахівцем з обслуговування споживачів Іриною Сенькович.

Позивачем одноособово складений акт звіряння розрахунків станом на 01.08.2025, яким вказано, що заборгованість відповідача перед позивачем за період 30.11.2024 - 01.08.2025 з урахуванням сальдо початкового у розмірі 0,75грн складає 21908,17 грн.

Також в матеріалах справи міститься претензія №210 від 12.06.2025, в якій КП «ДОБРО» вимагає від відповідача сплати заборгованості.

Докази направлення претензії відсутні, оскільки, за ствердженням позивача, є втраченими внаслідок евакуації архіву підприємства внаслідок активних бойових дій у м. Добропілля.

Як стверджує позивач, відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за договором та не оплатив спожиту теплову енергію, внаслідок чого утворилась заборгованість в загальній сумі 21908,17грн за період з листопада 2024 року по березень 2025 року, несплата якої й стала підставою для звернення з позовом до суду про її стягнення.

Правова оцінка аргументів учасників справи та мотиви рішення суду

Перевіривши доводи, викладені у позовній заяві, дослідивши надані в порядку статті 74 ГПК України письмові докази в їх сукупності та взаємозв`язку, господарський суд, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам у справі, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, зважаючи на таке.

Здійснюючи правосуддя, у відповідності до положень статті 5 ГПК України господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За своєю правовою природою судове рішення є засобом захисту прав або інтересів фізичних та юридичних осіб.

Приписами частини першої статті 15 та частини першої статті 16 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Наявність інтересу означає, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав в інших осіб.

У розумінні наведених положень закону, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи законний інтерес. Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною.

При цьому господарський суд зазначає, що захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду.

Законодавець у частині першій статті 4 ГПК України встановив, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Реалізуючи своє право на судовий захист, звертаючись до суду, позивач вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи законний інтерес. Суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків у відповідності до частини другої статті 11 ЦК України є, зокрема, договори та інші правочини.

Положеннями статей 626, 628 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (статті 627 ЦК України).

Виходячи з встановлених фактичних обставин, надавши правову кваліфікацію спірним правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, суд визнає, що предметом позову є матеріально-правова вимога про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії на підставі договору з власником (користувачем) будівлі про надання послуги з постачання теплової енергії.

Відповідно до ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Частиною 2 ст. 714 ЦК України передбачено, що до договору постачання іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відносини, пов`язані з виробництвом, транспортуванням, постачанням та використанням теплової енергії між суб`єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з постачання теплової енергії, та індивідуальним і колективним споживачем, який отримує таку послугу регулюються нормами Законів України від 02.06.2005 № 2633-IV «Про теплопостачання», від 09.11.2017 № 2189-VІІІ «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830, та умовами договору.

Основні терміни у статті першій Закону України «Про теплопостачання»(далі Закон № 2633-IV) вживаються в такому значенні: теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу; постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору; суб`єкти відносин у сфері теплопостачання - фізичні та юридичні особи незалежно від організаційно-правових форм та форми власності, які здійснюють виробництво, транспортування, постачання теплової енергії, теплосервісні організації, споживачі, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування; споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору.

Закон України «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон № 2189-VІІІ), введений в дію з 1 травня 2019 року, предметом регулювання якого є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та управління побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Положення цього Закону застосовуються з урахуванням особливостей, встановлених законами, що регулюють відносини у сферах постачання та розподілу електричної енергії і природного газу, постачання теплової енергії, централізованого постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, управління побутовими відходами (частина третя цього Закону).

У Законі № 2189-VІІІ терміни вживаються в такому значенні: житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; гаряча вода - вода, призначена для задоволення санітарно-гігієнічних та господарсько-побутових потреб споживачів, якісні та температурні характеристики якої відповідають нормативним вимогам; виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, та оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами (пункт 2 частини першої статті 5 цього Закону).

За правилами частин першої, другої статті 12 цього Закону надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір), індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).

Договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку (стаття 13 Закону).

Матеріалами справи встановлено, що договір № 176/20 від 01.04.2020, що укладений між КП «ДОБРО» (Виконавець) та ФОП Большаковим В.В. (Споживач), на теперішній час є чинним, оскільки систематично пролонгувався.

З матеріалів справи вбачається, що за період з листопада 2024 року по березень 2025 року відповідач спожив теплову енергію на загальну суму 21908,92грн, що підтверджується наданими суду доказами здійснення опалювального сезону в м.Добропілля в спірний період, актами здачі-приймання робіт (надання послуг) та рахунками за відповідні періоди.

Вартість поставленої теплової енергії позивач визначив з урахуванням умов п.4.2 договору № 176/20 від 01.04.2020, виходячи з встановлених тарифів на послуги з постачання теплової енергії, що постачається КП «ДОБРО». Акти та рахунки на оплату наданих послуг містять детальну інформацію здійсненого нарахування за теплову енергію в спірний опалювальний період. Відсутність мотивованої відмови відповідача від підписання актів за договором, право на що передбачене п.4.4 останнього, зумовлює висновок суду про їх прийняття.

Відповідачем не спростований факт споживання теплової енергії за спірний період в обсягах, які визначені позивачем, як і не надано доказів оскарження вказаних у актах здачі-приймання робіт (надання послуг) з постачання теплової енергії та рахунках обсягів спожитої теплової енергії чи доказів звернення до позивача щодо отримання роз`яснень стосовно актів, рахунків та зазначених в них обсягів поставленої теплової енергії в спірний період. Заперечень щодо здійснених позивачем розрахунків вартості поставленої теплової енергії відповідачем також не надано.

Господарський суд акцентує, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що кожна зі сторін судового спору самостійно визначає докази, які, на її думку, належним чином підтверджують або спростовують заявлені позовні вимоги. Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування. Сторона судового спору, яка не погоджується з доводами опонента, має їх спростовувати шляхом подання відповідних доказів, наведення аргументів, надання пояснень тощо. Інакше принцип змагальності, задекларований у статті 13 ГПК України, втрачає сенс (постанови від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц, від 16.11.2021 у справі №904/2104/19, від 21.06.2023 у справі №916/3027/21).

Враховуючи закріплені Господарським процесуальним кодексом України принципи рівності, змагальності та обов`язковості встановлення судами обставин, що входять до предмета доказування, у відповідності до частини першої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 73 ГПК України).

За результатами аналізу всіх наявних у справі доказів в їх сукупності та взаємозв`язку суд приходить до висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами постачання теплової енергії у листопаді, грудні 2024, січні, лютому, березні 2025 для опалення приміщення, розташованого за адресою: Донецька область, м. Білицьке, вул. Миру, буд. 15, на підставі договору №176/20 від 01.04.2020.

Приписами статей 525, 526 ЦК України унормовано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до положень статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно до частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Пунктом 1 частини першої статті 20 цього Закону передбачено, що споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Тим самим, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач зобов`язаний щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Пунктами 32, 34, 35, 36 Правил надання послуги з постачання теплової енергії передбачено, що плата за послугу розраховується виходячи з розміру встановленого тарифу та обсягу спожитої послуги, визначеного та розподіленого відповідно до законодавства. Рахунок на оплату спожитої послуги надається споживачу на безоплатній основі щомісяця відповідно до статті 8 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». Рахунки на оплату спожитої послуги формуються виконавцем або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів послуг, на основі показань вузлів комерційного обліку з урахуванням показань вузлів розподільного обліку відповідно до Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" та надаються споживачу (його представнику) у строк не пізніше ніж за 10 календарних днів до граничного строку внесення плати за послуги, визначеного договором. Розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів. Споживач здійснює оплату спожитої послуги щомісяця в порядку та строки, визначені договором.

Сторонами у п.4.5 договору погоджений термін виконання відповідачем обов`язку з оплати - щомісяця не пізніше 20 (двадцятого) числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу, на рахунок, зазначений в розділі «Реквізити та підписи сторін» цього договору.

Враховуючи положення чинного законодавства та умови договору, строк оплати за спожиту теплову енергію за спірний період є таким, що настав.

Суд акцентує, що строк оплати поставленої теплової енергії згідно умов договору не залежить від підписання відповідачем відповідних актів здачі-приймання робіт (надання послуг) з постачання теплової енергії, зобов`язання обумовлено виключно фактом споживання послуги.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Оскільки відповідачем не надані докази, які б спростовували наявність заборгованості перед позивачем, а також докази, які б свідчили про здійснення остаточного розрахунку за спожиту теплову енергію в листопаді 2024 року - березні 2025 року, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення боргу в сумі 21 908,17грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат

Статтею 123 ГПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Судовий збір, відповідно статті 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За приписами ч.3 ст.4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

З врахуванням викладеного, оскільки КП «ДОБРО» звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до ФОП Большакова В.В. через підсистему «Електронний суд», то за розгляд позовної заяви належить до сплати судовий збір у розмірі 2422,44 грн (3028,00 грн. х коефіцієнт 0,8).

Таким чином, витрати позивача зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам в сумі 2422,40грн.

Окремо суд зазначає, що позивач не позбавлений права звернутися до суду із клопотанням про повернення з Державного бюджету України судового збору в частині сплаченого ним в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 42, 46, 73, 74, 76 - 79, 86, 91, 123, 129, 236 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Комунального підприємства «ДОБРО» Добропільської міської ради до Фізичної особи-підприємця Большакова Вадима Вікторовича про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з постачання теплової енергії в загальній сумі 21 908,17грн задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Большакова Вадима Вікторовича (адреса місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) на користь Комунального підприємства «ДОБРО» Добропільської міської ради (адреса місцезнаходження: 85001, Донецька обл., м. Добропілля, пров. Луганський, буд. 2А, ідентифікаційний код 40507613) заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг з постачання теплової енергії в загальній сумі 21 908,17грн, судовий збір в сумі 2422,40грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду підписано 29.01.2026.

Рішення господарського суду може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.М. Устимова