ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" січня 2026 р. Справа№ 910/11311/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Тищенко А.І.

Мальченко А.О.

секретар судового засідання: Ніконенко Ю.А.

за участю представників: згідно з протоколом судового засідання від 13.01.2026,

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго»

на рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2025 (повний текст складено 27.10.2025)

у справі №910/11311/25 (суддя Владислав Демидов)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія»

до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго»

про стягнення 98 549 816,43 грн, -

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» (далі, позивач або ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (далі, відповідач або ПрАТ «НЕК «Укренерго») про стягнення 98 549 816,43 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел №0204-09021 від 01.07.2019 у частині оплати наданих за період з серпня по листопад 2024 року послуг у встановлений договором строк.

Короткий зміст оскарженого рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.10.2025 у справі №910/11311/25 позов задоволено повністю.

Присуджено до стягнення з Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» заборгованість у розмірі 98 549 816 (дев`яносто вісім мільйонів п`ятсот сорок дев`ять тисяч вісімсот шістнадцять) грн 43 коп. та судовий збір у сумі 847 840 (вісімсот сорок сім тисяч вісімсот сорок) грн 00 коп.

Приймаючи рішення, суд установив, що у період з серпня по листопад 2024 року позивачем надано, а відповідачем прийнято та частково оплачено послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел на підставі Договору, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання-передачі наданих послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії до договору, підписаними сторонами без зауважень та претензій; постановами НКРЕКП про затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданими у місяцях спірного періоду, а також платіжними інструкціями із відповідними призначеннями платежів. Однак, станом на день подання позову заборгованість відповідача перед позивачем за отримані послуги становить 98 549 816,43 грн, що останнім не спростовано.

За викладених обставин суд дійшов висновку про задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» у повному обсязі.

Водночас, суд зазначив, що сторони є суб`єктами господарювання, а отже у разі здійснення підприємницької діяльності особа має усвідомлювати, що господарська діяльність здійснюється нею на власний ризик, особа має здійснювати власний комерційний розрахунок щодо наслідків здійснення відповідних дій, самостійно розраховувати ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших її дій та самостійно приймати рішення про вчинення (чи утримання від) таких дій.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятим судовим рішенням, 14.11.2025 через підсистему «Електронний суд» Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2025 у справі №910/11311/25 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги відповідач посилається на те, що відповідно до частини 5 статті 33 Закону України «Про ринок електричної енергії» оплата послуг з передачі електричної енергії та послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління здійснюється за тарифами, які визначаються Регулятором відповідно до затвердженої ним методики. Тариф на послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, зокрема, включає витрати оператора системи передачі на закупівлю допоміжних послуг та врегулювання системних обмежень в ОЕС України. Тариф на послуги з передачі електричної енергії, зокрема, включає як окремі складові витрати оператора системи передачі, що здійснюються ним у разі покладення на нього спеціальних обов`язків для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, та витрати на послугу із зменшення навантаження виробником, якому встановлено «зелений» тариф, якщо об`єкт електроенергетики або черга його будівництва (пусковий комплекс) такого виробника включений до балансуючої групи гарантованого покупця.

Отже, враховуючи положення законодавства, основним джерелом покриття витрат НЕК «Укренерго» на виконання ПСО є тариф на послуги з передачі електричної енергії.

При цьому встановлення витрат відповідача на виконання спеціальних обов`язків в іншому розмірі, аніж це затверджено структурою тарифу, Законом України «Про ринок електричної енергії» не передбачено. Законодавство забороняє відповідачу оплачувати послуги (в даному випадку позивачу) за рахунок коштів, які призначені згідно зі структурою тарифів, затвердженою НКРЕКП, на інші цілі.

Також основним джерелом фінансування витрат НЕК «Укренерго» на виконання покладених спеціальних обов`язків є надходження коштів від учасників ринку за послуги з передачі електричної енергії, оплата вартості послуги забезпечується виключно за наявності фінансової можливості для здійснення платежів.

Зазначене, на переконання скаржника, є підставою для скасування рішення суду в даній справі про задоволення позову.

Узагальнені доводи відзиву позивача

23.12.2025 через підсистему «Електронний суд» від позивача до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить суд залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва у даній справі без змін.

У відзиві позивач із посиланням на судову практику Верховного Суду в аналогічних спорах наголосив на тому, що відсутність бюджетних асигнувань чи будь-яких інших надходжень коштів від контрагентів боржника не виправдовує його бездіяльність і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання; за укладеним між сторонами Договором саме відповідач взяв на себе обов`язок своєчасно проводити оплату вартості послуги відповідно до умов договору та Порядку №641, при цьому ні умови договору, ні Порядку №641 не ставлять у залежність своєчасність здійснення оплати замовником за отриману послугу від включення відповідних витрат до структури тарифу зі сторони Регулятора.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 17.11.2025 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2025 у справі №910/11311/25 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Тищенко А.І., Мальченко А.О.

Судом встановлено, що апеляційна скарга була подана скаржником безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.11.2025 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/11311/25; відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги до надходження матеріалів справи з Господарського суду міста Києва.

20.11.2025 матеріали справи №910/11311/25 надійшли до суду апеляційної інстанції та були передані судді-доповідачу.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.12.2025 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2025 у справі №910/11311/25 залишено без руху. Роз`яснено Приватному акціонерному товариству «Національна енергетична компанія «Укренерго», що протягом 10 (десяти) днів з дня вручення даної ухвали про залишення апеляційної скарги без руху скаржник має право усунути вказані недоліки, надавши суду апеляційної інстанції докази сплати судового збору у розмірі 1 271 760 грн.

17.12.2025 через підсистему «Електронний суд» від Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» надійшла заява про усунення недоліків, до якої долучено платіжну інструкцію №AU.GV-2076 від 17.12.2025 про сплату судового збору у розмірі 1 271 760,00 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.12.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2025 у справі №910/11311/25, призначено до розгляду апеляційну скаргу на 13.01.2026.

У судовому засіданні 13.01.2026 суд оголосив вступну та резолютивну частини постанови.

Явка представників учасників справи

У судове засідання, призначене на 13.01.2026, з`явилися представники позивача та відповідача.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримував доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

01.07.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» (далі - постачальник послуг) та Державним підприємством «Національна енергетична компанія «Укренерго», правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» (далі - замовник) укладено Договір про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел №0204-09021 (далі - Договір).

До вказаного Договору сторонами неодноразово укладались додаткові угоди.

Відповідно до пункту 1.1. Договору для забезпечення покриття економічного обґрунтованих витрат постачальник послуг на виконання спеціальних обов`язків із купівлі електричної енергії за «зеленим тарифом», надає замовнику послугу із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії (далі - послуга) в обсязі та на умовах, визначених цим договором.

Замовник сплачує постачальнику послуг вартість наданих послуг відповідно до умов цього договору (пункт 1.2. Договору).

Вартість та порядок оплати послуги визначаються з урахуванням вимог Порядку купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом, затвердженого постановою НКРЕКП від 26.04.2019 за №641 (далі - Порядок), у розрахунковому періоді та відповідно до фактичних обсягів купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом постачальником послуг, визначеними згідно з Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312 (далі ПРРЕЕ) та Порядком продажу та обліку електричної енергії, виробленої активними споживачами, та розрахунків за неї, затвердженим постановою НКРЕКП від 29.12.2023 №2651 (пункт 2.1. Договору в редакції додаткової угоди №9).

У пункті 3.1. Договору визначено обов`язки постачальника послуги, якими, зокрема є: здійснення розрахунків вартості послуги виходячи з фактичних обсягів купівлі виробленої електричної енергії за «зеленим» тарифом відповідно до Порядку (підпункт 2) та затвердження вартості послуги, погодженої замовником (відповідачем) (підпункт 3), а пунктом 3.2 договору визначено право позивача як постачальника, зокрема щодо отримання своєчасно та в повному обсязі оплати вартості послуг.

Умовами пункту 3.3. Договору встановлено обов`язки замовника, якими, зокрема, є: приймати послугу, яку надає постачальник послуг; у повному обсязі здійснювати оплату вартості послуги, розрахованої постачальником послуг та затвердженої Регулятором; повертати підписаними та належним чином оформленими акти приймання-передачі наданих послуг протягом 5 днів з дня їх отримання.

Протягом періоду з серпня по листопад 2024 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, були прийняті відповідні постанови, якими затверджено розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданих постачальниками універсальних послуг:

Постановою НКРЕКП від 01.10.2024 №1702 позивачу затверджено вартість послуги в серпні 2024 року в розмірі 49 930 354,43 грн (без ПДВ), 59 916 425,32 грн (з ПДВ), строк оплати до 04.10.2024;

Постановою НКРЕКП від 29.10.2024 №1855 позивачу затверджено вартість послуги у вересні 2024 року в розмірі 38 904 618,17 грн (без ПДВ), 46 685 541,80 грн (з ПДВ), строк оплати до 01.11.2024;

Постановою НКРЕКП від 26.11.2024 №2017 позивачу затверджено вартість послуги в жовтні 2024 року в розмірі 21 553 561,25 грн (без ПДВ), 25 864 273,50 грн (з ПДВ), строк оплати до 29.11.2024;

Постановою НКРЕКП від 24.12.2024 №2364 позивачу затверджено вартість послуги в листопаді 2024 року в розмірі 6 614 904,38 грн (без ПДВ), 7 937 885,26 грн (з ПДВ), строк оплати до 27.12.2024.

Матеріали справи містять підписані сторонами за допомогою електронного цифрового підпису акти приймання-передачі наданих послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел до Договору від 01.07.2019 №0204-09021, а саме №8 від 31.08.2024 на суму 59 916 425,32 грн, №9 від 30.09.2024 на суму 46 685 541,80 грн, №10 від 31.10.2024 на суму 25 864 273,50 грн, №11 від 30.11.2024 на суму 7 937 885,26 грн, всього на суму 140 404 125,88 грн.

Відповідач, у свою чергу, частково оплатив отримані послуги, що підтверджується платіжними інструкціями №ПУП005973 від 07.10.2024 на суму 11 983 285,05 грн, №ПУП009303 від 23.04.2025 на суму 1 265 939,13 грн, №ПУП009938 від 19.05.2025 на суму 5 822 699,23 грн, №ПУП010494 від 06.06.2025 на суму 6 492 649,34 грн, №ПУП006648 від 01.11.2024 на суму 9 337 108,36 грн, №ПУП007307 від 29.11.2024 на суму 5 172 854,70 грн, №ПУП117943 від 27.12.2024 на суму 1 587 577,05 грн, №ПУП009113 від 28.03.2025 на суму 192 196,58 грн, всього на суму 41 854 309,44 грн.

Звертаючись до суду з позовом у даній справі, позивач зазначав, що відповідач у порушення визначеного умовами Договору та вимогами чинного законодавства України порядку не розрахувався повністю за послуги, надані з серпня по листопад 2024 року, внаслідок чого станом на день подання позову заборгованість останнього перед позивачем становить 98 549 816,43 грн.

Відповідач, заперечуючи проти позову, у відзиві на позовну заяву наголошував на неможливості виконання зобов`язань за договором за відсутності його вини (через наявність заборгованості учасників балансуючого ринку перед оператором системи передачі (НЕК «Укренерго»), заборону відповідачу оплачувати послуги за рахунок коштів, які призначені згідно зі структурою тарифі, затвердженою НКРЕКП, на інші цілі).

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін із таких підстав.

Надаючи оцінку змісту Договору, укладеному між сторонами спору, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що він за своєю правовою природою є договором про надання послуг, а тому між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 63 Цивільного кодексу України.

За приписами частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) №429 від 14.06.2018 Товариству з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» (позивачу) видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу.

Відповідно до абз. 4 пункту 13 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії» позивач, який отримав ліцензію на провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії, виконує функції постачальника універсальних послуг (далі - ПУП) на закріпленій території.

Правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище, визначені Законом України «Про ринок електричної енергії».

Пунктом 55 частини першої статті 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» визначено, що оператор системи передачі - юридична особа, відповідальна за експлуатацію, диспетчеризацію, забезпечення технічного обслуговування, розвиток системи передачі та міждержавних ліній електропередачі, а також за забезпечення довгострокової спроможності системи передачі щодо задоволення обґрунтованого попиту на передачу електричної енергії.

Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» (відповідач) є оператором системи передачі (далі - ОСП).

Відповідно до пункту 23 частини 1 статті 33 Закону України «Про ринок електричної енергії» (тут і далі - в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) оператор системи передачі виконує покладені на нього спеціальні обов`язки для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії.

Оператор системи передачі відповідно до цього Закону виконує функції, пов`язані з покладенням на нього спеціальних обов`язків для забезпечення загальносуспільного інтересу із збільшення частки виробництва енергії з альтернативних джерел, підвищення ефективності комбінованого виробництва електричної та теплової енергії, інших спеціальних обов`язків (частина 8 статті 33 Закону України «Про ринок електричної енергії»).

Відповідно до частин 1, 2 статті 62 Закону України «Про ринок електричної енергії» передбачено, що з метою забезпечення загального економічного інтересу в електроенергетичній галузі України, необхідного для задоволення інтересів громадян, суспільства і держави, та забезпечення сталого довгострокового розвитку електроенергетичної галузі і конкурентоспроможності національної економіки України на учасників ринку відповідно до цієї статті можуть бути покладені спеціальні обов`язки для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії.

До спеціальних обов`язків, що покладаються на учасників ринку електричної енергії відповідно до цього Закону для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, належать, зокрема: забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії.

Спеціальні обов`язки із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії покладаються на гарантованого покупця, постачальників універсальних послуг, оператора системи передачі на строк застосування «зеленого» тарифу, строк дії підтримки виробників електричної енергії з альтернативних джерел енергії, які за результатами аукціону набули право на підтримку.

Згідно з абзацем 3 частини 6 статті 63 Закону України «Про ринок електричної енергії» вартість послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії визначається у відповідні розрахункові періоди як різниця між вартістю електричної енергії, купленої ним за «зеленим» тарифом, та її вартістю, розрахованою за цінами ринку «на добу наперед». Розрахунок вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії здійснюється постачальником універсальних послуг відповідно до порядку купівлі електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії. Вартість послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії затверджується Регулятором.

Згідно з положеннями статей 33, 62, 63 Закону України «Про ринок електричної енергії» на відповідача, який є оператором системи передачі об`єднаної енергетичної системи України, та позивача, який виконує функції постачальника універсальних послуг, Законом покладено спеціальні обов`язки для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, зокрема: спеціальні обов`язки із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел.

Постановою НКРЕКП від 26.04.2019 за №641 (із змінами) затверджено Порядок купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел (далі - Порядок), який поширюється на виробників електричної енергії за «зеленим» тарифом і кандидатів у такі виробники, гарантованого покупця, постачальників електричної енергії, що виконують функцію постачальника універсальних послуг (далі - ПУП), оператора системи передачі (далі - ОСП), адміністратора комерційного обліку та суб`єктів господарювання, що здійснюють виробництво електричної енергії на атомних електростанціях (пункт 1.2. глави 1 Порядку в редакції, чинній на час укладення договору).

Відповідно до пункту 3.1. глави 3 Порядку №641 на позивача та відповідача покладаються спеціальні обов`язки із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії.

Пунктом 3.2. глави 3 Порядку в редакції, чинній на час укладення договору, для надання послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел гарантований покупець або ПУП укладають з ОСП договір про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел відповідно до типової форми, затвердженої постановою НКРЕКП від 26 квітня 2019 року № 641.

Відповідно до пункту 15.4. глави 15 Порядку ОСП здійснює 100% оплату ПУП вартості наданої послуги відповідно до акта приймання-передачі протягом трьох робочих днів з дати затвердження Регулятором розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ПУП у розрахунковому місяці.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовами укладеного сторонами договору встановлений обов`язок замовника у повному обсязі здійснювати оплату послуги, розрахованої постачальником послуги, погодженої замовником та затвердженої Регулятором (пп. 4 пункт 3.3. Договору).

Отже, з урахуванням положень статті 530 Цивільного кодексу України, пунктів 2.1., 3.3. Договору та наведених положень Порядку, відповідач зобов`язаний був оплатити послуги протягом трьох робочих днів з дати затвердження Регулятором вартості послуги.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, у період з серпня по листопад 2024 року позивачем надано, а відповідачем прийнято та частково оплачено послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел на підставі договору, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання-передачі наданих послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії до договору, підписаними сторонами без зауважень та претензій; постановами НКРЕКП про затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданими у місяцях спірного періоду, а також платіжними інструкціями із відповідними призначеннями платежів.

Станом на день подання позову заборгованість відповідача перед позивачем за отримані послуги становить 98 549 816,43 грн, що відповідачем в апеляційній скарзі не спростовано.

Згідно зі статтею 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення господарських зобов`язань, які згідно зі статтями 193, 202 Господарського кодексу України та статтями 525, 526, 530 Цивільного кодексу України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Порушенням зобов`язання відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Доказів того, що відповідачем виконано зобов`язання по сплаті отриманих послуг в повному обсязі до суду не подано.

Із урахуванням викладеного, обґрунтованими є висновки суду першої інстанції про наявність передбачених чинним законодавством правових підстав для стягнення з відповідача вартості наданих послуг в розмірі 98 549 816,43 грн.

Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача про те, що оплата вартості послуг, наданих позивачем із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, за спірний період можлива лише у разі включення відповідних витрат до структури тарифу зі сторони НКРЕКП, як регулятора ринку електричної енергії, і зазначені об`єктивні причини унеможливили вчасне виконання відповідачем своїх зобов`язань за спірним договором.

Так, за укладеним між сторонами Договором саме відповідач взяв на себе обов`язок своєчасно проводити оплату вартості послуги відповідно до умов договору та Порядку №641, при цьому, ні умови Договору, ні Порядку №641 не ставлять в залежність своєчасність здійснення оплати замовником за отриману послугу від включення відповідних витрат до структури тарифу зі сторони Регулятора.

У пункті 3.3. Договору узгоджено порядок оплати наданих послуг за відповідними актами, які складаються з урахуванням відповідного розрахунку, які були підписані сторонами без зауважень і заперечень, і які, відповідно, є належними, допустимими та достатніми доказами в підтвердження надання позивачем та прийняття відповідачем визначеного актами обсягу послуг та їх вартості, а отже, є наявними підстави виникнення у відповідача чітко обумовленого грошового зобов`язання з оплати наданих послуг у сумах.

Посилання скаржника в апеляційній скарзі на те, що прострочення виконання грошового зобов`язання виникло не з його вини, відхиляються колегією суддів, оскільки ця обставина не впливає на обсяг його зобов`язань як боржника, що прострочив грошове зобов`язання та не виключає можливість застосування до спірних правовідносин положень загальних норм матеріального права. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів. Близька за змістом позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 02.03.2023 у справі №910/18611/21, від 09.03.2023 у справі №910/18613/21, від 23.03.2023 у справі №910/1193/22, 02.08.2023 у справі №910/8451/21, від 03.12.2024 у cправі №910/14554/23, від 06.02.2025 у справі №910/5602/24.

Як умовами спірного Договору, які погоджені сторонами в добровільному порядку та є обов`язковими для виконання, так і положеннями чинного законодавства не передбачено можливість зміни строку виконання відповідачем зобов`язань по оплаті послуги через зміну обставин, зокрема через те, що відповідач не має можливості забезпечити повну оплату послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, оскільки в даний момент недоотримує кошти від учасників ринку.

Колегія суддів враховує, що сторони є суб`єктами господарювання, а тому у разі здійснення підприємницької діяльності особа має усвідомлювати, що господарська діяльність здійснюється нею на власний ризик, особа має здійснювати власний комерційний розрахунок щодо наслідків здійснення відповідних дій, самостійно розраховувати ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших її дій та самостійно приймати рішення про вчинення (чи утримання від) таких дій (аналогічна правова позиція викладена у п. 6.42. постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 у справі №910/15484/17).

Таким чином, доводи апеляційної скарги відповідача жодним чином не спростовуються висновків суду першої інстанції про задоволення позову.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

При цьому судом враховано, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, пункт 29; рішення ЄСПЛ у справі «Серявін проти України» від 10 лютого 2010 року, пункт 58).

Доводи апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції про задоволення позову й не можуть бути підставою для зміни чи скасування рішення місцевого господарського суду.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає рішення суду у даній справі обґрунтованим, прийнятим з додержанням норм матеріального та процесуального права та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Судові витрати за подання зазначеної апеляційної скарги згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2025 у справі №910/11311/25 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2025 у справі №910/11311/25 залишити без змін.

Судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго».

Матеріали справи №910/11311/25 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 05.02.2026.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді А.І. Тищенко

А.О. Мальченко