ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

04 лютого 2026 року м.Харків Справа № 913/266/20(913/5/26)

Провадження №10/913/266/20(913/5/26)

Господарський суд Луганської області у складі судді Масловського С.В., розглянувши матеріали позовної заяви без номеру від 26.01.2026 за позовом Публічного акціонерного товариства Українська інноваційна компанія (місцезнаходження: вул. Сметаніна, буд. 3-А, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93404)

до відповідача 1 Товариства з обмеженою відповідповідальністю «Завод Старпрес» (місцезнаходження: вул.Ливарська, буд.5, м.Київ, 04073)

відповідача 2 ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 )

про стягнення заборгованості

в межах справи №913/266/20 за заявою кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮС-Металл" (місцезнаходження: вул. Чавдар Єлизавети, буд. 13, кв.37, м. Київ, 02140)

до боржника Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" (місцезнаходження: вул. Сметаніна, буд. 3-А, м.Сєвєродонецьк, Луганська область, 93404)

про банкрутство.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Українська інноваційна компанія» звернулось до Господарського суду Луганської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод «Старпрес» та ОСОБА_1 , в якій просить суд:

- стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод «Старпрес» та ОСОБА_1 заборгованість за договором про відступлення права вимоги від 28.12.2023 у розмірі 9000000 грн.

Також, позивачем заявлено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи складає 50000 грн 00 коп.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 22.01.2026 матеріали справи №913/266/20(913/5/26) передано на розгляд судді Масловському С.В.

Дослідивши матеріали позовної заяви та додані до неї документи, суд дійшов висновку про залишення позовної заяви без руху з огляду на наступне.

Основні вимоги, що пред`являються до форми та змісту позовної заяви, а також вимоги щодо надання разом з нею певних доказів, визначені статтями 162, 164, 172 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини другої статті 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Порядок і розмір сплати судового збору встановлений Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Зокрема, відповідно до п. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду: 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч.3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Положення ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» встановлюють у 2026 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2026 року - 3328 грн 00 коп.

Разом з цим, господарський суд зазначає, що відповідно до ч.3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Звертаючись до суду Публічне акціонерне товариство «Українська інноваційна компанія» у своїй позовній заяві просило суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість в розмірі 9000000 грн 00 коп.

Відтак, позивач мав сплатити судовий збір у загальній сумі 108000 грн 00 коп. за одну вимогу майнового характеру.

Судом встановлено, що заявником, в порушення приписів ст.164 Господарського процесуального кодексу України, до позовної заяви взагалі не було надано доказів сплати судового збору.

Також, судом встановлено, що Публічне акціонерне товариство «Українська інноваційна компанія» до своєї позовної заяви додало клопотання без номеру від 21.01.2026 про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення у даній справі, посилаючись на перебування позивача в судовій процедурі розпорядження майном в межах справи №913/266/20 про банкрутство ПАТ «Українська інноваційна компанія» та положення п.4 ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

Дослідивши подане позивачем клопотання про відстрочення сплати судового збору, господарським судом зазначено наступне.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, за таких умов, зокрема якщо заявником (позивачем) у межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) є юридична або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, яка перебуває у судових процедурах розпорядження майном, санації або реструктуризації боргів, за клопотанням арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією) або боржника.

Господарський суд зазначає, що необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, і не може бути визнане обмеженням права доступу до суду в розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як визначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України» (заява №24402/02), право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг (пункт 27). Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду «за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб» (рішення від 28.05.1985 у справі «Ешингдейн проти Сполученого Королівства» (пункт 57).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» (заява №28249/95) зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції (пункт 60).

Господарський суд зазначає, що звільнення від сплати судового збору (відстрочення, розстрочення його сплати або зменшення його розміру) з підстав, передбачених статтею 8 Закону України «Про судовий збір», є прерогативою суду, який вирішує питання відкриття провадження (прийняття заяви, скарги тощо).

Зазначені норми є диспозитивними і встановлюють не обов`язок, а повноваження суду на власний розсуд (за наявності передбачених законом умов) звільнити особу від сплати судового збору (відстрочити, розстрочити його сплату або зменшити його розмір) (аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 12.03.2021 у справі №912/1061/20).

Разом з тим, особа, яка звертається до суду, має право подати відповідне клопотання, у якому навести обставини щодо її майнового стану, за наявності підстав, з якими закон пов`язує можливість реалізації судом повноважень зменшити тягар судових витрат стосовно сплати судового збору. Такі обставини мають бути підтверджені належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами.

Господарським судом встановлено, що Публічним акціонерним товариством «Українська інноваційна компанія» в клопотанні про відстрочення сплати судового збору, не було наведено обставин, які мали б виключний характер та свідчили б про наявність достатніх підстав для відстрочення сплати судового збору, не обґрунтовано належними і допустимими доказами відсутність можливості сплатити судовий збір у встановлених законом порядку і розмірі; не надано доказів на підтвердження того, що позивач буде спроможний в подальшому оплатити судовий збір за подання позовної заяви.

Враховуючи вищевикладене, оскільки саме лише цитування позивачем положень статті 8 Закону України «Про судовий збір» без жодних обґрунтувань не може бути підставою для відстрочення сплати судового збору, господарський суд дійшов висновку, що клопотання Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» про відстрочення сплати судового збору не є обґрунтованим належними та допустимими доказами, а тому задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з ч. 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність залишення позовної заяви Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод «Старпрес», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості без руху з наданням заявнику десяти днів з дня вручення даної ухвали для усунення наведених недоліків.

Керуючись ст.ст.162, 164, 174, 232 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. У задоволенні клопотання без номеру від 21.01.2026 Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» про відстрочення сплати судового збору відмовити.

2. Позовну заяву без номеру від 21.01.2026 Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод «Старпрес», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишити без руху.

3. Встановити Публічному акціонерному товариству «Українська інноваційна компанія» строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали.

3. Роз`яснити Публічному акціонерному товариству «Українська інноваційна компанія», якщо заявник усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду (ч. 3 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України); якщо заявник не усунув недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із заявою (ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України).

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет за вебадресою: http://lg.arbitr.gov.ua/sud5014/gromadyanam/csz/

Ухвала набирає законної сили з дня її підписання 04.02.2026 та оскарженню не підлягає.

Суддя Сергій МАСЛОВСЬКИЙ