ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

02 лютого 2026 року Справа № 915/89/26

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Семенчук Н.О., розглянувши матеріали

за позовом: Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», проспект Берестейський, 14, м. Київ, 01135,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «АГЕНТСТВО СТЕЛА МАРІС», проспект Центральний, 67, офіс 420, м. Миколаїв, 54017,

про: стягнення грошових коштів.

Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» звернулося до Господарського суду Миколаївської області зі сформованою 27.01.2026 в системі «Електронний суд» позовною заявою № 86/14-01-04/Вих від 21.01.2026 (вх. № 1247/26 від 27.01.2026), в якій просить суд:

1. Прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі в порядку загального позовного провадження із викликом представників сторін в судове засідання.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «АГЕНТСТВО СТЕЛА МАРІС» () на користь державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (ЄДРПОУ 3872770) 32 442 долари США 85 центів США, з яких:

- 32 056,01 доларів США основна заборгованість зі сплати якірного збору;

- 386,84 доларів США нараховані у відповідності до ст. 625 ЦК України 3 % річних за користування грошима;

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «АГЕНТСТВО СТЕЛА МАРІС» () на користь державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (ЄДРПОУ 3872770) 132 351,91 грн пені, що нарахована на зобов`язання у доларах США.

4. Вирішити питання щодо розподілу судових витрат та стягнути на користь Позивача понесені витрати зі сплати судового збору в розмірі 18 376,85 грн.

В обґрунтування позовних вимог товариство зазначає про те, що 31 грудня 2023 року судно «VYSSOS» (IMO 9385790, прапор Панама), агентом якого виступає Відповідач, зайшло в акваторію морського порту Ізмаїл та спочатку було ошвартовано біля причалу портофлоту ВПК-3 де в подальшому перебувало до 06.09.2024 року, коли було відведено від причалу портофлоту та розміщено на внутрішньому рейді акваторії морського порту Ізмаїл у ковші 90 км р. Дунай. Відтак, як стверджує позивач, після розміщення судна у ковші 90 км, відповідачу нараховувався якірний збір, який справляється за стоянку суден на внутрішньому рейді морського порту. За даними позивача, стосовно судна «VYSSOS» за його перебування на внутрішньому рейді акваторії морського порту Ізмаїл, за період з 01 лютого по 31 грудня 2025 року було здійснено нарахування якірного збору та виставлені рахунки по сплаті якірного збору на загальну суму 32 056 доларів США та 01 центів США.

Позивач зазначає, що оскільки зобов`язання зі сплати рахунків з якірного збору, які були виставленні у доларах США не були виконанні своєчасно, позивач здійснив нарахування пені, у гривневому еквіваленті за курсом НБУ, що діяв на момент виставлення рахунків, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ у відповідності до умов Договору та чинного законодавства України. Також до усіх неоплачених рахунків у доларах США застосовано нарахування 3% річних за користування грошима у відповідності до ст. 625 ЦК України.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на приписи ст. 1 Закону України «Про морські порти України», ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530, 610, 612, 625 Цивільного кодексу України, положення п.п. 1.2., 1.12-1.15 Порядку справляння та розміру ставок портових зборів затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України від 27.05.2013 № 316, умови Договору № 367-П-АМПУ-18 про взаємодію сторін під час агентування суден у морських портах України.

Дослідивши матеріали позовної заяви та додані до неї документи, суд дійшов висновку, що позовна заява № 86/14-01-04/Вих від 21.01.2026 (вх. № 1247/26 від 27.01.2026) не відповідає вимогам Глави 1 Розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України за наступними підставами.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 163 ГПК України ціна позову у позовах про стягнення коштів визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться в безспірному (безакцептному) порядку.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Як вбачається із прохальної частини позову, позивач просить суд стягнути з відповідача 32 442 долари США 85 центів США та 132 351,91 грн.

Відповідно до пп.3.4 п.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» №18 від 26.12.2011, ціна позову про стягнення іноземної валюти визначається в іноземній валюті та національній валюті України відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день подання позову. При визначенні ціни позову, поданого в іноземній валюті, необхідно виходити з тієї валюти, в якій провадились чи повинні бути проведені розрахунки між сторонами. У разі подання позову про стягнення національної валюти України - еквіваленту іноземної валюти ціна позову визначається в іноземній або національній валюті України за офіційним курсом, визначеним Національним банком України, на день подання позову. У разі подання до господарського суду позову про стягнення іноземної валюти обов`язковим є зазначення еквіваленту в національній валюті України (гривнях). Виходячи з останнього й визначається сума судового збору, що сплачується з позовної заяви: для нерезидентів в іноземній валюті (за їх бажанням), для інших платників у гривнях у національній валюті. Однак якщо день подання позову не співпадає з днем сплати судового збору (збір сплачено раніше), то останній визначається з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України саме на день сплати, а не на день подання позову.

Проте, позивачем в порушення вищезазначених вимог не зазначено ціну позову відповідно до офіційного курсу встановленого Національним банком України на день подання позову. Так, позовну заяву було подано через систему «Електронний суд» 27.01.2026. За інформацією з вебсайту Національного банку України, офіційний курс гривні до долара США станом на 27.01.2026 становив 43,1253 грн за 1 долар США, тобто при математичному підрахунку сума коштів, заявлена до стягнення, становить 1 531 459,55 грн. Позивачем же, без наведення жодних обґрунтувань, вказано ціну позову як 1 531 404,40 грн.

Крім того, до позовної заяви не надано розрахунку заявлених до стягнення 3 % річних на суму 386,84 доларів США.

Також суд зауважує, що сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України, що має беззаперечно виконуватись сторонами в разі необхідності реалізації цього права.

Приписами ч. 2 ст.123 ГПК України встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлено ставку судового збору в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» у 2026 році встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2026 року - 3328 гривень.

Предметом позову у даній справі є майнова вимога позивача про стягнення з відповідача грошових коштів розмірі 32 442 долари США 85 центів США та 132 351,91 грн.

Як було наведено вище, розмір судового збору має визначатися з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України станом на день сплати судового збору.

Позивачем, в якості доказів сплати судового збору надано суду платіжну інструкцію № 101 від 20.01.2026 на суму 18 376,85 грн.

За інформацією з вебсайту Національного банку України, офіційний курс гривні до долара США станом на 20.01.2026 становив 43,2678 грн за 1 долар США.

З урахуванням наведеного, при математичному підрахунку сума коштів (еквівалент в національній валюті України), з якої повинен бути розрахований судовий збір становить 1 536 082,66 грн, а, отже, ставку судового збору, що підлягає сплаті у даній справі слід визначити таким чином: 1 536 082,66 грн * 1,5% = 23 041,24 грн.

При цьому, з урахуванням застосування передбаченого ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» коефіцієнту для пониження відповідного розміру ставки судового збору у зв`язку з поданням позовної заяви в електронній формі, судовий збір за подання позовної заяви у даній справі повинен бути сплачений позивачем у розмірі 18 432,99 грн.

Отже, при зверненні до суду з позовною заявою позивачем недоплачено судовий збір у розмірі 56,14 грн (18 432,99 грн 18 376,85 грн).

Таким чином, позивачем оформлено позовну заяву без дотримання вимог п. 3 ч. 3 ст. 162, п. 2 ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України.

З метою усунення вказаних недоліків позивачу слід коректно зазначити ціну позову, з урахуванням встановлених недоліків, надати суду розрахунок заявлених до стягнення 3 % річних на суму 386,84 доларів США, а також надати суду докази доплати судового збору на суму 56,14 грн.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху також у разі, якщо позовну заяву подано особою, яка відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави, визначеної абзацом другим частини першої цієї статті, суд у такій ухвалі зазначає про обов`язок такої особи зареєструвати електронний кабінет відповідно до статті 6 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позивачем не виконано вимоги ст. 162 Господарського процесуального кодексу України, що відповідно до вимог ч.1 ст.174 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення позовної заяви без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

Керуючись статтями 162, 164, 174, 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» № 86/14-01-04/Вих від 21.01.2026 (вх. № 1247/26 від 27.01.2026) залишити без руху.

2. Державному підприємству «Адміністрація морських портів України» усунути встановлені при поданні позовної заяви недоліки в строк, який не перевищує 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

3. Роз`яснити Державному підприємству «Адміністрація морських портів України», що при невиконанні вимог даної ухвали, позовна заява вважається неподаною та повертається позивачу.

Ухвала суду, у відповідності до ч.2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.О.Семенчук