ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року

м. Київ

cправа № 904/5725/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

головуючого - Пєскова В. Г., суддів: Жукова С. В., Картере В. І.,

за участю секретаря судового засідання Багнюка І. І.,

учасники справи:

представник ГУ ДПС у Дніпропетровській області - Чернова С. С.,

арбітражний керуючий Вернигора В. П. - особисто

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області

та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 01.10.2025

у складі колегії суддів: Мороза В. Ф. - головуючого, Чус О. В., Чередка А. Є.

та на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 17.12.2024

у складі судді Мартинюка С.В.

у справі № 904/5725/21

про банкрутство Акціонерного товариства "Науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут гірничорудного машинобудування з дослідним заводом", -

ВСТАНОВИВ

На розгляд суду постало питання наявності/відсутності підстав для визнання грошових вимог податкового органу до боржника, які виникли на підставі самостійно поданих декларацій.

Обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій

1. 21.08.2023 постановою Господарського суду Дніпропетровської області, зокрема, визнано Акціонерне товариство "Науково-дослідний та проектор-конструкторський інститут гірничорудного машинобудування з дослідним заводом" банкрутом. Відкрито ліквідаційну процедуру у справі строком на 12 місяців, до 21.08.2024.

2. 23.09.2024 до Господарського суду Дніпропетровської області від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі - ГУ ДПС у Дніпропетровській області) надійшла заява про визнання грошових вимог до Акціонерного товариства "Науково-дослідний та проектор-конструкторський інститут гірничорудного машинобудування з дослідним заводом" у розмірі 3 872 357,46 грн та судового збору у розмірі 4 844,80 грн.

3. У поданій заяві ГУ ДПС у Дніпропетровській області зазначає, що, з урахуванням уточнень, за платником податків АТ "Науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут гірничорудного машинобудування з Дослідним заводом" обліковується податковий борг на загальну суму 3 872 357,46 грн (основний платіж - 3 473 516,37 грн, штрафна санкція - 293 797,67 грн, пеня - 105 043,42 грн) а саме:

(1) Податковий борг з податку на додану вартість виник внаслідок несплати платником податків сум грошових зобов`язань у загальному розмірі 69 604,00 грн. (основний платіж).

Структура боргу:

- податкова декларація № від 16.08.2023 на суму 69 604,00 грн.;

(2) Податковий борг по земельному податку (Центрально-міський р-н Кривого Рогу) виник внаслідок несплати платником податків сум грошових зобов`язань у загальному розмірі 2 165 507,44 грн. (основний платіж).

- податкова декларація № від 30.01.2023 (терміни сплати 30.08.2023 - 30.01.2024) на загальну суму 2 165 507,44 грн.;

(3) Податковий борг по земельному податку (Криворізький р-н. Лозуватська ТГ) виник внаслідок несплати платником податків сум грошових зобов`язань у загальному розмірі 1 006,38 грн. (основний платіж).

- податкова декларація від 07.02.2023 (термін сплати 30.10.2023 - 30.01.2024) на суму 1 006, 38 грн.;

(4) Податковий борг по податку на нерухоме майно (Центрально-Міський р-н - код платежу 18010401) виник внаслідок несплати платником податків сум грошових зобов`язань у загальному розмірі 225 786, 79 грн. (основний платіж).

- податкова декларація № від 07.02.2023 (терміни сплати 30.10.2023 - 29.01.2024) на загальну суму 225 786, 79 грн.;

(5) Податковий борг по податку на нерухоме майно (Криворізький р-н Лозуватська ТГ - код платежу 18010400) виник внаслідок несплати платником податків сум грошових зобов`язань у загальному розмірі 26 079, 74 грн. (основний платіж)

- податкова декларація № від 07.02.2023 (терміни сплати 30.10.2023 - 29.01.2024) на загальну суму 26 079,74 грн.

(6) Податковий борг по ПДФО виник внаслідок несплати платником податків сум грошових зобов`язань у загальному розмірі 1 018 277, 80 грн. (основний платіж - 650 885,91 грн., штрафна санкція - 270 575,71 грн., пеня - 96 816,18 грн.).

- ППР № від 18.01.2024 на суму 1 020, 00 грн. (період порушення - 3 квартал 2023 року);

- ППР № від 11.04.2024 на суму 269 555, 71 грн. (штрафна санкція) та 650 885, 91 грн. (основний платіж) та 96 816, 18 грн. (пеня) (період порушення - липень 2020 - жовтень 2023).

(7) Податковий борг по військовому збору виник внаслідок несплати платником податків сум грошових зобов`язань у загальному розмірі 84 146,89 грн. (основний платіж - 52 697,69 грн., штрафна санкція - 23 221,96 грн., пеня - 8 227, 24 грн.)

- ППР № від 11.04.2024 на суму 52 697, 69 грн. (основний платіж) та 23 221, 96 грн. (штрафна санкція) та 8 227, 24 грн. (пеня) (період порушення - липень 2020 - жовтень 2023).

(8) Заборгованість з ЄСВ виникла внаслідок несплати платником податків сум грошових зобов`язань у загальному розмірі 281 948, 42 грн. (основний платіж)

- податкова декларація № від 15.11.2023 на суму 160 306,68 грн. (за 3 квартал 2023 року)

- податкова декларація № від 09.02.2024 на суму 121 641,74 грн. (за 4 квартал 2023 року).

4. Ліквідатор в повідомленні про розгляд заявлених ГУ ДПС у Дніпропетровській області грошових вимог до банкрута визнав грошові вимоги на суму 1 055 136, 02 грн (податковий борг з ПДВ, що виник внаслідок несплати платником сум грошових зобов`язань, основна заборгованість по сплаті ЄСВ, ПДФО та військового збору). В свою чергу ліквідатором відмовлено у визнанні вимог на суму 2 817 221,44 грн. на підставі абз. 2-3 ч. 1 ст. 59 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ).

5. 12.12.2024 ГУ ДПС у Дніпропетровській області подано суду першої інстанції пояснення про те, що:

1) податковий борг по земельному податку (Криворізький р-н. Лозуватська ТГ) виник внаслідок несплати платником податків сум грошових зобов`язань у загальному розмірі 1 006,38 грн. (основний платіж).

Відповідно до п. 287.3 ст. 287 ПК України податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

- податкова декларація від 07.02.2023 (терміни сплати 30.10.2023 30.01.2024) на суму 1 006,38 грн; періодом за який нараховані дані грошові зобов`язання є:

1) Вересень 2023 - термін сплати згідно з ПКУ 30.10.2023 сума 136,70 грн (непогашений залишок);

2) Жовтень 2023 - термін сплати згідно з ПКУ 30.11.20223 сума 289,91 грн;

3) Листопад 2023 - термін сплати згідно з ПКУ 02.01.2024 сума 289,91 грн;

4) Грудень 2023 - термін сплати згідно з ПКУ 30.01.2024 сума 289,86 грн.

2) Податковий борг по податку на нерухоме майно (Центрально-Міський р-н код платежу 18010401) виник внаслідок несплати платником податків сум грошових зобов`язань у загальному розмірі 225 786,79 грн (основний платіж).

Відповідно до п.п. 266.7. 5 п. 266.7 ст. 267 ПК України платники податку - юридичні особи самостійно обчислюють суму податку станом на 1 січня звітного року і не пізніше 20 лютого цього ж року подають контролюючому органу за місцезнаходженням об`єкта/об`єктів оподаткування декларацію за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками поквартально.

Відповідно до абз. б) п.п. 266.10.1 п. 266 ст. 266 ПК України податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується юридичними особами - авансовими внесками щокварталу до 30 числа місяця, що наступає за звітним кварталом, які відображаються в річній податковій декларації.

- податкова декларація № від 07.02.2023 (терміни сплати 30.10.2023 29.01.2024) на загальну суму 225 786,79 грн;

Періодом за який нараховані дані грошові зобов`язання є:

1) ІІІ квартал 2023 року термін сплати згідно ПКУ 30.10.2023 сума 112 893,39 грн;

2) ІV квартал 2023 року термін сплати згідно ПКУ 29.01.2024 сума 112 893,40 грн.

3) Податковий борг по податку на нерухоме майно (Криворізький р-н Лозуватська ТГ код платежу 18010400) виник внаслідок несплати платником податків сум грошових зобов`язань у загальному розмірі 26 079,74 грн (основний платіж).

- податкова декларація № від 07.02.2023 (терміни сплати 30.10.2023 29.01.2024) на загальну суму 26 079,74 грн.

Періодом за який нараховані дані грошові зобов`язання є:

1) ІІІ квартал 2023 року термін сплати згідно ПКУ 30.10.2023 сума 13 039,88 грн;

2) ІV квартал 2023 року термін сплати згідно ПКУ 29.01.2024 сума 13 039,86 грн.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

6. 17.12.2024 ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області у справі № 904/5725/21 визнано поточні грошові вимоги Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до АТ "Науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут гірничорудного машинобудування з дослідним заводом", а саме: 1 черга - 4 844, 80 грн (судовий збір), 2 черга - 281 948,42 грн (вимоги щодо сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування), 3 черга - 1 436 015,94 грн (вимоги щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), 6 черга - 398 841,09 грн (вимоги щодо сплати штрафних санкцій). Решту грошових вимог - відхилено.

7. Суд першої інстанції дійшов висновку, що сплата єдиного соціального внеску, податку на доходи фізичних осіб та військового збору протягом двох місяців після визнання боржника банкрутом є невід`ємною частиною виконання роботодавцем обов`язків трудового законодавства щодо попередження працівників про звільнення за два місяці, а тому вимоги в частині сплати єдиного соціального внеску, податку на доходи фізичних осіб та військового збору підлягають задоволенню. Також, оскільки розмір земельного податку з юридичних осіб та податок на нерухоме майно є узгодженими, адже саме в такому розмірі він був заявлений АТ "Науково-дослідний та проектор-конструкторський інститут гірничорудного машинобудування з дослідним заводом" у поданих деклараціях до податкового органу, а тому такий є правомірно заявленим.

8. Водночас, суд виснував, що ГУ ДПС у Дніпропетровській області заявлено грошові вимоги в частині визнання розміру земельного податку та податку на нерухоме майно з банкрута в тому числі після визнання боржника банкрутом (21.08.2023), а тому згідно з самостійно здійсненим перерахунком заявлених грошових вимог в частині розміру земельного податку та податку на нерухоме майно з урахуванням вимог ст. 59 КУзПБ, слід визнати заявлені ГУ ДПС у Дніпропетровській області вимоги в частині земельного податку на суму 593 768,17 грн та в частині податку на нерухоме майно на суму 69 060,17 грн. Решта заявлених грошових вимог в розмірі 1 755 552,01 грн відхилена господарським судом як такі, що виникли після визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

9. Не погодившись з вказаною ухвалою ГУ ДПС у Дніпропетровській області подано апеляційну скаргу, згідно якої апелянт просить скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 17.12.2024 у справі № 904/5725/21 в частині відхилених грошових вимог та ухвалити нове рішення, яким грошові вимоги контролюючого органу визнати в повному обсязі.

10. 01.10.2025 постановою Центрального апеляційного господарського (повний текст постанови складено 20.10.2025) апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 17.12.2024 у справі № 904/5725/21 залишено без задоволення. Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 17.12.2024 у справі № 904/5725/21 залишено без змін.

11. Суд апеляційної інстанції виснував, що в силу діючого законодавства платник податків на початку року самостійно розраховує та подає величину земельного податку та податку на нерухоме майно, яка планується до сплати з огляду на помісячні чи поквартальні платежі, проте за приписами абз. 2 та 3 ч. 1 ст. 59 КУзПБ, починаючи з 21.08.2023, податкових зобов`язань у боржника після цієї дати не виникає. За таких умов, судом першої інстанції, за висновком апеляційного господарського суду, правомірно відхилені заявлені грошові вимоги в розмірі 1 755 552,01 грн, як такі, що виникли після визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

А. Доводи касаційної скарги

12. 10.11.2025 ГУ ДПС у Дніпропетровській області подано до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати постанову Центрального апеляційного господарського суду від 01.10.2025 та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 17.12.2024 у справі № 904/5725/21 (в частині відхилених грошових вимог); ухвалити нове рішення, яким грошові вимоги ГУ ДПС у Дніпропетровській області до АТ "Науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут гірничорудного машинобудування з дослідним заводом" визнати в повному обсязі.

13. Підставою касаційного оскарження скаржник вказує є п. 3 ч. 2 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), а саме - відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норми права.

14. Скаржник доводить, що судом неправильно здійснено тлумачення абз.2 та абз.3 ч.1 ст. 59 КУзПБ у взаємозв`язку з п. 287.3 ст. 287 ПК України, п.п. 266.7. 5 п. 266.7 ст. 267 ПК України абз. б п.п. 266.10.1 п. 266 ст. 266 ПК України.

15. Вказує, що періодом нарахувань відхилених грошових вимог є вересень 2023 - грудень 2023.

16. За доводом скаржника, строк виконання задекларованих грошових зобов`язань, не визнаних судом першої інстанції, настав у день відкриття ліквідаційної процедури. Натомість суд помилково вважає, що у даному випадку визначальним є те, що періодом нарахувань грошових вимог, які не визнані судом - є вересень - грудень 2023 року, тобто після (21.08.2023) визнання боржника банкрутом.

17. Скаржник також зазначає, що ліквідаційну процедуру відкрито постановою суду першої інстанції від 21.08.2023 по справі №904/5725/21, проте, на думку скаржника, вона набрала законної сили 07.03.2024 після ухвалення апеляційним судом постанови від 07.03.2024, що також підтверджується інформацією з єдиного державного реєстру судових рішень.

18. Скаржник стверджує, що судом має бути вирішено питання застосування норми права, а саме - чи підлягають визнанню у складі грошових вимог податкові зобов`язання, що були самостійно задекларовані платником податків до ухвалення постанови про визнання банкрута та охоплюють період після прийняття постанови про визнання банкрута, але строк їх сплати настав в день прийняття судом рішення про визнання боржника банкрутом, враховуючи приписи абз. 2 та абз. 3 ч. 1 ст. 59 КУзПБ у взаємозв`язку з нормами Податкового кодексу України щодо порядку визначення податкового зобов`язання та строків його сплати (п. 287.3 ст. 287 ПК України, п.п. 266.7. 5 п. 266.7 ст. 267 ПК України абз. б) п.п. 266.10.1 п. 266 ст. 266 ПК України).

Б. Доводи, викладені у відзиві на касаційну скаргу

19. 07.01.2026 від ліквідатора банкрута надійшов відзив на касаційну скаргу з проханням залишити без змін оскаржувані рішення, касаційну скаргу залишити без задоволення. Ліквідатор вважає ухвалу та постанову судів попередніх інстанцій законними, обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам законодавства.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

А. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій

20. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що згідно зі статтею 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

21. Об`єктом касаційного перегляду у цій справі є судові рішення судів попередніх інстанцій в частині відхилених грошових вимог податкового органу до боржника.

22. У цій справі боржника - АТ "Науково-дослідний та проектор-конструкторський інститут гірничорудного машинобудування з дослідним заводом" було визнано банкрутом та відкрито відносно нього ліквідаційну процедуру постановою суду першої інстанції від 21.08.2023. Податковий орган стверджує, що за боржником обліковується податковий борг, зокрема з земельного податку та податку на нерухоме майно і боржником було самостійно подано податкові декларації до визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, отже заявлені вимоги, на думку скаржника, мають бути визнані судом.

23. Здійснивши перевірку правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, оцінивши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги, з огляду на таке.

24. За змістом ст. 1 КУзПБ кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника;

забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника;

поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

25. Відповідно до ч. 14 ст. 39 КУзПБ з моменту відкриття провадження у справі пред`явлення конкурсними та забезпеченими кредиторами вимог до боржника та їх задоволення можуть здійснюватися лише у порядку, передбаченому цим Кодексом, та в межах провадження у справі; пред`явлення поточними кредиторами вимог до боржника та їх задоволення можуть здійснюватися у випадку та порядку, передбачених цим Кодексом.

26. Порядок звернення кредиторів із вимогами до боржника у справі про банкрутство та порядок розгляду судом відповідних заяв визначені, зокрема статтями 45, 46, 47 КУзПБ.

27. Заявник сам визначає докази, які, на його думку, підтверджують заявлені вимоги; проте, обов`язок надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, покладений на господарський суд, який здійснює розгляд справи про банкрутство. Під час розгляду заявлених грошових вимог суд користується правами та повноваженнями, наданими йому процесуальним законом; суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора (постанова від 26.02.2019 у справі № 908/710/18).

28. Розглядаючи кредиторські вимоги суд, в силу норм статей 45 - 47 КУзПБ, має належним чином дослідити сукупність поданих заявником доказів (договори, накладні, акти, судові рішення, якими вирішено відповідний спір тощо), перевірити їх, надати оцінку наявним у них невідповідностям (за їх наявності), та аргументам, запереченням щодо цих вимог з урахуванням чого з`ясувати чи є відповідні докази підставою для виникнення у боржника грошового зобов`язання (постанова від 21.10.2021 у справі № 913/479/18).

29. Верховний Суд у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 14.06.2023 у справі № 904/5743/20 дійшов висновку про те, що з огляду на положення статей 45 - 47 Кодексу України з процедур банкрутства, податковий орган, так само як і інші конкурсні кредитори, повинен подати до господарського суду вимоги до боржника щодо його грошових зобов`язань по сплаті податків і зборів, що виникли до дня відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство разом з документами, що ці зобов`язання підтверджують, а господарський суд зобов`язаний розглянути всі вимоги та заперечення проти них на підставі поданих кредитором і боржником документів, оцінити правомірність цих вимог незалежно від наявності в адміністративному суді спору щодо неузгодженого податкового зобов`язання, з якого сформована кредиторська вимога податкового органу.

30. Відповідно до частини четвертої статті 60 КУзПБ з процедур банкрутства у ліквідаційній процедурі господарський суд розглядає заяви з вимогами поточних кредиторів, які надійшли до господарського суду після офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом.

31. Визначення статусу вимог кредитора (конкурсні чи поточні) пов`язується безпосередньо з моментом виникнення цих вимог. При цьому набуття статусу кредитора у справі про банкрутство законодавець пов`язує з наявністю у особи (як фізичної, так і юридичної) грошових вимог до боржника, поданих у встановленому законом порядку, та прийняття судом відповідної ухвали про повне або часткове визнання її вимог.

32. Податковий кодекс України (далі - ПК України) дає визначення грошового зобов`язання, яке є спеціальним для цілей податкового законодавства, а саме - грошове зобов`язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня (п. 14.1.39. ПК України).

33. Податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України (14.1.156 ПК України).

34. Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (п. 14.1.175 ПУ України).

35. Розгляд та визнання грошових вимог податкових органів у процедурах банкрутства здійснюється судами з врахуванням особливостей виникнення (припинення) податкових зобов`язань боржника згідно з вимогами Податкового кодексу (далі - ПК) України, які є спеціальними нормами права, що регулюють ці питання, якщо такі зобов`язання виникають до моменту відкриття провадження у справі про банкрутство.

36. Порядок виникнення грошових зобов`язань щодо сплати податків та зборів визначений ПК України, положеннями п. 1.1. статті 1 якого унормовано, що цей Кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

37. Щодо грошових вимог податкового органу по земельному податку Суд зазначає наступне.

38. Земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу) (п. 14.1.72. ПК України).

39. Базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв`язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців) (ст. 285 ЦК України).

40. Згідно з п. 286.2, 286.3 ст. 286 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму плати за землю щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають до відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, а надалі такий витяг подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі. Платник плати за землю має право подавати щомісяця звітну податкову декларацію, що звільняє його від обов`язку подання податкової декларації не пізніше 20 лютого поточного року, протягом 20 календарних днів місяця, що настає за звітним.

41. Податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця (п. 287.3. ст. 287 ПК України).

42. Щодо податку на нерухоме майно, Верховний Суд зазначає, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості (п. 266.1.1 ст. 266 ПК України).

43. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності юридичних осіб, обчислюється такими особами самостійно виходячи із загальної площі кожного окремого об`єкта оподаткування на підставі документів, що підтверджують право власності на такий об`єкт (п. 266.3.3 ст. 266 ПК України).

44. Пунктами 266.7.5. ст. 266 ПК України визначено, що платники податку - юридичні особи самостійно обчислюють суму податку станом на 1 січня звітного року і не пізніше 20 лютого цього ж року подають контролюючому органу за місцезнаходженням об`єкта/об`єктів оподаткування декларацію за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками поквартально.

45. Відповідно до абз. б) п. 266.10.1. ст. 266 ПК України податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується юридичними особами - авансовими внесками щокварталу до 30 числа місяця, що наступає за звітним кварталом, які відображаються в річній податковій декларації.

46. Зі встановлених судами попередніх інстанцій обставин вбачається, що ГУ ДПС у Дніпропетровській області заявлено до боржника, зокрема:

- податковий борг по земельному податку (Центрально-міський р-н Кривого Рогу) виник внаслідок несплати платником податків сум грошових зобов`язань у загальному розмірі 2 165 507,44 грн. (основний платіж) - податкова декларація № від 30.01.2023 (терміни сплати 30.08.2023 - 30.01.2024) на загальну суму 2 165 507,44 грн.;

- податковий борг по земельному податку (Криворізький р-н. Лозуватська ТГ) виник внаслідок несплати платником податків сум грошових зобов`язань у загальному розмірі 1006,38 грн. (основний платіж) - податкова декларація від 07.02.2023 (термін сплати 30.10.2023 - 30.01.2024) на суму 1 006,38 грн.

- податковий борг по податку на нерухоме майно (Центрально-Міський р-н - код платежу 18010401) виник внаслідок несплати платником податків сум грошових зобов`язань у загальному розмірі 225 786,79 грн (основний платіж) - податкова декларація № від 07.02.2023 (терміни сплати 30.10.2023 - 29.01.2024) на загальну суму 225 786,79 грн;

- податковий борг по податку на нерухоме майно (Криворізький р-н Лозуватська ТГ - код платежу 18010400) виник внаслідок несплати платником податків сум грошових зобов`язань у загальному розмірі 26 079,74 грн. (основний платіж) - податкова декларація № від 07.02.2023 (терміни сплати 30.10.2023 - 29.01.2024) на загальну суму 26 079,74 грн.

47. В касаційній скарзі ГУ ДПС у Дніпропетровській області наголошує, що періодом нарахувань відхилених грошових вимог з плати за землю є вересень - грудень 2023 року, з податку на нерухоме майно є III - IV квартал 2023 року.

48. Відповідно до абзацу четвертого частини першої статті 59 КУзПБ з дня ухвали господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури у банкрута не виникає жодних додаткових зобов`язань, у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

49. У постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 19.01.2021 у справі №916/4181/14 Суд виснував, що боржник у справі про банкрутство, щодо якого ухвалене рішення про визнання його банкрутом, на підставі положень статті 38 Закону про банкрутство має право на легітимне очікування бути звільненим від податкового обов`язку щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін сплати яких настав у період після прийняття постанови про визнання боржника банкрутом. Легітимні очікування боржника безпосередньо випливають із частини другої статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Характеристика очікувань боржника як легітимних поєднує в собі їх законність, яка зумовлена реалізацією особою належного їй суб`єктивного права, та обґрунтованість, тобто зумовлену законом раціональність сподівань учасників суспільних відносин. Звільнення від обов`язку щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін сплати яких настав у період після прийняття постанови про визнання боржника банкрутом, передбачено законом (частина перша статті 38 Закону про банкрутство, частина перша статті 59 КУзПБ), що в свою чергу зумовлює раціональне сподівання такого боржника на те, що після встановлення його неплатоспроможності у нього не виникають додаткові зобов`язання. Причому на такі сподівання боржника не впливають вчинені ліквідатором непослідовні дії з подання звітності до податкового органу.

50. За висновками Верховного Суду у складі Судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду наведеними у постанові від 12.03.2019 у справі № 910/14827/16 подання боржником, щодо якого введено ліквідаційну процедуру, декларацій до контролюючого органу не є підставою виникнення у такого боржника зобов`язання щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін сплати яких настав в період після прийняття постанови про визнання боржника банкрутом. Аналогічний висновок також викладено в постановах Верховного Суду від 07.10.2020 у справі №15/293-б, від 18.03.2025 у справі № 904/1582/22 тощо.

51. Тобто не підлягають визнанню грошові вимоги податкового органу лише з тих підстав, що податкові зобов`язання були самостійно задекларовані боржником.

52. Відтак з огляду на наведені вище норми та правові висновки Верховного Суду щодо застосування приписів абзацу четвертого частини першої статті 59 КУзПБ (який є аналогічним абзацу четвертого частини першої статті 38 Закону про банкрутство) та враховуючи встановлені судами попередніх інстанцій обставини щодо настання терміну сплати заявлених скаржником податкових зобов`язань, які були самостійно задекларовані боржником, в період після прийняття постанови про визнання боржника банкрутом (21.08.2023), колегія суддів Верховного Суду вважає правомірними висновки судів попередніх інстанцій про відхилення таких грошових вимог. Верховний Суд зауважує, що касаційна скарга не містить доводів щодо правильності здійсненого судами попередніх інстанцій розрахунку відхилених грошових вимог.

53. Колегія суддів також вважає помилковим твердження скаржника про те, що постанова суду першої інстанції про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури від 21.08.2023 набрала законної сили 07.03.2024 після перегляду її судом апеляційної інстанції, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 9 КУзПБ ухвали та постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури або процедури погашення боргів боржника, прийняті господарським судом у справі про банкрутство (неплатоспроможність), набирають законної сили з моменту їх прийняття, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Отже постанова місцевого господарського суду набрала законної сили саме 21.08.2023.

54. В касаційній скарзі податковий орган стверджує про необхідність вирішення касаційним судом питання: чи підлягають визнанню у складі грошових вимог податкові зобов`язання, що були самостійно задекларовані платником податків до ухвалення постанови про визнання банкрута та охоплюють період після прийняття постанови про визнання банкрута, але строк їх сплати настав в день прийняття судом рішення про визнання боржника банкрутом, враховуючи приписи абз. 2 та абз. 3 ч. 1 ст. 59 КУзПБ у взаємозв`язку з нормами ПК України щодо порядку визначення податкового зобов`язання та строків його сплати - п. 287.3 ст. 287 ПК України, п.п. 266.7. 5 п. 266.7 ст. 267 ПК України абз. б) п.п. 266.10.1 п. 266 ст. 266 ПК України.

55. Колегія суддів звертає увагу на наявність висновку Верховного Суду (зокрема постанова Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 12.03.2019 у справі № 910/14827/16) у питанні застосування частини першої статті 59 КУзПБ щодо відсутності підстав для визнання судом грошових вимог, якими є самостійно задекларовані податкові зобов`язання, термін сплати яких настав в період після прийняття постанови про визнання боржника банкрутом.

56. Суд також зауважує, що у постанові від 01.03.2023 у справі №522/22473/15-ц Велика Палата Верховного Суду звернула увагу, що зі змісту норми пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України вбачається, що вона спрямована на формування єдиної правозастосовчої практики шляхом висловлення Верховним Судом висновків щодо питань застосування тих чи інших норм права, які регулюють певну категорію відносин та підлягають застосуванню господарськими судами під час вирішення спору.

При касаційному оскарженні судових рішень з підстав, передбачених пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, окрім посилання на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, касаційна скарга має містити, зокрема, конкретизацію змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи (постанова Верховного Суду від 12 листопада 2020 року у справі № 904/3807/19).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму матеріального чи процесуального права суди попередніх інстанцій застосували неправильно, а також обґрунтувати необхідність застосування такої правової норми для вирішення спору, у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права, та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися (такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 25.02.2021 у справі № 910/800/19).

57. У касаційній скарзі скаржник хоча і навів норми матеріального права, які, на його думку, суди неправильно застосували, вказуючи на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування ч. 1 ст. 59 КУзПБ у взаємозв`язку з п. 287.3 ст. 287 ПК України, п.п. 266.7. 5 п. 266.7 ст. 267 ПК України абз. б) п.п. 266.10.1 п. 266 ст. 266 ПК України, однак не обґрунтував в чому полягає помилка судів попередніх інстанцій при застосуванні, не вказав як зазначені норми повинні застосовуватися та не навів обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо поставлених ним питань при вирішенні цього спору.

58. Наведені скаржником доводи в цілому зводяться до незгоди скаржника із прийнятими судовими рішеннями в частині відхилених грошових вимог та не підтверджують неправильного застосування судами зазначених норм, у зв`язку з чим у Верховного Суду відсутні підстави для формування висновку порушеного скаржником у касаційній скарзі.

59. З огляду на викладене, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для зміни чи скасування оскаржуваних судових рішень та задоволення касаційної скарги.

Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

60. Відповідно до ст. 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

61. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновків про те, що ухвала та постанова судів попередніх інстанцій в оскаржуваній частині у цій справі прийняті з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, із дотриманням норм матеріального та процесуального права.

62. Враховуючи вищевикладене та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 308, ст. 309 ГПК України, касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а прийняті у справі постанова та ухвала судів попередніх інстанцій в частині відхилених грошових вимог Головного управління ДПС у Дніпропетровській області - залишенню без змін.

В. Розподіл судових витрат

63. У зв`язку з тим, що Суд відмовляє в задоволенні касаційної скарги та залишає без змін раніше ухвалене судове рішення Суд покладає на скаржника витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,

ПОСТАНОВИВ :

1. Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

2. Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 01.10.2025 та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 17.12.2024 (в частині відхилених грошових вимог Головного управління ДПС у Дніпропетровській області) залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Пєсков

Судді С. Жуков

В. Картере