ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================
УХВАЛА

28 січня 2026 року Справа № 915/178/18

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Давченко Т.М.,

розглянувши без виклику учасників справи матеріали справи № 915/178/18

про банкрутство ТДВ Миколаївське підприємство Ера

кредитори:

1) Головне управління ДПС у Миколаївській області;

2) Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області;

банкрут: Товариство з додатковою відповідальністю Миколаївське підприємство Ера

ліквідатор: арбітражний керуючий Пляка Сергій Валерійович

встановив:

Господарський суд Миколаївської області розглядає справу № 915/178/18 про банкрутство Товариства з додатковою відповідальністю Миколаївське підприємство Ера (ТДВ МП Ера).

Постановою від 23.07.2018 ТДВ МП Ера визнано банкрутом та відкрито щодо нього ліквідаційну процедуру та ін.

В процесі здійснення ліквідаційної процедури до суду звернувся ліквідатор ТОВ ТДВ МП Ера арбітражний керуючий Пляка С.В. з клопотанням від 26.12.2025 вих. № 472 (вх. № 18974/25 від 26.12.2025), у якому просить суд зобов`язати Департамент з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради надати відомості щодо засновників ТДВ МП Ера із зазначенням: прізвища, ім`я, по-батькові (для юридичних осіб повне найменування), ідентифікаційного коду платника податків, місця реєстрації засновника або юридична адреса.

В обґрунтування клопотання ліквідатор зазначає, що указані відомості йому необхідні для подальшого звернення до суду із заявою про покладання субсидіарної відповідальності на директора та засновників банкрута.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Частиною 1 ст. 3 ГПК України передбачено, що судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Кодексу України з процедур банкрутства, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, суд застосовує норми Господарського процесуального кодексу України та Кодексу України з процедур банкрутства.

Статтею 169 ГПК України передбачено, що при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, або на вимогу суду заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі. Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Тому судом встановлений порядок розгляду вказаного клопотання за наявними доказами поза межами судового засідання.

За приписами ч.ч. 1, 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства ліквідатор у це арбітражний керуючий, призначений господарським судом для здійснення ліквідаційної процедури.

Згідно ч. 1 ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження: приймає у своє відання майно боржника, забезпечує його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; проводить інвентаризацію та визначає початкову вартість майна банкрута; аналізує фінансовий стан банкрута; виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; формує ліквідаційну масу; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб та інше.

Згідно частини 2 статті 61 Кодексу України з процедур банкрутства під час здійснення своїх повноважень ліквідатор має право заявити вимоги до третіх осіб, які відповідно до законодавства несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства. Розмір зазначених вимог визначається з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою.

У разі банкрутства боржника з вини його засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі з вини керівника боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають можливість іншим чином визначати його дії, на засновників (учасників, акціонерів) боржника - юридичної особи або інших осіб у разі недостатності майна боржника може бути покладена субсидіарна відповідальність за його зобов`язаннями.

Стягнені суми включаються до складу ліквідаційної маси і можуть бути використані тільки для задоволення вимог кредиторів у порядку черговості, встановленому цим Законом.

Згідно матеріалів справи та зокрема клопотання ліквідатора від 26.12.2025 в процесі виконання ним свої повноважень у даній справі, на підставі ст. 12 Кодексу України з процедур банкрутства, з метою звернення до суду із заявою про покладання субсидіарної відповідальності на засновників та керівника банкрута ліквідатор звернувся до Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради із запитом від 15.12.2025 вих. № 02-01/472, у якому просив надати інформацію щодо засновників ТДВ МП Ера.

Згідно листа Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради за № 33285/19.03.01-06/19/14/25 від 18.12.2025 ліквідатору відмовлено у наданні такої інформації та роз`яснено порядок отримання таких відомостей.

У зв`язку з зазначеним ліквідатор звернувся до суду з відповідною заявою про зобов`язання надати необхідну інформацію.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ГПК України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Згідно ч. 2 ст. 81 ГПК України у клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; 5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

Частиною 4 ст. 81 ГПК України передбачено, що у разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

Згідно ч.7 ст. 81 ГПК України будь-яка особа, в якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

Частиною 8 ст. 81 ГПК України передбачено, що особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

Судом враховано, що згідно з частиною 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За приписами частини 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Запитувана та наявна в розпорядженні Департаменті з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради інформація має суттєве значення для належного проведення ліквідаційної процедури у справі про банкрутство ТДВ МП Ера.

Враховуючи вищезазначене, задля забезпечення виконання ліквідатором своїх повноважень, визначених Кодексом України з процедур банкрутства, з метою встановлення обставин, що призвели до банкрутства ТДВ МП Ера та дослідження питання притягнення винних осіб до субсидіарної відповідальності суд визнає обґрунтованим клопотання ліквідатора щодо витребування інформації щодо засновників ТДВ МП Ера та вважає належним його задовольнити.

При цьому, господарський суд звертає увагу на вимоги частин 7, 8 статті 81 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких будь-яка особа, в якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

Відповідно до ч. 2 ст. 232 ГПК України судовими рішеннями є: 1) ухвали; 2) рішення; 3) постанови; 4) судові накази.

Статтею ст. 18 ГПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно ч.ч.2, 4 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Керуючись ст. 2, 12, 60, 61 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 81, 169, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити клопотання ліквідатора Товариства з додатковою відповідальністю Миколаївське підприємство Ера арбітражного керуючого Пляки С.В. від 26.12.2025 про витребування відомостей.

2. Зобов`язати Департамент з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради (вул. Адміральська, 20, м. Миколаїв, 54001, ) надати суду відомості щодо засновників Товариства з додатковою відповідальністю Миколаївське підприємство Ера () із зазначенням:

1) Прізвища, ім`я, по-батькові та дати народження для фізичних осіб, для юридичних осіб - повне найменування;

2) Ідентифікаційний код платника податків;

3) Місце реєстрації засновника або юридична адреса.

3. Зобов`язати Департамент з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради надіслати витребувані відомості Господарському суду Миколаївської області у 10-денний строк з дня вручення ухвали про витребування доказів.

4. Суд роз`яснює, що:

- будь-яка особа, в якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду (ч. 7 ст. 81 ГПК України);

- особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов?язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п?яти днів з дня вручення ухвали (ч. 8 ст. 81 ГПК України);

- у разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом (ч. 9 ст. 81 ГПК України).

5. Для виконання ухвалу надіслати Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради (54001, м.Миколаїв, вул. Адміральська, буд. 20). Іншим учасникам справи надіслати копію ухвали.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства та ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України ухвала набирає законної сили з дати підписання -28.01.2026 та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.М.Давченко