ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

28 січня 2026 року Справа № 903/1086/25

Господарський суд Волинської області у складі судді Якушевої І.О., за участю секретаря судового засідання Ведмедюка М.П.,

за участю представників:

від позивача: Б`яла І.В. діє в порядку самопредставництва,

від відповідача: н/з,

від третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: н/з,

в судовому засіданні взяла участь Романішина Т.Л. - прокурор відділу Волинської обласної прокуратури (службове посвідчення №071758 від 01.03.2023),

розглянувши за правилами загального позовного провадження справу

за позовом керівника Ковельської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Волинської обласної державної адміністрації

третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Державному спеціалізованому господарському підприємству «Ліси України»

до Головненської селищної ради, селище Головне, Ковельського району, Волинської області

про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою,

в с т а н о в и в:

21.11.2025 через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява №52/1-1096 вих.25 від 21.11.2025 керівника Ковельської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Волинської обласної державної адміністрації, в якій керівник Ковельської окружної прокуратури просить:

- усунути перешкоди державі в особі Волинської обласної державної (військової) адміністрації у користуванні та розпорядженні землями лісогосподарського призначення шляхом скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:1311 площею 3,2123 га у Державному земельному кадастрі;

- усунути перешкоди державі в особі Волинської обласної державної (військової) адміністрації у користуванні та розпорядженні землями лісогосподарського призначення шляхом скасування державної реєстрації права комунальної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :04:001:1311 площею 3,2123 га у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно;

- судовий збір стягнути з відповідача на користь Волинської обласної прокуратури в сумі 4844,8 грн. судових витрат.

Також у позовній заяві керівник Ковельської окружної прокуратури просить залучити Державне спеціалізоване лісогосподарське підприємство "Ліси України" до участі у справі як третю особу на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Ухвалою суду від 26.11.2025 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 17.12.2025; постановлено відповідачу до 15.12.2025 подати суду відзив на позов із урахуванням вимог ст. 165 ГПК України; клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, розглянути в судовому засіданні 17.12.2025.

17.12.2025 від відповідача надійшло клопотання №534/2-13 від 15.12.2025, в якому відповідач просить справу розглядати за відсутності представника відповідача; зазначає про те, що позов визнає повністю та не заперечує щодо його задоволення.

Клопотання №534/2-13 від 15.12.2025, в якому відповідач визнає позов, підписано селищним головою Миколою Демидюком, що підтверджується протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису від 17.12.2025.

17.12.2025 в судове засідання представник відповідача не з`явився, ухвала суду від 26.11.2025 про відкриття провадження у справі була надіслана та доставлена до електронного кабінету відповідача 27.11.2025.

17.12.2025 в судовому засіданні прокурор підтримала клопотання про залучення до участі у справі третьою особою на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Державного спеціалізованого лісогосподарського підприємства «Ліси України».

Клопотання обґрунтовує тим, що земельна ділянка з кадастровим номером :04:001:1311 площею 3,2123 га розміщена у 2, 7 виділах 34 кварталу Крушинецького лісництва перебувала у постійному користуванні ДП "Прибузьке ЛГ", однак наказом Державного агентства лісових ресурсів України №620 від 04.10.2021 припинено ДП "Прибузьке ЛГ" шляхом реорганізації: приєднано до ДП Любомльське лісове господарство. Крім цього, наказом Державного агентства лісових ресурсів України №886 від 28.10.2022 припинено ДП Любомльське ЛГ шляхом реорганізації, а саме приєднання до Державного лісогосподарського підприємства Ліси України.

В результаті реорганізації Державного підприємства "Прибузьке лісове господарство" та Державного підприємства "Любомльське лісове господарство" усі майнові та немайнові права, інтереси та обов`язки перейшли до правонаступника Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України".

Прокурор вважає, що спірна земельна ділянка повинна перебувати у постійному користуванні Державного спеціалізованого господарського підприємства Ліси України, а рішення у справі може вплинути на його права або обов`язки.

17.12.2025 представник позивача в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання прокурора про залучення до участі у справі третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Відповідно до ст. 50 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі.

Про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог, мають процесуальні права та обов`язки, встановлені статтею 42 цього Кодексу.

Вступ у справу третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, не тягне за собою розгляду справи спочатку.

З урахуванням приписів ст. 50 ГПК України та обставин, викладених прокурором на обгрунтування клопотання, рішення у справі, де предметом спору є усунення перешкод державі в особі Волинської обласної державної (військової) адміністрації у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою з кадастровим номером :04:001:1311 площею 3,2123 га, може вплинути на права Державного спеціалізованого лісогосподарського підприємства «Ліси України», а тому ухвалою суду від 17.12.2025 було задоволено клопотання керівника Ковельської окружної прокуратури Волинської області, підтримане прокурором у судовому засіданні, та на підставі ст. 50 ГПК України залучено Державне спеціалізоване лісогосподарське підприємство «Ліси України» до участі у розгляді справи третьою особою на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

У судовому засіданні прокурор повідомила про те, що ДСЛП «Ліси України» було надіслано копію позовної заяви при подачі позовної заяви до суду, і до позовної заяви додано докази надіслання.

У зв`язку з цим відсутні підстави зобов`язувати прокурора надсилати ДСЛП «Ліси України» копію позовної заяви з додатками.

У відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 183 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає підготовче засідання в межах визначеного цим Кодексом строку підготовчого провадження в інших випадках, коли питання, визначені частиною другою статті 182 цього Кодексу, не можуть бути розглянуті у даному підготовчому засіданні.

У зв`язку із залученням до участі у розгляді справи третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, підготовче засідання ухвалою суду від 17.12.2025 було відкладено на 28.01.2026; встановлено третій особі на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Державному спеціалізованому господарському підприємству «Ліси України» строк до 26.01.2026 для подачі письмових пояснень на заявлений позов.

25.01.2026 сформовано в системі «Електронний суд», а 26.01.2026 зареєстровано в Господарському суді Волинської області від Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» письмові пояснення на позовну заяву, в яких підприємство просить задовольнити позовну заяву керівника Ковельської окружної прокуратури Волинської області в інтересах держави в особі Волинської обласної державної адміністрації у повному обсязі.

У судовому засіданні 28.01.2026 було прийнято визнання позову відповідачем, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить вимогам законодавства, не порушує прав та інтересів інших осіб, підписано повноважною особою.

В судове засідання 28.01.2026 представники відповідача та третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, не з`явилися. Про судовий розгляд справи відповідач та третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, були повідомлені шляхом надіслання ухвали суду до їх електронних кабінетів.

Оскільки неявка представників відповідача та третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, не перешкоджає розгляду справи, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору, справу 28.01.2026 розглянуто за відсутності представників відповідача та третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, зважаючи на належне повідомлення відповідача та третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, за наявними у справі матеріалами згідно з положеннями статті 202 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи визнання позову відповідачем, дослідивши письмові докази по справі, суд на підставі ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення про задоволення позовної вимоги керівника Ковельської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Волинської обласної державної адміністрації до Головненської селищної ради про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою.

У процесі розгляду справи встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :04:001:1311 площею 3,2123 га була сформована на підставі технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель та земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності (за межами населених пунктів) на території Заболотівської сільської ради Любомльського району Волинської області, що підтверджується листом Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 28.02.2025 №10-3-0.31-783/2-25.

Розроблення технічної документації із землеустрою здійснювалось на підставі розпорядження Любомльської райдержадміністрації від 21.08.2013 № 159 "Про надання дозволу на проведення інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності", яким надано дозвіл на інвентаризацію земель сільськогосподарського призначення, які перебувають у державній власності, зокрема на території Любомльського району.

Розпорядженням Любомльської районної державної адміністрації від 19.12.2013 № 246 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земель та земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які перебувають у державній власності за межами населених пунктів на території Заболоттівської сільської ради колишнього Любомльського району Волинської області загальною площею 323,0198 га.

Відомості про реєстрацію земельної ділянки внесено до Державного земельного кадастру 27.11.2013.

Таким чином, земельна ділянка з кадастровим номером :04:001:1311 площею 3,2123 га утворилася на підставі розпорядження Любомльської районної державної адміністрації від 19.12.2013 № 246 "Про затвердження матеріалів інвентаризації земель сільськогосподарського призначення, які перебувають у державній власності".

Згідно з поземельною книгою земельна ділянка з кадастровим номером :04:001:1311 відноситься до земель сільськогосподарського призначення, цільове призначення - 01.01 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 21.12.2018 № 3-1365/15-18-СГ "Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність" земельну ділянку з кадастровим номером :04:001:1311 передано у комунальну власність Головненської селищної ради.

Рішенням Головненської селищної ради від 02.03.2018 №22/4/37 вказану земельну ділянку прийнято у комунальну власність.

Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.10.2025 № 448492188 Головненська селищна рада зареєструвала 27.02.2021 право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :04:001:1311.

Разом з цим встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :04:001:1311 частково накладається на землі лісового фонду (землі лісогосподарського призначення) у межах кварталу 34 виділів 2, 7 Крушинецького лісництва Любомльського над лісництва філії ДП "Ліси України" (до 2021 року ДП "Прибузьке ЛГ") та перебуває у постійному користуванні ДП "Ліси України", що підтверджується наступними доказами:

- розпорядженням Волинської обласної державної адміністрації від 31.05.2011 № 232 "Про надання лісів у постійне користування", згідно з яким надано ДП "Прибузьке ЛГ" земельні ділянки, що охоплені матеріалами лісовпорядкування у постійне користування для ведення лісового господарства згідно додатків.

Згідно з додатком №1 до вищезазначеного розпорядження ДП "Прибузьке ЛГ" передано 28030, 2 га земель.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 30.01.2017 у справі №803/1622/16, залишеною в силі ухвалами Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.06.2017, Вищого адміністративного суду від 12.10.2017, скасовано розпорядження голови Волинської обласної державної адміністрації від 19.01.2011 № 14, № 15, від 31.05.2011 № 232.

У вказаних рішеннях суди посилаються на рішення Волинської обласної ради від 18.08.2000 №13/2 "Про передачу земель лісового фонду, які перебували у користуванні колишніх колективних сільськогосподарських підприємств" та розпорядження голови Волинської ОДА від 27.03.2009 №100, як на обґрунтування права постійного користування землями лісового фонду дочірніх підприємств КП "Волинське обласне комунальне спеціалізоване лісогосподарське підприємство "Волиньоблагроліс" та міжгосподарських лісогосподарських підприємств, зокрема, Любомльське МСЛП, та у подальшому його правонаступника ДП КСЛАП "Любомльліс".

Згідно зі ст. 6 Закону України "Про розмежування земель державної та комунальної власності" при розмежуванні земель державної та комунальної власності не можуть передаватися до земель комунальної власності землі лісового фонду за межами населених пунктів.

Землі лісового фонду, надані Любомльському МСЛП та у подальшому його правонаступнику ДП КСЛАП "Любомльліс", перебувають у державній власності та можуть бути надані у користування державним лісогосподарським підприємствам.

Таким чином, рішеннями суду встановлено, що земельні ділянки, про які йдеться у розпорядженні від 31.05.2011 № 232 "Про надання лісів у постійне користування", належать до державної власності, проте Волинська обласна державна адміністрація, приймаючи розпорядження, не дотрималася процедури передачі земельних ділянок.

Розпорядженням Волинської обласної державної адміністрації від 20.03.2018 № 179 "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок" було надано дозвіл ДП "Прибузьке лісове господарство" на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок державної власності лісогосподарського призначення орієнтовною площею 19357,74 га, розташованих за межами населених пунктів Любомльського району, у постійне користування для ведення лісового господарства і пов`язаних з ним послуг;

- планово-картографічними матеріали лісовпорядкування щодо кварталу 34 виділів 2, 7 Крушинецького лісництва: фрагменти з планшетів, копії таксаційних описів кварталу, копії фрагменту плану лісонасаджень. З цих документів вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером :04:001:1311 площею 3,2123 га розташована у кварталі 34 виділів 2, 7 Крушинецького лісництва ДП "Ліси України". Згідно з таксаційним описом плану лісонасаджень Крушинецького лісництва у 2 та 7 виділі 34 кварталу, де розміщена спірна земельна ділянка, наявні лісові насадження природного походження віком 20 та 3 років (станом на 2013 рік). У постанові від 16.08.2023 у справі № 676/4200/21, постанові від 01.11.2023 у справі № 676/5079/21, постанові від 18.10.2023 у справі № 280/1353/18 Верховний Суд зазначив, що планово-картографічні матеріали лісовпорядкування є належними та допустимими доказами, з урахуванням інформації, яка у них відображена;

- листом з викопіюванням ВО "Укрдержліспроект" від 27.03.2025 №02/458-25, згідно з яким земельна ділянка з кадастровим номером :04:001:1311 площею 3,2123 га частково накладається на землі лісового фонду та розташована у кварталі № 34 Крушинецького лісництва. Відповідно до правових висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 13.11.2019 у справі № 361/6826/16, від 06.07.2022 у справі № 372/1688/17, від 01.11.2023 у справі № 676/5079/21, від 15.11.2023 у справі № 911/351/22, відомості щодо розташування земель лісового фонду, надані ВО "Укрдержліспроект", як єдиним на території України суб`єктом, що виконує лісовпорядні роботи, є належними, оскільки об`єднання володіє інформацією про лісовпорядкування;

- листом Філії "Поліський лісовий офіс" ДП "Ліси України" від 10.04.2025 № 4960/34.6.3-2025, з якого вбачається, що спірна земельна ділянка матеріалів лісовпорядкування 2013 року знаходиться в межах земель лісогосподарського призначення у 2, 7 виділах 34 кварталу Крушинецького лісництва. Філія "Поліський лісовий офіс" ДП "Ліси України" є спеціалізованим лісогосподарським підприємством, який за наявності розроблених та затверджених матеріалів лісовпорядкування володіє достовірними відомостями щодо розташування спірної земельної ділянки у межах земель лісового фонду;

- актом обстеження лісових насаджень спірної земельної ділянки, яка накладається на лісові масиви Любомльського надлісництва філії "Поліський лісовий офіс" ДП "Ліси України" від 09.04.2025, складеного комісією у складі начальника Любомльського надлісництва Володимира Туревича, інженера лісового господарства Андрія Глуха, помічника лісничого Крушинецького лісництва Юрія Макаруся. Як зазначено в акті, земельна ділянка з кадастровим номером :04:001:1311 площею 3,2123 га частково розміщена у 2 та 7 виділах 34 кварталу Крушинецького лісництва. Станом на 09.04.2025 (дата проведення обстеження) на земельній ділянці ростуть лісові насадження віком 33 та 13 років, середній діаметр 18 та 6 см куб.;

- відомостями з Державного земельного кадастру, згідно з якими при використанні інтерактивного шару "Ліси" Публічної кадастрової карти спірна земельна ділянка позначається зеленим кольором як землі лісогосподарського призначення. Відповідні відомості про земельну ділянку до Державного земельного кадастру автоматично перенесено з Державного лісового кадастру у відповідності до "Порядку інформаційної взаємодії між Державним земельним кадастром, іншими кадастрами та інформаційними системами", затвердженого постановою КМУ від 03.06.2013 № 483. Навколо спірної земельної ділянки інші земельні ділянки також автоматично виділяються зеленим кольором як землі лісового фонду - шар "Ліси", оскільки становлять єдиний масив земель лісового фонду, на який розроблено матеріали лісовпорядкування Крушинецького лісництва ДП "Ліси України".

У позовній заяві керівник Ковельської окружної прокуратури зазначає, що ці відомості отримано з програмного забезпечення Державного земельного кадастру, доступ до якого надано органам прокуратури згідно з Порядком його ведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051.

Таким чином, дії Любомльської районної державної адміністрації при проведенні державної інвентаризації земель, за результатами якої утворилася земельна ділянка з кадастровим номером :04:001:1311, призвели до незаконного вилучення земельної ділянки лісового фонду та зміни її цільового призначення на землі сільськогосподарського призначення, передання земельної ділянки із державної у комунальну власність.

Обґрунтування статусу земель лісового фонду, які перебувають під особливою охороною держави, а також порядку розпорядження земельними ділянками лісогосподарського призначення.

Статтею 14 Конституції України визначено, що земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 55 Земельного кодексу України до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства.

У ст. 5 Лісового кодексу України зазначено, що до земель лісогосподарського призначення належать лісові землі, на яких розташовані лісові ділянки, та нелісові землі, зайняті сільськогосподарськими угіддями, водами й болотами, спорудами, комунікаціями, малопродуктивними землями тощо, які надані в установленому порядку та використовуються для потреб лісового господарства.

Згідно з ч. 1 ст. 57 Земельного кодексу України земельні ділянки лісового фонду за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються у постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, а на умовах оренди - іншим підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи, для ведення лісового господарства, спеціального використання лісових ресурсів і для потреб мисливського господарства, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних, туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 Земельного кодексу України право державної власності на землю набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, державних органів приватизації відповідно до Закону.

Статтями 7, 8 Лісового кодексу України визначено, що ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України.

Відповідно до ч. 1 ст. 8, ч. 1 ст. 9 Лісового кодексу України у державній власності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають у комунальній або приватній власності; у комунальній власності перебувають ліси в межах населених пунктів, крім лісів, що перебувають у державній і приватній власності.

За статтями 45, 47, 48, 54 Лісового кодексу України облік лісів включає збір та узагальнення відомостей, які характеризують кожну лісову ділянку за площею, кількісними та якісними показниками. Основою ведення обліку лісів є матеріали лісовпорядкування.

Лісовпорядкування включає комплекс заходів, спрямованих на забезпечення ефективної організації та науково обґрунтованого ведення лісового господарства, охорони, захисту, раціонального використання, підвищення екологічного та ресурсного потенціалу лісів, культури ведення лісового господарства, отримання достовірної і всебічної інформації про лісовий фонд України.

Лісовпорядкування є обов`язковим на всій території України та ведеться державними лісовпорядними організаціями за єдиною системою в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади з питань лісового господарства.

Планово-картографічні матеріали лісовпорядкування складаються на підставі натурних лісовпорядних робіт та камерного дешифрування аерознімків, містять детальну характеристику лісу. Перелік планово-картографічних лісовпорядкувальних матеріалів, методи їх створення, масштаби, вимоги до змісту та оформлення, якості виготовлення тощо, регламентується галузевими нормативними документами.

Відповідно до пункту 1.1. Інструкції про порядок створення і розмноження лісових карт, затвердженої Держлісгоспом СРСР 11.12.1986, планшети лісовпорядкування відносяться до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування, а частина друга зазначеної Інструкції присвячена процедурі їх виготовлення.

Згідно з п. 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України (в редакції, чинній на момент прийняття розпорядження про затвердження технічної документації із землеустрою) до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.10.2019 у справі №488/402/16-ц зазначила, що відповідно до пункту 5 розділу VIII "Прикінцеві положення" Лісового кодексу України до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.

Таким чином, земельні ділянки, що охоплені матеріалами лісовпорядкування державного підприємства на підставі відповідних рішень органів влади, можуть перебувати лише у державній власності, а їх передача до земель комунальної та приватної власності є неправомірною.

Обґрунтування незаконності рішень органів влади щодо розпорядження спірною земельною ділянкою.

Як визначено ч.ч. 1, 2, 6, 7 ст. 20 Земельного кодексу України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.

Відповідно до ч. 8 ст. 122 Земельного кодексу України (в редакції станом на дату формування земельної ділянки) Кабінет Міністрів України передає земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у випадках, визначених статтею 149 цього Кодексу, та земельні ділянки дна територіального моря.

Згідно з ч. 9 ст. 149 Земельного кодексу України Кабінет Міністрів України вилучає земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, ріллю, багаторічні насадження для несільськогосподарських потреб, ліси для нелісогосподарських потреб, а також земельні ділянки природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного призначення та суб`єктів господарювання залізничного транспорту загального користування у зв`язку з їх реорганізацією шляхом злиття під час утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування відповідно до Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", крім випадків, визначених частинами п`ятою восьмою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 150 цього Кодексу.

З огляду на наведені норми законодавства, станом на 2013 рік вилучати земельні ділянки державної власності лісогосподарського призначення для нелісогосподарських потреб мав право виключно Кабінет Міністрів України.

Отже, станом на час прийняття розпоряджень Любомльської районної державної адміністрації від 21.08.2013 №159 "Про надання дозволу на проведення інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності" та від 19.12.2013 № 246 "Про затвердження матеріалів інвентаризації земель сільськогосподарського призначення" у відповідності до вимог ст.ст. 122, 149 Земельного кодексу України питання щодо вилучення земель лісогосподарського призначення та розпорядження такими землями належало до компетенції Кабінету Міністрів Україні та Волинської обласної державної адміністрації, оскільки спірна земельна ділянка знаходиться за межами населеного пункту.

Любомльська районна державна адміністрація розпорядилося частиною спірної земельної ділянки всупереч вимог ст.ст. 122, 149 Земельного кодексу України.

Лісогосподарське підприємство не надавало будь-яких погоджень на вилучення земельної ділянки та зміну її цільового призначення, що підтверджується листом філії "Поліський лісовий офіс" ДСГП "Ліси України" від 10.04.2025 № 4960/34.6.3-2025.

У відповідності до ст.ст. 17, 20, 122, 149 Земельного кодексу України (в редакції станом на дату прийняття розпоряджень Любомльською районною державною адміністрацією) районні державні адміністрації не були наділені повноваженнями вилучати та змінювати цільове призначення земель лісогосподарського призначення державної власності для нелісогосподарських потребу в межах населених пунктів.

Відповідно до ст. 21 Земельного кодексу України порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для: а) визнання недійсними рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам; б) визнання недійсними угод щодо земельних ділянок; в) відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною.

Розпорядження Любомльської районної державної адміністрації №159 від 21.08.2013, №246 від 19.12.2013 прийняті всупереч вимог ст. ст. 6, 14, 19 Конституції України, ст. ст. 3, 15-2, 17, 20, 56, 57, 84, 122, 141, 142, 149 Земельного кодексу України, ст. ст. 31, 33, 57 Лісового кодексу України, оскільки землі лісогосподарського призначення не можуть передаватись у користування без їх вилучення у постійних користувачів.

Згідно зі ст. 393 Цивільного кодексу України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди.

Статтею 21 ЦК України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Суд визнає незаконним та скасовує нормативно-правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до ст. 155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Статтею 152 Земельного кодексу України визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням прав володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Згідно з ч. 10 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 № 7 судам слід мати на увазі, що спори, пов`язані із земельними відносинами, розглядаються в позовному провадженні. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 Земельного кодексу України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відновлення становища, яке існувало до порушення, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

В пунктах 83-87 постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 466/8649/16-ц викладено такі висновки: "Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам".

Подібні висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 2 липня 2019 року у справі № 48/340 (провадження № 12-14звг19) та багатьох інших.

Розпорядження Любомльської районної державної адміністрації від 21.08.2013 № 159 "Про надання дозволу на проведення інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності" та від 19.12.2013 № 246 "Про затвердження матеріалів інвентаризації земель сільськогосподарського призначення, яким частина спірної земельної ділянки лісогосподарського призначення, внаслідок проведення інвентаризації віднесена до земель сільськогосподарського призначення, після проведення інвентаризації вичерпали свою дію, в результаті їх прийняття було утворено земельну ділянку, яка частково відноситься до земель лісогосподарського призначення.

Посилаючись на те, що саме по собі скасування вищезазначених розпоряджень не призведене до ефективного поновлення інтересів держави, прокурор заявив вимоги про скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:1311 площею 3,2123 га у Державному земельному кадастрі та скасування державної реєстрації права комунальної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :04:001:1311 площею 3,2123 га у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Щодо наявності підстав для скасування державної реєстрації земельної ділянки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

За змістом пункту 1 частини першої статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі - Закон України № 1952) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до статті 11 зазначеного Закону державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

У відповідності до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав.

Таким чином, статтею 26 вищезазначеного Закону визначено, що у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються.

Поряд з цим, п. 3 ч.1 ст. 346 Цивільного кодексу України право власності припиняється у разі припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка площею 3,2123 га з кадастровим номером :04:001:1311 зареєстрована на праві комунальної власності за Головненською селищною радою, номер відомостей про речове право: 40828290.

Оскільки державна реєстрація речових прав на нерухоме майно є офіційним визнанням і підтвердженням державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, відповідний запис формально наділяє відповідача певними юридичними правами щодо земельної ділянки і одночасно позбавляє відповідних прав законного власника - державу в особі Волинської обласної державної адміністрації.

Враховуючи положення статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" для забезпечення державі реальної та безперешкодної можливості реалізувати усі правомочності власника щодо спірної земельної ділянки із кадастровим номером :04:001:1311 слід задовольнити позов прокурора та усунути перешкоди державі у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом скасування державної реєстрації права комунальної власності на земельну ділянку площею 3,2123 га з кадастровим номером :04:001:1311, що розташована за межами Головненської селищної ради Ковельського району Волинської області.

Щодо наявності підстав для скасування державної реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка площею 3,2123 га зареєстрована 27.11.2013 як земля сільськогосподарського призначення Відділом Держземагентсва у Любомльському районі на праві комунальної власності за Головненською селищною радою у Державному земельному кадастрі, кадастровий номер :04:001:1311, що підтверджується інформацією з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

Земельна ділянка зареєстрована на підставі технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель від 19.11.2013, виготовленої Державним підприємством «Волинський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою».

Земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами (ст. 79 Земельного кодексу України).

Порядок формування земельної ділянки як об`єкта цивільних прав визначено положенням ст. 79-1 Земельного кодексу України.

Формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру та здійснюється, зокрема у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами, про меліоративні мережі та складові частини меліоративних мереж (ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр»).

Статтею 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначено, що державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

За змістом ч. 1 ст. 24 вищевказаного Закону державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку.

За приписами ст. 3 Закону України «Про Державний земельний кадастр» основними принципами, на яких базується Державний земельний кадастр, є зокрема, принципи об`єктивності, достовірності та повноти відомостей у Державному земельному кадастрі.

Пунктом 107 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1051 від 17.10.2012, (надалі - Порядок) визначено, що державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування (у разі, коли згідно із законом така документація підлягає затвердженню таким органом) шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку відповідно до п. п. 49-54 цього Порядку.

Частиною 1 ст. 15 Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачено, що до Державного земельного кадастру включаються відомості про земельні ділянки, зокрема кадастровий номер; місце розташування, у тому числі дані Державного адресного реєстру (за наявності); опис меж; площа; міри ліній по периметру; координати поворотних точок меж; відомості про інші об`єкти Державного земельного кадастру, до яких територіально (повністю або частково) входить земельна ділянка; цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); нормативна грошова оцінка та ін.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про Державний земельний кадастр», відомості Державного земельного кадастру є офіційними. Внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру є обов`язковим.

За змістом ч.ч. 9, 10 ст. 79-1 Земельного кодексу України земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

З відомостей з Державного земельного кадастру вбачається, що земельна ділянка площею 3,2123 га зареєстрована 27.11.2013 як земля сільськогосподарського призначення Відділом Держземагентсва у Любомльському районі кадастровий номер :04:001:1311 на підставі технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель від 19.11.2013, виготовленої Державним підприємством «Волинський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою».

Зважаючи на те, що розпорядження Любомльської районної державної адміністрації від 21.08.2013 №159 "Про надання дозволу на проведення інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності" та від 19.12.2013 № 246 "Про затвердження матеріалів інвентаризації земель сільськогосподарського призначення" прийняті за відсутності належних повноважень з порушенням вимог ст.ст. 122, 149 Земельного кодексу України, а тому незаконною є і державна реєстрація земельної ділянки у Державному земельному кадастрі з присвоєнням кадастрового номера :04:001:1311, яка проведена на підставі технічної документації із землеустрою, затвердженої розпорядженнями, прийнятими неуповноваженим органом.

Як визначено ч. 1 ст. 22 Закону України «Про Державний земельний кадастр» документи, які є підставою для внесення відомостей до Державного земельного кадастру, мають відповідати законодавству.

За наведених вище обставин, подальша наявність відомостей про земельну ділянку з кадастровим номером :04:001:1311 площею 3,2123 га у Державному земельному кадастрі порушуватиме принципи об`єктивності, достовірності, повноти відомостей та унеможливить ефективне відновлення порушеного права держави, у власності якої повинна перебувати спірна земельна ділянка.

З урахуванням встановлених судом фактичних обставин цільове призначення земельної ділянки, кадастровий номер :04:001:1311 площею 3,2123 га під час її державної реєстрації у Державному земельному кадастрі незаконно визначено як землі сільськогосподарського призначення, оскільки вона частково у межах кварталу 34 виділів 2, 7 Крушинецького лісництва Любомльського надлісництва філії ДП "Ліси України" (до 2021 року ДП "Прибузьке ЛГ") накладається на землі лісового фонду - землі лісогосподарського призначення та перебуває у постійному користуванні ДП "Ліси України".

Враховуючи встановлені судом фактичні обставини та наведені приписи законодавства підлягає до задоволення вимога прокурора усунути перешкоди державі в особі уповноваженого органу - Волинської обласної військової (державної) адміністрації у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою площею 3,2123 га, яка належить до земель лісогосподарського призначення державної форми власності, шляхом скасування у Державному земельному кадастрі та у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації сформованої на ній земельної ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :04:001:1311.

Обґрунтування наявності порушення інтересів держави та підстав для їх представництва прокурором.

Відповідно до ст. 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

За положеннями ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Отже, прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді за одночасної наявності двох елементів: порушення або загрози порушення інтересів держави; нездійснення чи неналежного здійснення захисту таких інтересів відповідним суб`єктом владних повноважень, а також у разі його відсутності.

Земля є унікальним обмеженим природним та базисним ресурсом, на якому будується добробут суспільства, а отже, розподіл землі особливо чутливий до принципів справедливості, розумності й добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України).

Віднесення земельної ділянки до земель комунальної власності, яка у комунальній власності перебувати не може та є власністю держави і використовується в лісогосподарських цілях, беззаперечно свідчить про порушення інтересів держави, оскільки це зачіпає інтереси українського народу.

Захист від порушень права власності Українського народу належить до сфери державного інтересу й повинен забезпечуватись усіма передбаченими Конституцією України правовими механізмами, у тому числі через представництво інтересів держави в суді органами прокуратури.

Частина земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:1311 має лісогосподарське призначення та перебуває у постійному користуванні державного лісогосподарського підприємства на підставі матеріалів лісовпорядкування.

Внаслідок прийняття розпоряджень Любомльською райдержадміністрацією №159 від 21.08.2013, №246 від 19.12.2013 відбулась незаконна зміна цільового призначення частини земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:1311 вилучення її з постійного користування державного лісогосподарського підприємства.

Звернення прокурора з позовом до суду у цьому випадку зумовлене необхідністю поновлення прав і законних інтересів держави, порушених внаслідок неправомірної реєстрації частини земельної ділянки державної форми власності у Державному земельному кадастрі та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно як землі сільськогосподарського призначення.

Згідно з положеннями ч. 5 ст. 122 Земельного кодексу України Волинська обласна військова адміністрація згідно з покладеними на неї завданнями розпоряджається землями лісогосподарського призначення за межами населених пунктів для всіх потреб, які перебувають виключно у державній власності.

Отже, держава як власник земель вищезазначеної категорії земель делегувала Волинській обласній державній (військовій) адміністрації повноваження щодо здійснення права власності від її (держави) імені, в її інтересах, виключно у спосіб та у межах повноважень, визначених законом.

Ковельська окружна прокуратура листом від 22.10.2025 повідомила Волинську обласну державну (військову) адміністрацію про виявлені порушення земельного законодавства.

У відповідь на зазначений лист Волинська обласна (військова) адміністрація у листі від 18.11.2025 інформувала, що заходи щодо усунення перешкод у здійсненні права розпорядження землями лісогосподарського призначення не вживались, висловила позицію про неможливість звернення до суду у зв`язку обмеженим бюджетним фінансуванням.

На виконання вимог ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" Ковельська окружна прокуратура листом від 20.11.2025 повідомила Волинську обласну державну (військову) адміністрацію про намір пред`явити позов.

Вказані обставини відповідно до ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" свідчать про наявність у прокурора підстав для представництва інтересів держави у суді шляхом подачі позову до Головненської селищної ради.

У зв`язку із задоволенням позову на підставі ст.129 ГПК України з відповідача на користь Волинської обласної прокуратури слід стягнути 4844,80 грн. витрат, пов`язаних з оплатою судового збору.

Керуючись ст.ст.73, 74, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити.

2. Усунути перешкоди державі в особі Волинської обласної державної (військової) адміністрації (43027, Волинська область, м. Луцьк, Київський Майдан, 9, ) у користуванні та розпорядженні землями лісогосподарського призначення шляхом скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:1311 площею 3,2123 га у Державному земельному кадастрі.

3. Усунути перешкоди державі в особі Волинської обласної державної (військової) адміністрації (43027, Волинська область, м. Луцьк, Київський Майдан, 9, ) у користуванні та розпорядженні землями лісогосподарського призначення шляхом скасування державної реєстрації права комунальної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :04:001:1311 площею 3,2123 га у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

4. Стягнути з Головненської селищної ради (44323, Волинська область, Ковельський район, селище Головне, ) на користь Волинської обласної прокуратури (код ЄРДПОУ 02909915, 43025, м. Луцьк, вул. Винниченка, 15) 4844 грн. 80 коп. витрат, пов`язаних з оплатою судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду впродовж 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повне рішення виготовлено і підписано 03.02.2026.

Суддя І. О. Якушева