ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

28 січня 2026 р. м. Житомир Справа № 906/103/26

Господарський суд Житомирської області у складі судді Кудряшової Ю.В.,

розглядаючи справу

за позовом: Дочірнього підприємства "Євротранс" Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Креатор Компані"

про стягнення 310 409,6 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 234 000,00 грн. основного боргу, 33 189,53 грн. пені, 3 760,62 грн. інфляційних. 16 059,45 грн. 15% річних, 23 400,00 грн. штрафу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору про надання послуг № 03/02-4 від 03.02.2025.

Також позивач, обґрунтовуючи подання позову до Господарського суду Житомирської області, посилається на частину 3 статті 30 ГПК України та відзначає, що спірні правовідносини стосуються прав та обов`язків правочину щодо земельної ділянки у місті Коростень по вул. Залізничній, 21, яка є нерухомими майном.

Дослідивши зміст позовної заяви, господарський суд вважає за необхідне зазначити наступне.

За загальним правилом згідно частин 1, 2 статті 27 ГПК України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Також норми ст. 29 ГПК України визначають підсудність справ за вибором позивача.

Приписи ж статті 30 ГПК України встановлюють правила виключної підсудності господарських спорів.

Відповідно до частини третьої статті 30 ГПК України спори, що виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

У постанові Верховного Суду у справі № 638/1988/17 від 10.04.2019 Верховний Суд дійшов висновку, що правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

У справі № 911/2390/18 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що норми ч. 3 ст. 30 ГПК України поширюються на спори, предметом в яких є нерухоме майно безпосередньо, а також грошові кошти в межах розрахунку за користування нерухомим майном (постанова від 16.02.2021 року у справі №911/2390/18).

З огляду на таке, суд звертає увагу на те, що ч. 3 статті 30 ГПК України має обмежене застосування та визначає, що виключна підсудність застосовується до спорів, які безпосередньо стосуються правового режиму нерухомого майна.

Водночас, вимоги позову у справі № 906/103/26 обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору про надання послуг № 03/02-4 від 03.02.2025, що виключає застосування положень ч. 3 ст. 30 ГПК України для визначення підсудності даного спору.

Частина 5 статті 29 ГПК України передбачає, що позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Для застосування цієї норми в договорі має бути зазначено або місце його виконання, або чітко висвітлено характер зобов`язань, які б вказували на те, що їх виконати можливо лише в певному місці.

Однак, зі змісту договору № 03/02-4 про надання послуг від 03.02.2025, з приводу виконання якого виник спір, не вбачається місце виконання, так само як і не вбачається з цього договору, що через особливість цього договору його можна виконувати тільки в певному місці.

Фактичне виконання договору в певному місці не має правового значення, оскільки імперативна норма закону передбачає фіксування цього місця в договорі.

Посилання позивача на договір № 295 про закупівлю робіт від 03.12.2024, який укладений відповідачем з іншою особою, яка не є учасником справи, не має значення для вирішення питання підсудності, оскільки договір від 03.02.2025 не містить посилання на договір від 03.12.2024.

За наведених обставин, визначення підсудності даного спору за правилами ч. 5 ст. 29 ГПК України не відповідає вимогам діючого законодавства.

З огляду на викладене вище, вказаний спір має бути розглянутий за загальними правилами підсудності, тобто за місцезнаходженням відповідача у відповідності до норм частини 1 статті 27 ГПК України.

Місцем знаходження відповідача є Київська область, Бучанський район, село Чайки, вул.Чайки Валентини, будинок 16.

Відповідно до ст. 31 ч. 1 п. 1 ГПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Отже, суд дійшов висновку про направлення справи за підсудністю до Господарського суду Київської області.

Керуючись ст.ст. 27, 31, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Дочірнього підприємства "Євротранс" Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Креатор Компані" про стягнення 310 409,6 грн. (єдиний унікальний номер справи №906/103/26) передати за підсудністю до Господарського суду Київської області (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 16).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 28.01.2026 та може бути оскаржена в строк та в порядку, передбаченому ст. 255-257 ГПК України.

Суддя Кудряшова Ю.В.

Список розсилки:

1 - позивачу в Електронний кабінет

2 - адвокату Венгеруку С.Ю. в Електронний кабінет

3 - відповідачу в Електронний кабінет