ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 року м.Харків Справа № 913/375/23(913/194/25)

Провадження №13/913/194/25

Господарський суд Луганської області у складі судді Яресько Б.В., розглянувши розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали за позовом

Першого заступника керівника Сєвєродонецької окружної прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі органів, уповноважених здійснювати відповідні функції у спірних відносинах:

Позивач-1 Рубіжанської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, Сєвєродонецький район Луганської області.

Позивач-2 Північно-східного офісу Держаудитслужби, м. Харків

до відповідача-1 - Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРА СХІД», м. Старобільськ Луганської області

до відповідача-2 - Комунальне підприємство "Рубіжанське виробниче управління водопровідно- каналізаційного господарства" Рубіжанської міської ради, м. Рубіжне Луганської області.

про визнання недійсними додаткових угод до договору №16-РБ від 13.01.2021 про постачання електричної енергії споживачу та повернення безпідставно сплачених бюджетних коштів.

Без виклику представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

16.07.2025 р. перший заступник керівника Сєвєродонецької окружної прокуратури Луганської області (далі - прокурор) звернувся до Господарського суду Луганської області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Рубіжанської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області (далі - позивач-1) та Північно-Східного офісу Державної аудиторської служби України (далі - позивач-2) з позовною заявою від 16.07.2025 №52/2-546вих-25 (Документ сформований в системі «Електронний суд» 16.07.2025 р.) про визнання недійсними додаткових угод до Договору № 16-РБ від 13.01.2021 р. про постачання електричної енергії споживачу, укладеного між Товариством з обмежено відповідальністю «ЕНЕРА СХІД» та Комунального підприємства "Рубіжанське виробниче управління водопровідно- каналізаційного господарства" Рубіжанської міської ради та стягненню безпідставно сплачених бюджетних коштів у сумі 1599558 грн.

Також, Прокурор просить суд покласти на відповідачів обов`язок нести всі судові витрати, пов`язані з розглядом цієї справи в суді.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 16.07.2025 р. матеріали справи в межах справи про банкрутство передано на розгляд судді Яресько Б.В., в провадженні якого перебуває справа про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРА СХІД".

Ухвалою суду від 21.07.2025 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Судом були підтверджені повноваження Прокурора на подання зазначеного позову.

Одночасно суд ухвалив зупинити з власної ініціативи провадження у справі № 913/375/23(913/194/25) до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 920/19/24 та оприлюднення в установленому законом порядку повного тексту судового рішення у вказаній справі; зобов`язано сторін повідомити суд про усунення обставин, що викликали зупинення провадження у справі №913/375/23(913/194/25).

04.08.2025 р. Відповідачем-1 надано відзив на позовну заяву №01-45-25/2/60 від 30.07.2025 р. в якій він заперечує проти задоволення позову в повному обсязі.

21.11.2025 Великою Палатою ухвалено постанову у справі № 920/19/24, яку оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень 15.12.2025.

06.01.2026 р. суд поновив провадження у справі та запропонував сторонам надати письмові пояснення з врахуванням правових позицій, що містяться в постанові Верховного Суду у справі № 920/19/24

Від Прокурора надійшли пояснення в яких він зазначив, що правовими позиціями що містяться в постанові Верховного Суду у справі № 920/19/24 підтверджено, що позов окружної прокуратури у справі № 913/375/23(913/148/25) заявлено в особі належних органів, із наявністю підстав для представництва інтересів держави прокурором в суді та належним способом захисту порушених інтересів держави, а також підтверджено належними та допустимими доказами безпідставність та незаконність зміни ціни за одиницю товару, що призвело до порушення інтересів держави.

Частиною 5 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення (ч. 11 ст. 242 ГПК України).

Відповідно до інформації з автоматизованої системи документообігу суду, Відповідач-2 - Комунальне підприємство "Рубіжанське виробниче управління водопровідно- каналізаційного господарства" Рубіжанської міської ради, м. Рубіжне Луганської області, як юридична особа, не має зареєстрованого електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС.

Місцезнаходженням Відповідача-1 - Комунальне підприємство "Рубіжанське виробниче управління водопровідно- каналізаційного господарства" Рубіжанської міської ради, відповідно до інформації, отриманої з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, є: пл. Володимирська, 2, м. Рубіжне, Сєвєродонецький район, Луганська обл., 93000.

За інформацією Акціонерного товариства «Укрпошта», розміщеною на офіційному сайті (https://offices.ukrposhta.ua), відділення поштового зв`язку у м. Рубіжне Луганської області тимчасово не функціонують, а тому пересилання поштової кореспонденції на адресу місцезнаходження Відповідача 2 є неможливим.

Відповідно до п.п. 21 п. 1 розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України особливості судових викликів та повідомлень, направлення копій судових рішень учасникам справи, у разі якщо адреса їх місця проживання (перебування) чи місцезнаходження знаходиться на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції, визначаються Законами України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції».

За приписами ч. 1 ст. 121 Закону України від 15.04.2014 № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають електронного кабінету, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання. Суд викликає або повідомляє таких учасників справи про дату, час і місце інших судових засідань чи про вчинення відповідної процесуальної дії через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання або вчинення відповідної процесуальної дії.

З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 06.12.2022 № 1364 «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затверджується Міністерством розвитку громад та територій України.

Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.03.2025 за № 380/43786, затверджений Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окуповані Російською Федерацією, до якого включена територія м. Рубіжне, яке є тимчасово окупованою Російською Федерацією територією України, на якій зареєстрований Відповідач-2.

Оскільки Відповідач-2 у справі зареєстрований на тимчасово окупованій території, куди Акціонерне товариство «Укрпошта» не здійснює пересилання поштової кореспонденції, та з огляду на відсутність у відповідача електронного кабінету, відповідно до приписів ч. 1 ст. 121 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» повідомлення для нього про розгляд справи та про його право подати відзив на позов, суд здійснив через оголошення, розміщене на сторінці Господарського суду Луганської області (у розділі «Інше/Повідомлення для учасників справ, які знаходяться в районі проведення антитерористичної операції та на тимчасово окупованих територіях») офіційного вебпорталу «Судова влада України» в мережі Інтернет.

Враховуючи викладене, Відповідач-2 належним чином був повідомлений про відкриття провадження у справі та про його право подати заяви по суті справи.

Відповідач-2 правом на подачу відзиву не скористався.

Крім того, Відповідач-2 порушив приписи ст. 6 ГПК України та не виконав обов`язок щодо реєстрації електронного кабінету у системі «Електронний суд», що забезпечує обмін документами.

Приймаючи до уваги, що в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Частиною 8 ст. 252 ГПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши у сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

30.10.2020 р. на платформі публічних закупівель, Відповідачем-2, розміщене оголошення про проведення відкритих торгів з придбання електричної енергії. Строк поставки товару від 01 січня 2021 до 31 грудня 2021 року, кількість товару - 5100000 кіловат-годин, очікувана вартість предмета закупівлі - 18830138,40 грн.

За результатами проведення торгів 13.01.2021 р. між Відповідачем-2 та Відповідачем-1 укладено Договір №16-РБ про постачання електричної енергії споживачу. Відповідно до пункту 2 договору Постачальник зобов`язується передати у власність Споживачу у 2021 році електричну енергію. Кількість товару за договором: 5100000 кВт/год.

Відповідно Додатку 1 до Договору від 13.01.2021 р. № 16-РБ, кількість Товару - 5100000 кВт/год, вартість за одиницю без ПДВ - 2,79166 грн, загальна вартість Договору - 17084999,00 грн (з ПДВ). Відповідно, вартість за одиницю Товару (1 кВт/год) з ПДВ становить - 3,3499998 грн (17084999,00 грн / 5100000 кВт/год).

У подальшому, між Відповідачами укладені наступні додаткові угоди до Договору від 13.01.2021 р. № 16-РБ, кожною з яких передбачено збільшення ціни за одиницю товару, а саме згідно додаткових угод:

додаткова угода № 3 від 25.02.2021, згідно з якою сума Договору становить 17 084 995,62 грн, загальний обсяг поставки електричної енергії зменшився до - 4 765 099 кВт/год. Ціна електричної енергії з ПДВ - 3,585444 грн за 1 кВт/год, ціна електричної енергії зросла за 1 кВт/год на 7,03% порівняно з первинними умовами Договору № 16-РБ від 13.01.2021).

додаткова угода № 4 від 26.02.2021, згідно з якою сума Договору становить 17084993,08 грн, загальний обсяг поставки електричної енергії зменшився до 4591955 кВт/год та ціна за 1 кВт*год електричної енергії за цим договором становить - 3,720636 грн з ПДВ за 1 кВт/год (17084993,08 грн / 4591955 кВт/год), ціна електричної енергії зросла за 1 кВт/год на 11,065% порівняно з первинними умовами Договору № 16-РБ від 13.01.2021.

додаткова угода № 5 від 01.03.2021, згідно з якою сума Договору становить 17 084 990,92 грн з ПДВ, загальний обсяг поставки електричної енергії зменшився до - 4 415 630 кВт/год, ціна за 1 кВт*год електричної енергії за цим договором становить - 3,869208 грн з ПДВ за 1 кВт/год (17084990,92 грн / 4415630 кВт/год)., ціна електричної енергії зросла за 1 кВт/год на 15,50% порівняно з первинними умовами Договору № 16-РБ від 13.01.2021

додаткова угода № 6 від 02.03.2021, згідно з якою сума Договору становить 17084987,93 грн з ПДВ, загальний обсяг поставки електричної енергії зменшився до 4298201 кВт/год та ціна за 1 кВт*год електричної енергії за цим договором становить - 3,974916 грн з ПДВ за 1 кВт/год (17084987,93 грн / 4298201 кВт/год), ціна електричної енергії зросла за 1 кВт/год на 18,65% порівняно з первинними умовами Договору № 16-РБ від 13.01.2021.

додаткова угода № 8 від 22.03.2021, згідно з якою сума Договору становить 17084985,76 грн з ПДВ, загальний обсяг поставки електричної енергії зменшився до 4105980 кВт/год, ціна за 1 кВт*год електричної енергії становить - 4,161 грн з ПДВ за 1 кВт/год (17084985,76 грн / 4105980 кВт/год), ціна електричної енергії зросла за 1 кВт/год на 24,21% порівняно з первинними умовами Договору № 16-РБ від 13.01.2021

додаткова угода № 12 від 17.05.2021, згідно з якою сума Договору становить - 17084985,76 грн з ПДВ, загальний обсяг поставки електричної енергії зменшився до - 4037012 кВт/год, ціна за 1 кВт*год електричної енергії становить - 4,232087 грн з ПДВ за 1 кВт/год (17084985,76 грн / 4037012 кВт/год), ціна електричної енергії зросла за 1 кВт/год на 26,33% порівняно з первинними умовами Договору № 16-РБ від 13.01.2021.

додаткова угода № 18 від 12.07.2021, згідно з якою сума Договору становить - 17084984,76 грн з ПДВ, загальний обсяг поставки електричної енергії зменшився до - 3801887 кВт/год, ціна за 1 кВт*год електричної енергії становить - 4,493817 грн з ПДВ за 1 кВт/год (17084984,76 грн / 4801887 кВт/год), ціна електричної енергії зросла за 1 кВт/год на 34,14% порівняно з первинними умовами Договору № 16-РБ від 13.01.2021

додаткова угода № 19 від 14.07.2021, згідно з якою сума Договору становить - 17084984,76 грн з ПДВ, загальний обсяг поставки електричної енергії зменшився до - 3 715 778 кВт/год, ціна за 1 кВт*год електричної енергії становить - 4,597956 грн з ПДВ за 1 кВт/год (17084984,76 грн / 3715778 кВт/год), ціна електричної енергії зросла за 1 кВт/год на 37,25% порівняно з первинними умовами Договору № 16-РБ від 13.01.2021.

додаткова угода № 21 від 16.08.2021, згідно з якою сума Договору становить - 17 084 984,76 грн з ПДВ, загальний обсяг поставки електричної енергії зменшився до - 3 706 751 кВт/год, ціна за 1 кВт*год електричної енергії становить - 4,6091536 грн з ПДВ за 1 кВт/год (17084984,76 грн / 3706751 кВт/ год), ціна електричної енергії зросла за 1 кВт/год на 37,59% порівняно з первинними умовами Договору № 16-РБ від 13.01.2021.

додаткова угода № 23 від 25.08.2021, згідно з якою сума Договору становить - 17 084 984,76 грн з ПДВ, загальний обсяг поставки електричної енергії зменшився до - 3 603 709 кВт/год, ціна за 1 кВт*год електричної енергії становить - 4,74094 грн з ПДВ за 1 кВт/год (17084984,76 грн / 3603709 кВт/год), ціна електричної енергії зросла за 1 кВт/год на 41,52% порівняно з первинними умовами Договору № 16-РБ від 13.01.2021

додаткова угода № 24 від 15.09.2021, згідно з якою сума Договору становить - 17 084 984,76 грн з ПДВ, загальний обсяг поставки електричної енергії зменшився до - 3 538 670 кВт/год, ціна за 1 кВт*год електричної енергії становить - 4,82808 грн з ПДВ за 1 кВт/ год (17084984,76 грн / 3538670 кВт/год), ціна електричної енергії зросла за 1 кВт/год на 44.12% порівняно з первинними умовами Договору № 16-РБ від 13.01.2021

додаткова угода № 26 від 18.10.2021, згідно з якою сума Договору становить - 17 084 984,76 грн з ПДВ, загальний обсяг поставки електричної енергії зменшився до - 3 508 868 кВт/год, ціна за 1 кВт*год електричної енергії становить - 4,869087 грн з ПДВ за 1 кВт/ год (17084984,76 грн / 3508868 кВт/год), ціна електричної енергії зросла за 1 кВт/год на 45,34% порівняно з первинними умовами Договору № 16-РБ від 13.01.2021

Окрім того, 23.11.2021 між відповідачами підписано додаткову угоду № 28 до Договору № 16-РБ про наступне: У зв`язку з розірванням Договору та приведенням до фактичного споживання електричної енергії Сторони дійшли згоди: 1. Пункт 5.1 розділу 5 «Ціна, порядок обліку та оплати електричної енергії» викласти у новій редакції: «Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються пропозицією, яка є додатком 3 до цього Договору. Загальна вартість цього Договору становить 13 65 7 3 60,15 грн, з яких: Загальний фонд місцевого бюджету 11 481 725,56 грн, За рахунок власних коштів підприємства 2 175634,59 грн. 2. Пункт 13.1 розділу 13 «Строк дії Договору та інші умови» викласти у новій редакції:

«Цей Договір набирає чинність з моменту підписання та діє в частині постачання електричної енергії з 13.01.2021 року по 30.09.2021 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до повного їх виконання.»

Згідно Звіту про виконання договору про закупівлю UA-2020-10-30-000212-C, сформованого 18.01.2022, сума оплати за Договором № 16-РБ від 13.01.2021 - 13 657 360,07 грн.

За даними Управління державної казначейської служби України у м. Рубіжному Луганської області (лист від 22.05.2025 № 3332-25), КП «РВУВКГ» за рахунок коштів місцевого бюджету міста Рубіжне на виконання договору № 16-РБ від 13.01. 2021 здійснило платежі на користь ТОВ «Енера Схід» на суму 11 481 725,56 грн. Вказані відомості підтверджується даними Єдиного вебпорталу використання публічних коштів spending.gov.ua, а саме:

10.03.2021 платіжна інструкція № 4 - 1300000,00 грн,

05.04.2021 платіжна інструкція № 5 - 1343901,08 грн,

23.04.2021 платіжна інструкція № 6 - 845198,28 грн,

11.05.2021 платіжна інструкція № 7 - 710900,64 грн,

27.05.2021 платіжна інструкція № 8 - 1339483,16 грн,

07.07.2021 платіжна інструкція № 9 - 1186936,07 грн,

21.07.2021 платіжна інструкція № 10-776625,35 грн,

20.08.2021 платіжна інструкція № 11 - 1196955,42 грн,

24.09.2021 платіжна інструкція № 13 - 1000000,00 грн,

23.10.2021 платіжна інструкція № 14- 1781725,56 грн.

Таким чином на виконання Договору № 16-РБ від 13.02.2021 КП «РВУВКГ» отримало від ТОВ «Енера Схід» в період з 13.01.2021 по 30.09.2021 електричну енергію обсягом 3 508 868 кВт на загальну суму 13 657 360,07 грн, з яких:

- за рахунок місцевого бюджету сплачено - 11 481 725,56 грн,

- за рахунок власних коштів підприємства - 2 175634,59 грн.

Виходячи з наведеного середня ціна отриманої КП «РВУВКГ» від ТОВ «Енера Схід» за договором № 16-РБ від 13.01.2021 електроенергії становить: 3,892241 грн за 1 кВт/год (13657360,07 грн / 3508868 кВт)

Відповідно КП «РВУВКГ» отримано від ТОВ «Енера Схід» за договором № 16-РБ від 13.01.2021 електроенергії:

за рахунок коштів місцевого бюджету - 2 949 900,95 кВт (11481725,56 грн / 3,892241 грн за 1 кВт/год);

за рахунок власних коштів підприємства - 558967,05 кВт (2175634,51 грн /3,892241 грн за 1 кВт/год).

При розрахунку за поставлену електроенергію за ціною, вказаною в основномуДоговорі № 16-РБ від 13.01.2021 на постачання електричної енергії споживачу, а саме 3,3499998 грн/кВт/год, в т.ч. ПДВ КП «РВУВКГ» повинно було сплатити за рахунок бюджетних коштів за фактично поставлену електроенергію - 9 882 167,69 грн (2949900,98 кВт * 3,3499998 грн).

Отже, різниця між сумою бюджетних коштів, які фактично перераховано на користь ТОВ «Енера Схід» (11 481 725,56 грн) за електроенергію по ціні, визначеної з урахуванням додаткових угод, та сумою (9 882 167,59 грн) за електроенергію за ціною згідно умов договору від 13.01.2021 № 16-РБ становить 1 599 557,97 грн (11481725,56 - 9882167,59).

Тобто, внаслідок збільшення ціни на електричну енергію шляхом укладання додаткових угод мала місце переплата бюджетних коштів у розмірі 1 599 557,97 грн.

Прокурор звернувся з позовом в якому стверджує, що укладені угоди суперечать положенням ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі, згідно якої сторони мають право збільшити ціну за одиницю товару за умов коливання ціни на ринку на товар в сторону збільшення, та з урахуванням пропорції коливання ціни на товар на ринку в сторону збільшення.

У будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору.

Збільшення ціни за одиницю товару відбулось із порушенням частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», а також із порушенням принципів, встановлених Бюджетним кодексом України та Законом України «Про публічні закупівлі».

Загалом з моменту підписання договору первісна ціна постачання електроенергії зросла з 3,3499998 грн за 1 кВт/год (з ПДВ) до 4,869087 грн за 1 кВт/год (з ПДВ) або на 45,34%, тобто перевищено десяти відсотковий максимальний ліміт щодо збільшення ціни, визначеної в договорі, передбачений п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі».

Відповідач-2 здійснив значну переплату бюджетних коштів за отриманий товар в меншій кількості.

Як зазначено прокурором, внаслідок неправомірного збільшення ціни на електричну енергію шляхом укладання спірних додаткових угод з порушенням законодавства мала місце переплата коштів у розмірі 1 599 557,97 грн., які підлягають стягненню з Відповідача-1

Відповідач-1 позов не визнає в повному обсязі, зокрема він зазначає, що з 24.02.2022 проти України здійснюється військова агресія російської федерації, у зв`язку з чим 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 на всій території України введений воєнний стан (Указ затверджено Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX), який в подальшому продовжено відповідними указами Президента України.

З 24 лютого 2022 року місто Старобільськ, а в подальшому вся Луганська область, перебуває під фактичним контролем (окупацією) військових формувань агресора - російської федерації. При цьому, військовими формуваннями агресора - російської федерації були захоплені адміністративні будівлі відповідачів.

В результаті бойових дій та окупації м. Старобільськ та в цілому Луганської області відповідачі по теперішній час не має доступу до свого майна, банківських виписок та документів, первинних бухгалтерських документів, документів з кадрової роботи, серверного обладнання з електронними базами даних та інших нематеріальних активів та іншого.

В зв`язку з неможливістю встановити точну суму переплати бюджетних коштів, визнання недійсними Додаткових угод до Договору про постачання електричної енергії споживачу не може бути ефективним способом захисту.

Відповідач 1 зазначає, що обраний Прокурором спосіб захисту порушеного права, шляхом визнання недійсними додаткових угод до Договору не є ефективним у розумінні статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, оскільки не може забезпечити поновлення прав Позивача внаслідок його невідповідності змісту порушеного права та характеру спірних правовідносин.

Крім того Прокурором не доведено того, що у обрані ТОВ «ЕНЕРА СХІД» періоди для документального підтвердження факту коливання ціни електричної енергії на ринку, не відбулося коливання ціни на електричну енергію або воно відбулося в меншому відсотковому співвідношенні, аніж збільшення ціни за одиницю товару у Договорі.

ТОВ «ЕНЕРА СХІД» на виконання положень Закону України «Про публічні закупівлі» відповідно належним чином повідомляло Відповідача 2 про зміну ціни на електричну енергію та направлялись проекти Додаткових угод, які в свою чергу були підписані та узгоджені Споживачем без зауважень та за відсутності пропозицій щодо зміни умов Додаткових угод та/або їх окремих положень.

ТОВ «ЕНЕРА СХІД» не несе відповідальність за інформацію, яку розміщує Споживач на електронному майданчику Prozorro у розділі «Зміни до договору» відповідної закупівлі.

Відповідач-1 вважає, що Додаткові угоди укладені у відповідності до положень Закону України «Про публічні закупівлі» від 25.12.2015 № 922-VIII (далі - Закон, Закон України «Про публічні закупівлі»), та забезпечують баланс інтересів сторін, тому повністю заперечує проти позову прокурора.

Відповідач-2 відзиву на позовну заяву не надав.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов такого обґрунтованого висновку.

Верховний Суд у постанові №927/491/19 від 18.06.2021 зазначив, що метою регулювання, передбаченого ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", а саме закріплення можливості сторін змінити умови укладеного договору шляхом збільшення ціни за одиницю товару до 10 % є запобігання ситуаціям, коли внаслідок істотної зміни обставин укладений договір стає вочевидь невигідним для постачальника.

Так, стаття 652 ЦК передбачає, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Відтак, передбачена законодавством про публічні закупівлі норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим. Для того, щоб за таких обставин не був розірваний вже укладений договір і щоб не проводити нову закупівлю, закон дає можливість збільшити ціну, але не більше як на 10%.

Інше тлумачення відповідної норми Закону "Про державні закупівлі" нівелює, знецінює, робить непрозорою процедуру відкритих торгів. Верховний Суд зазначив, що обмеження 10% застосовується як максимальний ліміт щодо зміни ціни, визначену в договорі, незалежно від того, як часто відбуваються такі зміни (кількість підписаних додаткових угод).

Відповідно до ст. 5 3акону України "Про публічні закупівлі", закупівлі здійснюються за такими принципами: добросовісна конкуренція серед учасників; максимальна економія, ефективність та пропорційність; відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; недискримінація учасників та рівне ставлення до них; об`єктивне та неупереджене визначення переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі; запобігання корупційним діям і зловживанням.

Верховний Суд у постанові від 12.09.2019 у справі №6915/1868/18 наголосив, що можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін (сторони) договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та ст. 3 Закону України "Про публічні закупівлі".

Як визначено у статті 5 Закону України "Про публічні закупівлі" принципами закупівлі, зокрема, є максимальна економія та ефективність. Критерієм вибору переможця у проведенні закупівлі є ціна (100%).

Отже, укладення спірних додаткових угод до Договору про постачання електричної енергії за вказаних обставин суперечить принципам закупівлі, а саме, максимальній економії.

У статті 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У статті 203 ЦК України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно з частиною 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Одним із способів захисту цивільного права може бути, зокрема, визнання правочину недійсним (частин 2 статті 16 ЦК України).

Відповідно до частини 3 статті 15 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Суд також вважає за необхідне відмітити, що перемога у тендері (закупівля за державні кошти) та укладення договору з однією ціною та її подальше підвищення більш як на 10 % шляхом так званого «каскадного» укладення додаткових угод є нечесною і недобросовісною діловою практикою з боку продавця, а укладання спірних угод у цьому випадку фактично призвело до нівелювання результатів відкритих торгів.

Будь-який суб`єкт підприємницької діяльності діє на власний ризик. Укладаючи договір поставки товару на певний строк у майбутньому, він гарантує собі можливість продати свій товар, але при цьому несе ризики зміни його ціни. Підприємець має передбачати такі ризики і одразу закладати їх у ціну договору.

Суд також звертає увагу, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.11.2025 у справі №920/19/24 врахувала, що кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження викладених у ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо (див. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13 жовтня 2020 року у справі № 912/1580/18, від 02 грудня 2020 року у справі № 913/368/19, від 11 травня 2023 року у справі № 910/17520/21).

Тобто сам факт збільшення ціни товару на ринку не обов`язково тягне підвищення ціни на аналогічний товар, який є предметом договору.

Враховуючи викладене, спірні додаткові угоди до договору є недійсними в силу статті 41 Закону "Про публічні закупівлі", та, відповідно, не породжують жодних правових наслідків для сторін, а отже вимоги прокуратури в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.08.2021 у справі № 926/324/20 зазначено, що при застосуванні положень статей 215, 217 ЦК України слід враховувати, що умова договору, щодо якої ставиться вимога про визнання її недійсною, не може бути істотною умовою договору, оскільки в такому випадку правочин має бути визнаний недійсним в цілому (Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 12.03.2018 у справі № 910/22319/16).

Таким чином, оскільки ціна за одиницю товару є істотною умовою Договору та додаткових угод, укладених до такого Договору, а отже вказані додаткові угоди підлягають визнанню недійсними у повному обсязі.

Щодо стягнення безпідставно надмірно сплачених бюджетних коштів, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 669 ЦК України визначено, що кількість товару, що продається, встановлюється в договорі купівлі-продажу в відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні. Відповідно до частини першої статті 670 ЦК України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Частиною 1 статті 66 Закону України "Про ринок електричної енергії" визначено, що купівлю-продаж електричної енергії за двосторонніми договорами здійснюють виробники, електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, трейдери, гарантований покупець та споживачі.

Згідно ч. 3 ст. 66 Закону, відповідний двосторонній договір має встановлювати: предмет договору; ціну електричної енергії, визначену у грошових одиницях; обсяг електричної енергії та графіки погодинного обсягу купівлі-продажу електричної енергії; строки та порядок постачання електричної енергії; порядок повідомлення про договірні обсяг купівлі-продажу електричної енергії за укладеним двостороннім договором; порядок та форму розрахунків; строки та порядок оформлення актів приймання-передачі обсягів купівлі-продажу електричної енергії; права, обов`язки та відповідальність сторін; строк дії договору.

При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству (ч. 4 ст. 179 ГК України).

Згідно з статтею 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Таким чином, обов`язок з повернення грошової суми, сплаченої за кількість товару, який не був поставлений покупцеві, врегульований нормами Глави 54 ЦК України "Купівля-продаж".

Відповідно до частини першої статті 670 ЦК України якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Таким чином, є правові підстави для повернення грошової суми, сплаченої за кількість товару, який не був поставлений покупцеві.

Відповідач 1 заперечує проти стягнення вартості непоставленого товару, посилаючись на відсутність належних доказів, що підтверджують обсяг поставленого за спірними додатковими угодами товару.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частинами першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

На сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: «баланс імовірностей» (balance of probabilities) або «перевага доказів» (preponderance of the evidence); «наявність чітких та переконливих доказів» (clear and convincing evidence); «поза розумним сумнівом» (beyond reasonable doubt).

Стаття 79 ГПК України закріпила в господарському процесі стандарт доказування «вірогідності доказів».

Стандарт доказування «вірогідності доказів» підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (пункт 1 статті 32 Конвенції). Конвенція та практика ЄСПЛ є джерелом права (ч. 4 ст. 11 ГПК України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі «Дж. К. та Інші проти Швеції» («J.K. AND OTHERS v. SWEDEN») ЄСПЛ наголошує, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом» («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи є вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».

Схожий стандарт під час оцінки доказів застосовано у рішенні ЄСПЛ від 15.11.2007 у справі «Бендерський проти України» («BENDERSKIY v. Ukraine»), в якому суд оцінюючи фактичні обставини справи звертаючись до балансу вірогідностей вирішуючи спір виходив з того, що факти встановлені у експертному висновку, є більш вірогідним за інші докази.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При розрахунку за поставлену електроенергію за ціною, вказаною в основномуДоговорі № 16-РБ від 13.01.2021 на постачання електричної енергії споживачу, а саме 3,3499998 грн/кВт/год, в т.ч. ПДВ КП «РВУВКГ» повинно було сплатити за рахунок бюджетних коштів за фактично поставлену електроенергію - 9 882 167,69 грн (2949900,98 кВт * 3,3499998 грн).

Різниця між сумою бюджетних коштів, які фактично перераховано на користь ТОВ «Енера Схід» (11 481 725,56 грн) за електроенергію по ціні, визначеної з урахуванням додаткових угод, та сумою (9 882 167,59 грн) за електроенергію за ціною згідно умов договору від 13.01.2021 № 16-РБ становить 1 599 557,97 грн (11481725,56 - 9882167,59).

Тобто, внаслідок збільшення ціни на електричну енергію шляхом укладання додаткових угод мала місце переплата бюджетних коштів у розмірі 1 599 557,97 грн.

Суд погоджується з доводами Прокурора, що внаслідок неправомірного збільшення ціни на електричну енергію шляхом укладання спірних додаткових угод з порушенням законодавства мала місце переплата коштів у розмірі 1 599 557,97 грн.

За таких обставин вимоги Прокурора є обґрунтованими.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору в частині вимог щодо визнання недійсними додаткових угод покладаються на відповідачів, а стосовно стягнення коштів на Відповідача 1.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 20, 46, 73, 74, 79, 86, 129, 130, 185, 191, 233, 236-238, 240, 242 ГПК України, ст. 7 Закону України "Про судовий збір", господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати недійсною Додаткову угоду № 3 від 25.02.2021 до Договору про постачання електричної енергії споживачу № 16-РБ від 13.01.2021, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Енера Схід» () та Комунальним підприємством «Рубіжанське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Рубіжанської міської ради ().

3. Визнати недійсною Додаткову угоду № 4 від 26.02.2021 до Договору про постачання електричної енергії споживачу № 16-РБ від 13.01.2021, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Енера Схід» () та Комунальним підприємством «Рубіжанське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Рубіжанської міської ради ().

4. Визнати недійсною Додаткову угоду № 5 від 01.03.2021 до Договору про постачання електричної енергії споживачу № 16-РБ від 13.01.2021, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Енера Схід» () та Комунальним підприємством «Рубіжанське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Рубіжанської міської ради ().

5. Визнати недійсною Додаткову угоду № 6 від 02.03.2021 до Договору про постачання електричної енергії споживачу № 16-РБ від 13.01.2021, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Енера Схід» () та Комунальним підприємством «Рубіжанське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Рубіжанської міської ради ().

6. Визнати недійсною Додаткову угоду № 8 від 22.03.2021 до Договору про постачання електричної енергії споживачу № 16-РБ від 13.01.2021, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Енера Схід» () та Комунальним підприємством «Рубіжанське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Рубіжанської міської ради ().

7. Визнати недійсною Додаткову угоду № 12 від 17.05.2021 до Договору про постачання електричної енергії споживачу № 16-РБ від 13.01.2021, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Енера Схід» () та Комунальним підприємством «Рубіжанське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Рубіжанської міської ради ().

8. Визнати недійсною Додаткову угоду № 18 від 12.07.2021 до Договору про постачання електричної енергії споживачу № 16-РБ від 13.01.2021, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Енера Схід» () та Комунальним підприємством «Рубіжанське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Рубіжанської міської ради ().

9. Визнати недійсною Додаткову угоду № 19 від 14.07.2021 до Договору про постачання електричної енергії споживачу № 16-РБ від 13.01.2021, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Енера Схід» () та Комунальним підприємством «Рубіжанське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Рубіжанської міської ради ().

10. Визнати недійсною Додаткову угоду № 21 від 16.08.2021 до Договору про постачання електричної енергії споживачу № 16-РБ від 13.01.2021, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Енера Схід» () та Комунальним підприємством «Рубіжанське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Рубіжанської міської ради ().

11. Визнати недійсною Додаткову угоду № 23 від 25.08.2021 до Договору про постачання електричної енергії споживачу № 16-РБ від 13.01.2021, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Енера Схід» () та Комунальним підприємством «Рубіжанське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Рубіжанської міської ради ().

12. Визнати недійсною Додаткову угоду № 24 від 15.09.2021 до Договору про постачання електричної енергії споживачу № 16-РБ від 13.01.2021, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Енера Схід» () та Комунальним підприємством «Рубіжанське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Рубіжанської міської ради ().

13. Визнати недійсною Додаткову угоду № 26 від 18.10.2021 до Договору про постачання електричної енергії споживачу № 16-РБ від 13.01.2021, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Енера Схід» () та Комунальним підприємством «Рубіжанське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Рубіжанської міської ради ().

14. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРА СХІД» (Луганська область, м. Старобільськ пл. Базарна, 32А, 92702, ) на користь Рубіжанської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області (юридична адреса: 93000, Луганська обл., Сєвєродонецький р-н, м. Рубіжне, пл. Володимирська, 2, ) кошти в сумі 1 599 557,97 гривень.

15. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРА СХІД» (Луганська область, м. Старобільськ пл. Базарна, 32А, 92702, ) на користь Луганської обласної прокуратури на розрахунковий рахунок UA0000839, Банк - ДКСУ у м. Київ, МФО 820172, , код класифікації видатків бюджету - 2800 витрати на сплату судового збору в сумі 33729 грн. 10 коп.

16. Стягнути з Комунального підприємства «Рубіжанське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Рубіжанської міської ради (, пл. Володимирська, 2, м. Рубіжне, Сєвєродонецький район, Луганська обл., 93000) на користь Луганської обласної прокуратури на розрахунковий рахунок UA0000839, Банк - ДКСУ у м. Київ, МФО 820172, , код класифікації видатків бюджету - 2800 витрати на сплату судового збору в сумі 14535 грн. 40 коп.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено згідно з вимогами ст. 238 ГПК України та підписано 29 січня 2026.

СУДДЯ Богдан ЯРЕСЬКО