ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" січня 2026 р. м. Рівне Справа № 918/1209/25

Господарський суд Рівненської області у складі головуючої судді Н.Церковної при секретарі судового засідання І.Шилан, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом Шпанівської сільської ради Рівненського району Рівненської області до Фізичної особи-підприємця Чижевського Володимира Володимировича про стягнення заборгованості в сумі 271 689,51 грн.

за участю представників сторін:

від позивача - Кішман Я.Ю.

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2025 року Шпанівська сільська рада Рівненського району Рівненської області звернулась до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до відповідача Фізичної особи-підприємця Чижевського Володимира Володимировича про стягнення заборгованості в сумі 271 689,51 грн.

Стислий виклад позиції позивача .

Позовні вимоги мотивовані тим, що обов`язковість врахування нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної та комунальної власності під час визначення розміру орендної плати встановлена законом (абзац 2 ч.1 ст.13 Закону України «Про оцінку земель»). Отже, у разі зміни нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної та комунальної власності змінюється також розмір орендної плати. Зазначене відповідає положенням ч. 2 ст. 632 ЦК України, відповідно до якої зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. З моменту початку застосування відповідно до п.271.2 ст. 271 ПК України нового розміру нормативної грошової оцінки земельних ділянок державної та комунальної власності автоматично змінюються і права та обов`язки сторін договору оренди в частині розміру орендної плати, якщо він визначений у відсотковому співвідношенні до нормативної грошової оцінки. Орендодавець у випадку зміни розміру орендної плати у зв`язку зі зміною нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної чи комунальної власності вправі вимагати від Орендаря сплати орендної плати у зміненому розмірі, в тому числі і шляхом звернення до суду з позовом про стягнення спірної суми.

Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, у судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч.4 ст.13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

На підставі п.9 ст.165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Поряд з цим, 27.01.2026 року від представника відповідача на адресу суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, продовження (поновлення) строку для подання відзиву.

Як вбачається із поданого клопотання представника відповідача, останній обґрунтовує його тим, що договір між відповідачем та адвокатом Беруном Р.В. укладений лише 27.01.2026 року, відтак адвокату необхідно ознайомитись із матеріалами справи для подання відзиву.

Розглянувши клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, продовження (поновлення) строку на подання відзиву, суд зазначає наступне.

Щодо продовження (поновлення) процесуального строку на подання відзиву.

Ухвалою суду від 30.12.2025 року у строки встановлені законом, суд серед іншого постановив запропонувати відповідачу відповідно до ст. 165 ГПК України подати відзив на позовну заяву і всі докази (які можливо доставити до суду), що підтверджують заперечення проти позову (у разі їх наявності); докази направлення відзиву позивачу; заперечення відповідно до ст. 167 ГПК України .

Суд при цьому зауважує, що, ч.1 ст.119 ГПК України унормовано, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Причина пропуску строку, за загальним правилом, може вважатися поважною, якщо вона відповідає таким умовам як: 1)це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) обставина виникла протягом строку, який встановлений законом або судом; 4) обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування. Поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом або судом . У свою чергу, поважною причиною може бути обставина, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, виникла протягом строку, який становлений законом або судом та підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Таким чином, єдиним способом визначити, які причини належить віднести до поважних, - є зовнішня оцінка змісту конкретних обстави, хронологія та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням за захистом свого права. Під таку оцінку мають підпадати певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв і чи пов`язані вони з готуванням звернення до суду тощо.

Клопотання від 27.01.2026 року про продовження (поновлення) процесуального строку на подання відзиву відповідачем подано до суду взагалі без зазначення причини пропуску процесуального строку.

Водночас, відповідно до ч.2 ст.119 ГПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Зміст наведеної норми свідчить про те, що за заявою учасника може бути продовжений тільки строк, який встановлений судом і який не сплив на час звернення учасника справи із заявою.

Клопотання від 27.01.2026 року про поновлення (продовження) процесуального строку на подання відзиву відповідачем подано до суду вже після спливу встановленого в ухвалі від 30.12.2025 року процесуального строку (14.01.2026).

У свою чергу у відповідності до ч.3 ст. 119 ГПК України якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.4,5 ст.119 ГПК України одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію.

Оскільки клопотання від 27.01.2026 року про продовження процесуального строку подане відповідачем після закінчення процесуального строку, то відповідно до ч.2 ст.119 ГПК України вказане клопотання не підлягає задоволенню, як і не підлягає задоволенню відповідно до ч.1 ст.119 ГПК України клопотання про поновлення процесуального строку, оскільки відповідачем не подано причини пропуску процесуального строку, окрім того і не вчинена процесуальна дія ( не подані заява, скарга, документи тощо ч.4 ст.119 ГПК України)

Враховуючи викладене у клопотані про продовження (поновлення) процесуального строку слід відмовити.

Щодо клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із підписанням договору про надання юридичних послуг 27.01.2026 року суд зазначає наступне.

Коло представників в господарському судовому процесі не обмежене нормами чинного законодавства і представництво фізичних осіб забезпечується згідно із ГПК України - через самопредставництво або через представника (ч.1 ст.58 ГПК України). Неявка у судове засідання будь - якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи за наявними матеріалами справи. Суд нагадує, що ст.6 Конвенції гарантує не право бути особисто присутнім у судовому засіданні під час розгляду цивільної справи, а більш загальне право ефективно представляти свою справу в суді та нарівні з протилежною стороною користуватися правами, передбаченими принципом рівності сторін. Пункт 1 ст. 6 Конвенції надає Державам можливість на власний розсуд обирати засоби гарантування цих прав сторонам провадження.

Отже, питання особистої присутності, форми здійснення судового розгляду, усної чи письмової, а також представництва у суді є взаємопов`язаними та мають аналізуватися у більш ширшому контексті «справедливого суду», гарантованого ст. 6 Конвенції. Суд повинен встановити, чи було надано заявнику, стороні цивільного провадження, розумну можливість ознайомитися з зауваженнями або доказами, наданими іншою стороною, та представити свою справу в умовах, що не ставлять його у явно гірше становище порівняно з опонентом протилежною стороною (рішення у справі "Лопушанський проти України").

Суд вважає за необхідне також зазначити, що у справі «Смірнова проти України» зазначено, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 Конвенції. У справі "Union Alimentaria Sanders SA v. Spain" зазначено, що передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Згідно приписів ст. 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Як вбачається з матеріалів справи, провадження у справі відкрито 30.12.2025 року. Відповідач отримав ухвалу про відкриття провадження у даній справі 30.12.2025 року про, що свідчить довідка про доставку електронного листа його особистий кабінет.

Окрім того, відповідачу надано доступ до електронної справи № 918/1209/25 в підсистемі "Електронний суд" та можливість ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді. У свою чергу, можливість передачі матеріалів справи в електронній формі визначеному представнику. Тобто, відповідач мав достатньо часу для вирішення питання його представництва в суді та ефективного представлення своєї позиції.

Окрім того, судом враховано, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Зважаючи на викладене, клопотання представника відповідача від 27.01.2026 року про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає.

Прийняті у справі судові рішення.

Ухвалою суду від 30.12.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №918/1209/25 постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 28.01.2026 року.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

Між Рівненською обласною державною адміністрацією, (далі по тексту - Позивач), в особі голови Рівненської райдержадміністрації Карпенчука Василя Володимировича, який діє на підставі довіреності від 19.08.2011 посвідченої приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Олинцем В.П. за реєстровим №1528, іменований надалі Орендодавець, з однієї сторони, та Приватним підприємцем Чижевським Володимиром Володимировичем, іменований надалі Орендар, з іншої сторони, склали Договір оренди землі від 10 лютого 2012 року (зареєстрований в управлінні Держкомзему Рівненського району від 29.03.2012 року), де Орендодавець згідно розпорядження голови Рівненської обласної державної адміністрації від 26.12.2011 №669 передає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, загальною площею 0,50 га, що знаходяться на території Великожитинської сільської ради Рівненського району Рівненської області.

В оренду передаються земельна ділянка загальною площею 0,50 га - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємства переробної, машинобудівної та іншої промисловості (розміщення автоцентру- сервісу) згідно р.2 Договору. На цій земельній ділянці відсутні об`єкти нерухомого майна. Категорія даної земельної ділянки - землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення відповідно до п.2.3. Договору. Кадастровий номер земельної ділянки - :05:022:0465.

На підставі р.3 Договір укладено на 49 (сорок дев`ять ) років. Після закінчення строку Договору Орендар, який належно виконував свої обов`язки за цим Договором, має переважне право поновити його на новий строк. Для цього Орендар повинен не пізніше ніж за 30( тридцять) днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію.

Відповідно до р.4 Договору орендна плата вноситься Орендарем виключно у грошовій формі незалежно від результатів своєї діяльності та у відповідності до розпорядження голови облдержадміністрації від 26.12.2011 року №669 складає 8% (вісім) від нормативно грошової оцінки земельної ділянки, а саме 6143 (шість тисяч сто сорок три) гривні 56 коп. з урахуванням коефіцієнтів індексації грошової оцінки за 2009 (1,059) та 2010 (1) роки. Річна орендна плата не може бути меншою за розмір земельного податку, що встановлюється чинним законодавством України відповідно до п.4.2. Договору.

Згідно п.4.4. Договору орендна плата сплачується Орендарем щомісячно рівними частками протягом 30 (тридцяти) календарних днів наступних за останнім календарним днем звітного (поточного) місяця на вказаний рахунок.

У п.4.7. Договору вказується, що розмір орендної плати може змінюватись за згодою сторін (шляхом внесення змін до цього Договору). Пропозиції про перегляд орендної плати надсилаються не частіше, ніж один раз на рік і розглядаються відповідно до законодавства.

Відповідно до п.4.8. Договору розмір орендної плати переглядається (періодично) у разі: 1.Зміни умов господарювання, передбачених договором; 2.Зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції; 3. Погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини Орендаря, що підтверджено документами; 4. В інших випадках, передбачених законом.

За невиконання або неналежне виконання Договору сторони несуть відповідальність відповідно до Закону та п.13. Договору.

Рішенням №10 від 21.05.2018 року «Про початок реорганізації Великожитинської сільської ради шляхом приєднання до Шпанівської сільської ради» Великожитинську сільську раду реорганізовано шляхом приєднання до Шпанівської сільської ради в результаті об`єднання територіальних громад.

Рішенням Рівненської районної ради №78 від 22.12.2020 року затверджено проєкт землеустрою щодо встановлення (зміни) меж населеного пункту села Бармаки, згідно з яким додатково включено 412,10 га в межі села Бармаки.

Нормативну грошову оцінку земель с. Бармаки затверджено рішенням Шпанівської сільської ради від 25.06.2021 № 331, яке набрало чинності з 01.01.2022 року.

З дати набрання чинності рішенням Шпанівської сільської ради щодо затвердження нової нормативної грошової оцінки земель платник (орендар) зобов`язаний уточнити показники податкової декларації з плати за землю на підставі нового витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки.

Орендну плату за земельну ділянку з кадастровим номером :05:022:0465 відповідач сплачував на підставі недіючої нормативно грошової оцінки, тоді як у 2021-2024 роках вже діяла змінена нормативна грошова оцінка цієї земельної ділянки. Внаслідок цього бюджет територіальної громади недоотримав дохід в сумі 271 689 грн. 51 коп.

01 травня 2025 року Відповідачем було отримано лист № 623/01-17/25 від 25.04.2025 року з розрахунком заборгованості щодо недоотримання доходів бюджетом територіальної громади у сумі 271 689 грн 51 коп. орендної плати, визначеної відповідно до оновленої нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що перебуває у його платному користуванні. На вказаний лист Відповідач відповіді не надав та належним чином не відреагував, що стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом.

Норми права, що підлягають до застосування, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів, наведених позивачем.

Правовідносини сторін за договором оренди землі регулюються спеціальним Законом України Про оренду землі, Земельним кодексом України, Податковим кодексом України та загальними нормами Цивільного та Господарського кодексів України (в редакції чинній на момент укладення правочину)

Відповідно до ст. 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування; землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до Закону.

Статтею 206 Земельного кодексу України та ст. 270 Податкового кодексу України визначено, що використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати.

Оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 270 Податкового кодексу України (розділ Податок на майно) об`єктами оподаткування платою за землю є об`єкти оподаткування орендною платою - земельні ділянки державної та комунальної власності, надані в користування на умовах оренди.

Передача прав володіння і користування земельною ділянкою згідно статті 206 Земельного кодексу України, пп. 14.1.136 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України здійснюється за плату, що має вноситися на користь міської територіальної громади, на підставі договору оренди земельної ділянки.

Відповідно до вимог статті 124 Земельного кодексу України передача землі в оренду здійснюється на підставі цивільно-правової угоди.

Відповідно до статті 1 Закону України Про оренду землі оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 13 Закону України Про оренду землі договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

У статті 21 Закону України Про оренду землі передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

За положеннями статті 24 Закону України Про оренду землі орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Тож, згідно положень ст. 21 Закону України Про оренду землі та підпункту 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Цивільні зобов`язання виникають з підстав, передбачених ст. 11 ЦК України, зокрема з договорів та інших правочинів.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України (в редакції чинній на момент укладення правочину), в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч.1 ст.283 ГК України (в редакції чинній на момент укладення правочину), яка кореспондується з приписами ст. 759 ЦК України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з ч. 1 статті 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

За приписами пункту 287.1 статті 287 Податкового кодексу України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

Податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця (пункт 287.3 статті 287 Податкового кодексу України).

За змістом ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 193 ГК України (в редакції чинній на момент укладення правочину) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до приписів ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Виходячи із змісту вищенаведених норм права, на відповідача покладено обов`язок щодо повної та своєчасної сплати орендних платежів за користування земельною ділянкою за договором, а саме: обов`язок щомісячно рівним частинами протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця, на розрахунковий рахунок місцевого бюджету сплачувати орендну плату.

Відповідно до п. 4.8. Договору визначено, що розмір орендної плати переглядається в інших випадках, передбачених законом.

Нормативну грошову оцінку земель с. Бармаки затверджено рішенням Шпанівської сільської ради від 25.06.2021 року № 331, яке набрало чинності з 01.01.2022 року.

Згідно із ст. 289 Податкового Кодексу України, для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства.

Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель, зазначеної в технічній документації з нормативної грошової оцінки земель та земельних ділянок.

Велика Палата Верховного Суду своєю постановою від 05.06.2024 року по справі №914/2848/22 зауважила, що:

« 108. Нормативне регулювання визначення розміру орендної плати за оренду земельних ділянок державної або комунальної власності відбувається за імперативно встановленою формулою множення нормативної грошової оцінки на коефіцієнт, який погоджується сторонами в договорі, але у законодавчо встановлених межах. Розмір нормативної грошової оцінки згідно з наведеними вище законодавчими нормами встановлюється відповідним органом місцевого самоврядування.

109. Орендодавець у випадку зміни розміру орендної плати у зв`язку зі зміною нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної чи комунальної власності вправі вимагати від орендаря сплати орендної плати у зміненому розмірі, в тому числі і шляхом звернення до суду з позовом про стягнення спірної суми.

110. Належному способу захисту орендодавця у такому випадку відповідає позовна вимога про стягнення орендної плати, не сплаченої орендарем. Водночас несплачена орендна плата підлягає стягненню за весь період прострочення з моменту початку застосування відповідно до пункту 271.2 статті 271 Податкового кодексу України рішення ради щодо зміни розміру нормативної грошової оцінки земельних ділянок державної та комунальної власності.»

Відповідно до п. 286.2. ст. 286 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму плати за землю щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають до відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому ст. 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, а надалі такий витяг подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Отже, позивач обґрунтовано звернувся до суду з позовною заявою до Відповідача, адже у п. 110 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2024 року у справі №914/2848/22 чітко визначено, що несплачена орендна плата підлягає стягненню за весь період прострочення з моменту початку застосування відповідно до пункту 271.2 статті 271 ПК України рішення ради щодо зміни розміру нормативної грошової оцінки земельних ділянок державної та комунальної власності.

Контррозрахунку розміру заборгованості відповідач суду не подав.

Висновки суду за результатами вирішення спору.

Таким чином, за результатами з`ясування обставин, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом під час розгляду справи, і з наданням оцінки всім аргументам у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст. ст. 75-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором оренди земельної ділянки.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 4075,34 грн, який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача у зв`язку з задоволенням позову.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 91, 120, 123, 129, 233, 238, 241, 252 Господарського процесуального коксу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.

2.Стягнути з Стягнути з фізичної особи-підприємця Чижевського Володимира Володимировича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Позивача - Шпанівської сільської ради Рівненського району Рівненської області (вул. Шкільна, 1, с. Шпанів, Рівненський р-н, Рівненська обл., 35301,) за договором оренди землі недоотриману орендну плату у розмірі 271 689,51 грн та 4075,34 грн - судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повний текст рішення складено та підписано 02.02.2026 року.

Суддя Н.Церковна