ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" січня 2026 р. Справа №910/4585/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Буравльова С.І.

Шапрана В.В.

секретар судового засідання - Ярітенко О.В.

представники учасників справи:

від позивача: Фартушний С.І.

від відповідача: Селянко А.О.

від третьої особи: Рябущиць Я.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві

на рішення Господарського суду міста Києва від 15.10.2025 (повний текст складено 17.10.2025)

у справі №910/4585/25 (суддя Чинчин О.В.)

за позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Фаворит-Буд"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Міністерство внутрішніх справ України

про стягнення заборгованості у розмірі 14 259 852,96 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рух справи в суді першої інстанції

Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій (далі - ДСНС) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Фаворит-Буд" (далі - ТОВ "БК "Фаворит-Буд") заборгованості у розмірі 14 259 852,96 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ДСНС посилається на неналежне виконання відповідачем його зобов`язань за договором про виконання робіт від 02.05.2023 №122Г/05-23, внаслідок чого завищено обсяги та вартість виконаних робіт.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.04.2025 відкрито провадження у справі №910/4585/25 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження.

На стадії підготовчого засідання залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Міністерство внутрішніх справ України (далі - МВС України).

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.10.2025 у справі №910/4585/25 у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог місцевий господарський суд дійшов висновку, що позивачем не доведено наявності усіх елементів складу правопорушення, необхідних для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, оскільки останнім не доведено об`єктивну та суб`єктивну сторони спричинених відповідачем збитків, причинно-наслідковий зв`язок між діями та понесеними позивачем збитками саме у розмірі 14 259 852,96 грн, вини відповідача у заподіянні збитків.

.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, ДСНС звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 15.10.2025 у справі №910/4585/25 та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування вимог та доводів апеляційної скарги ДСНС посилається на те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального права та таким, що підлягає скасуванню стосовно відмови у задоволені позовних вимог.

Так, ДСНС вважає, що сам лише факт підписання актів виконаних робіт не свідчить про належне (у повному обсязі) виконання відповідачем, як підрядником, своїх обов`язків за спірним договором та не може звільняти його від відповідальності за неналежне виконання зобов`язань. Понесені позивачем збитки спричинені саме поведінкою (діями) відповідача та перебувають у безпосередньому причинному зв`язку з понесеними витратами позивача.

Також, на переконання скаржника, у даному випадку наявні всі елементи правопорушення.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.11.2025 апеляційну скаргу ДСНС на рішення Господарського суду міста Києва від 15.10.2025 у справі №910/4585/25 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Буравльов С.І., Шапран В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.11.2025 апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк на усунення її недоліків.

18.11.2025 до Північного апеляційного господарського суду надійшла заява скаржника про усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.11.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ДСНС на рішення Господарського суду міста Києва від 15.10.2025 у справі №910/4585/25. Розгляд апеляційної скарги призначено на 17.12.2025. Витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/4585/25. Сторонам встановлено строк на подання відзиву, заяв, пояснень, клопотань, заперечень до 09.12.2025.

04.12.2025 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/4585/25.

У судовому засіданні 17.12.2025 оголошено перерву до 19.01.2026.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

02.12.2025 до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить суд апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Так, ТОВ "БК "Фаворит-Буд" зазначає, що зі змісту апеляційної скарги вбачається, що замість зазначення того, у чому полягає незаконність та/чи необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, скаржник обмежився очевидним дублюванням змісту позовної заяви та відповіді на відзив, підсумувавши все загальною незгодою з рішенням суду. Зокрема, доводи апеляційної скарги не спростовують висновок суду про те, що акт носить виключно рекомендаційний характер та не свідчить про порушення відповідачем строку виконання зобов`язання за договором, так як за умови існування між сторонами договірних правовідносин зроблені МВС України судження не зумовлюють виникнення будь-яких прав і обов`язків для відповідача.

Також, відповідач вказує, що позивачем, в установленому статтями 74 та 76 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) порядку, не доведено належними та допустимими доказами протиправної поведінки відповідача у вигляді порушення договірного зобов`язання, яка спричинила шкідливий результат для зобов`язаного контрагента, а тому не може вважатися доведеним причинний зв`язок між заподіяною шкодою та поведінкою відповідача, оскільки не доведено саме вини відповідача у їх понесенні позивачем, які і не доведено, що позивачем вчинялись дії на їх уникнення.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання

У судове засідання 19.01.2026 з`явилися представники сторін та третьої особи.

Представник позивача у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, з викладених у ній підстав та просив її задовольнити. Рішення Господарського суду міста Києва від 15.10.2025 у справі №910/4585/25 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просив суд апеляційної інстанції відмовити у її задоволенні, а рішення Господарського суду міста Києва від 15.10.2025 у справі №910/4585/25 залишити без змін.

Представник третьої особи в судовому засіданні щодо розгляду апеляційної скарги поклався на розсуд суду.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

02.05.2023 року між ДСНС (замовник) та ТОВ "БК "Фаворит-Буд" (підрядник) укладено договір про виконання робіт №122Г/05-23, за умовами якого замовник доручає, а підрядник зобов`язується виконати роботи з капітального ремонту громадської будівлі за адресою: м. Київ, проспект Академіка Глушкова №l» СДК 021:2015 код 45453000-7 Капітальний ремонт і реставрація) на об`єкті підряду, визначеному у пункті 2.2 даного договору.

Відповідно до пункту 2.1 договору перелік та вартість виконаних робіт на об`єкті підряду визначається згідно зі зведеним кошторисним розрахунком вартості виконаних робіт, що додається до даного договору та є його невід`ємною частиною.

Об`єкт підряду: "Капітальний ремонт громадської будівлі за адресою: м. Київ, проспект Академіка Глушкова №l" (ДК 021:2015 код 45453000-7 Капітальний ремонт і реставрація) (пункт 2.2 договору).

За умовами пункту 3.3 договору, його загальна сума становить 30 550 000,00 грн, у тому числі ПДВ - 5 091 666,67 грн. Сума бюджетних асигнувань на 2023 рік становить 29 165 127,71 грн, у тому числі ПДВ - 4 860 854,62 грн. Сума планового фінансування на 2024 рік становить 1 384 872,29 грн, у тому числі ПДВ - 230 812,05 грн.

Пунктом 4.3.9 договору встановлено, що підрядник зобов`язується повернути кошти у сумі виявленого контролюючими органами завищення обсягів та вартості виконаних робіт протягом 15 банківських днів з моменту отримання відповідного повідомлення від замовника.

Відповідно до пункту 5.4 договору здача-прийом кожного етапу виконаних робіт оформлюється підрядником шляхом складання акта приймання виконаних робіт (форми КБ-2в) та довідки про вартість виконаних робіт (форми КБ-3) у двох примірниках (за потреби виготовлюється і 3-й примірник). Замовник приймає виконані підрядником роботи за цим договором протягом 5 робочих днів з дати отримання замовником акта приймання виконаних робіт та довідки про вартість виконаних робіт. У випадку мотивованої відмови складається двосторонній акт з переліком недоліків і строком їх виправлення.

На виконання умов договору про виконання робіт від 02.05.2023 №122Г/05-23 відповідач виконав роботи з капітального ремонту громадської будівлі за адресою: м. Київ, проспект Академіка Глушкова №l, на загальну суму в розмірі 30 550 000,00 грн, а позивач, в свою чергу, прийняв вказані роботи, що підтверджується актами приймання виконаних будівельних робіт: №1 за липень 2023 року від 04.08.2023 на суму 4 958 907,20 грн, №1 за вересень 2023 року від 02.10.2023 на суму 158 102 228,60 грн, №2 за жовтень 2023 року від 01.11.2023 на суму 3 341 619,23 грн, №3 за листопад 2023 року від 20.11.2023 на суму 1 015 747,44 грн, №4 за листопад 2023 року від 04.12.2023 на суму 865 423,37 грн, №5 за грудень 2023 року від 27.12.2023 на суму 5 898 012,93 грн, №1 за березень 2024 року від 01.03.2024 на суму 3 818 968,43 грн, з урахуванням актів коригування, а також довідками про вартість виконаних будівельних робіт.

МВС України проведено перевірку окремих напрямів фінансово-господарської діяльності ДСНС за період з 01.01.2022 до 30.09.2024, за наслідками якої складено акт від 22.11.2024 №17/32, в якому зазначено, що фактично постачання підрядником нових матеріалів, виконання додаткових та інших робіт, не передбачених в початковому договорі укладеному за результатами тендеру від 02.05.2023 №122Г/05-23 на суму 30 550.0 тис.грн, здійснювалось у подальшому за новими цінами, які на порушення вимог Закону України "Про публічні закупівлі" визначені не прозоро та без конкуренції. Таким чином, роботи за договором №122 виконувались підрядником ТОВ "БК "Фаворит-Буд" фактично без договірних зобов`язань, оформлених належним чином шляхом укладання додаткової угоди (змінено зміст початкової договірної ціни, запропонованої учасником під час проведення тендеру, а також перелік робіт передбачених у локальних кошторисах та перелік матеріалів зазначених у відомостях ресурсів), чим порушено вимоги пункт 7 постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.2005 №668, а також Закону України "Про публічні закупівлі" та Особливостей. Як наслідок, зайво використано 14 259 852,96 грн на роботи та матеріали що не передбачені тендерною документацією, тендерною пропозицією та умовами договору.

Претензією від 30.01.2025 №71-05-817/71 18 ДСНС вимагало від ТОВ "БК "Фаворит-Буд" повернути грошові кошти у розмірі 14 259 852,96 грн. У відповідь на яку відповідач листом відмовив у поверненні вказаної суми.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач стверджує, що відповідач не повернув грошові кошти у сумі виявленого контролюючими органами завищення обсягів та вартості виконаних робіт, з огляду на що просить стягнути з ТОВ "БК "Фаворит-Буд" кошти у розмірі 14 259 852,96 грн, посилаючись на статтю 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач зазначає, що акт перевірки не є підставою для безспірного та безумовного визначення наявності порушення в діях відповідача, а також підставою для стягнення коштів отриманих на виконання договірних відносин.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при ухваленні постанови та оцінка аргументів учасників справи

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору

За приписами частини 1 статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно з частиною 1 статті 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково (частина 1 статті 854 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору про виконання робіт від 02.05.2023 №122Г/05-23 відповідач виконав роботи з капітального ремонту громадської будівлі за адресою: м. Київ, проспект Академіка Глушкова №l на загальну суму 30 550 000,00 грн, а позивач - прийняв вказані роботи, що підтверджується актами приймання виконаних будівельних робіт: №1 за липень 2023 року від 04.08.2023 на суму 4 958 907,20 грн, №1 за вересень 2023 року від 02.10.2023 на суму 158 102 228,60 грн, №2 за жовтень 2023 року від 01.11.2023 на суму 3 341 619,23 грн, №3 за листопад 2023 року від 20.11.2023 на суму 1 015 747,44 грн, №4 за листопад 2023 року від 04.12.2023 на суму 865 423,37 грн, №5 за грудень 2023 року від 27.12.2023 на суму 5 898 012,93 грн, №1 за березень 2024 року від 01.03.2024 на суму 3 818 968,43 грн, з урахуванням актів коригування, а також довідками про вартість виконаних будівельних робіт, які оформлені належним чином та підписані уповноваженими представниками сторін і скріплені печатками підприємств без зауважень та заперечень, в добровільному порядку.

Відповідно до пункту 3.3 договору, його загальна сума становить 30 550 000,00 грн, у тому числі ПДВ - 5 091 666,67 грн. Сума бюджетних асигнувань на 2023 рік становить 29 165 127,71 грн, у тому числі ПДВ - 4 860 854,62 грн. Сума планового фінансування на 2024 рік становить 1 384 872,29 грн, у тому числі ПДВ - 230 812,05 грн.

Згідно з пунктом 5.4 договору здача-прийом кожного етапу виконаних робіт оформлюється підрядником шляхом складання акта приймання виконаних робіт (форми КБ-2в) та довідки про вартість виконаних робіт (форми КБ-3) у двох примірниках (за потреби виготовлюється і 3-й примірник). Замовник приймає виконані підрядником роботи за цим договором протягом 5 робочих днів з дати отримання замовником акта приймання виконаних робіт та довідки про вартість виконаних робіт. У випадку мотивованої відмови складається двосторонній акт з переліком недоліків і строком їх виправлення.

Частиною 4 статті 879 ЦК України встановлено, що оплата робіт проводиться після прийняття замовником збудованого об`єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

За приписами частини 4 статті 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Згідно з частиною 1 статті 852 ЦК України, якщо підрядник відступив від умов договору підряду, що погіршило роботу, або допустив інші недоліки в роботі, замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного виправлення цих недоліків у розумний строк або виправити їх за свій рахунок з правом на відшкодування своїх витрат на виправлення недоліків чи відповідного зменшення плати за роботу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 857 ЦК України робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Виконана робота має відповідати якості, визначеній у договорі підряду, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовникові. Результат роботи, в межах розумного строку, має бути придатним для використання відповідно до договору підряду або для звичайного використання роботи такого характеру.

Частиною 1 статті 858 ЦК України встановлено, що якщо робота виконана підрядником з відступами від умов договору підряду, які погіршили роботу, або з іншими недоліками, які роблять її непридатною для використання відповідно до договору або для звичайного використання роботи такого характеру, замовник має право, якщо інше не встановлено договором або законом, за своїм вибором вимагати від підрядника: 1) безоплатного усунення недоліків у роботі в розумний строк; 2) пропорційного зменшення ціни роботи; 3) відшкодування своїх витрат на усунення недоліків, якщо право замовника усувати їх встановлено договором.

Підрядник має право замість усунення недоліків роботи, за які він відповідає, безоплатно виконати роботу заново з відшкодуванням замовникові збитків, завданих простроченням виконання. У цьому разі замовник зобов`язаний повернути раніше передану йому роботу підрядникові, якщо за характером роботи таке повернення можливе. Якщо відступи у роботі від умов договору підряду або інші недоліки у роботі є істотними та такими, що не можуть бути усунені, або не були усунені у встановлений замовником розумний строк, замовник має право відмовитися від договору та вимагати відшкодування збитків (частини 2, 3 статті 858 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Відповідно до частини 2 статті 853 ЦК України замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).

Обов`язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт, негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт), законом покладений саме на замовника.

Таким чином, відповідно до норм чинного законодавства, підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови від підписання акта.

З наведених норм закону слідує висновок, що перевірка фактичного обсягу робіт, а також вартість матеріалів, які включені в акти приймання виконаних будівельних робіт і довідки про вартість виконаних робіт, покладається на особу, що приймає роботи з боку замовника, за наявності відсутності заперечень з цього приводу під час підписання актів.

Як вбачається з матеріалів справи, акти приймання виконаних будівельних робіт та довідки про вартість виконаних будівельних робіт підписані уповноваженими представниками замовника і скріплені печатками підприємств без зауважень та заперечень, в добровільному порядку, а тому у останнього під час приймання і перевірки виконаних будівельних робіт не виникло будь-яких зауважень щодо вартості виконаних робіт. З огляду на викладене вище, позивач прийняв виконані роботи, не заявивши при цьому про допущення виконавцем робіт будь-яких відступів від умов договору чи наявність інших недоліків.

Отже, враховуючи приписи чинного законодавства, а також те, що позивач оглянув та прийняв за відповідним актом приймання виконаних будівельних робіт без будь-яких зауважень і застережень виконані відповідачем роботи, обумовлені договором, що свідчить про належне виконання підрядником умов договору та прийняття цих робіт замовником без претензій щодо їх виду, якості, об`ємів (кількості) та вартості, відповідно до умов договору за іншими показниками. Підписавши акт приймання виконаних робіт, замовник погоджується як з якістю таких робіт, та і з використаними матеріалами та іншими витратами.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.05.2018 у справі №922/2310/17.

При цьому, як зауважив місцевий господарський суд, матеріали справи не містять жодних належних, допустимих та достовірних доказів, в розумінні статей 76-79, 91 ГПК України, на підтвердження того, що на момент підписання актів виконаних робіт та довідок про вартість виконаних робіт, вартість прийнятих робіт за договором перевищила узгоджену сторонами в кошторисній документації до цього договору ціну робіт. Крім того, роботи за вказаним договором оплачені позивачем у повному обсязі, що останнім не оспорюється.

Згідно з частинами 1-3 статті 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Матеріали справи також не містять належних та допустимих доказів на підтвердження порушення відповідачем своїх зобов`язань за договором, зокрема, щодо завищення вартості виконаних підрядних робіт чи неналежного їх виконання, крім посилання позивача на акт від 22.11.2024 №17/32 перевірки окремих напрямів фінансово-господарської діяльності ДСНС за період з 01.01.2022 до 30.09.2024, складений МВС України.

Так, спір у даній справі виник з приводу стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 14 259 852,96 грн з посиланням на статтю 22 ЦК України, що встановлено актом від 22.11.2024 №17/32 перевірки окремих напрямів фінансово-господарської діяльності ДСНС за період з 01.01.2022 до 30.09.2024, складеним МВС України, а також з посиланням на пункт 4.3.9 договору про виконання робіт від 02.05.2023 №122Г/05-23.

Відповідно до статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно зі статтею 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки; розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором; збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення; при визначення неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Пунктом 2 статті 22 ЦК України встановлено, що збитками визначаються втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права, а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене.

Підставою для відшкодування збитків є склад правопорушення, який включає наступні фактори: наявність реальних збитків; вина заподіювача збитків; причинний зв`язок між діями або бездіяльністю винної особи та збитками.

Збитки - це витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Проте, позивачу потрібно довести суду факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов`язань та причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням зобов`язань та заподіяними збитками.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань та/або відшкодування позадоговірної шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою (збитками) розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо).

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою - є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

При цьому, саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.

Відповідно до частини 2 статті 623 ЦК України розмір збитків завданих порушенням зобов`язання, повинен бути реальним та доведеним позивачем.

Також, пред`явлення вимоги про стягнення збитків покладає обов`язок саме на позивача довести, що вони не є абстрактними, а дійсно є реальними у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язання. При визначені розміру збитків мають враховуватись заходи, вжиті самим позивачем для їх недопущення.

За приписами частини 1 статті 1 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади зі спеціальним статусом, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі - орган державного фінансового контролю).

Державний фінансовий аудит є різновидом державного фінансового контролю і полягає у перевірці та аналізі органом державного фінансового контролю фактичного стану справ щодо законного та ефективного використання державних чи комунальних коштів і майна, інших активів держави, правильності ведення бухгалтерського обліку і достовірності фінансової звітності, функціонування системи внутрішнього контролю. Результати державного фінансового аудиту та їх оцінка викладаються у звіті (стаття 3 Закону).

Статтею 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" передбачено, що органу державного фінансового контролю надається право, зокрема:

- перевіряти в ході державного фінансового контролю грошові та бухгалтерські документи, звіти, кошториси й інші документи, що підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей, документи щодо проведення закупівель, проводити перевірки фактичної наявності цінностей (коштів, цінних паперів, сировини, матеріалів, готової продукції, устаткування тощо) (пункт 1);

- проводити на підприємствах, в установах та організаціях зустрічні звірки з метою документального та фактичного підтвердження виду, обсягу і якості операцій та розрахунків для з`ясування їх реальності та повноти відображення в обліку підприємства, установи та організації, що контролюється (пункт 12);

- при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку (пункт 13).

Абзацом 1 пункту 1 Положення про Міністерство внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2015 №878 (далі - Положення) визначено, що МВС України центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Згідно з абзацом 19 підпункту 3 пункту 11 Положення Міністр приймає рішення щодо проведення перевірки діяльності центрального органу виконавчої влади та його територіальних органів.

Наказом МВС України від 11.10.2024 №1294 "Про проведення перевірки окремих напрямків фінансово-господарської діяльності Державної служби України з надзвичайних ситуацій" вирішено провести перевірку окремих напрямів фінансово-господарської діяльності ДСНС за період з 01.01.2022 до 30.09.2024, утворити склад відповідної комісії. Затверджено План-завдання на проведення перевірки окремих напрямів фінансово-господарської діяльності ДСНС за період з 01.01.2022 до 30.09.2024.

МВС України проведено перевірку окремих напрямів фінансово-господарської діяльності ДСНС за період з 01.01.2022 до 30.09.2024, за наслідками якої складено акт від 22.11.2024 №17/32. У вказаному акті зазначено, що фактично постачання підрядником нових матеріалів, виконання додаткових та інших робіт, не передбачених в початковому договорі, укладеному за результатами тендеру від 02.05.2023 №122Г/05-23 на суму 30 550.0 тис.грн, здійснювалось у подальшому за новими цінами, які на порушення вимог Закону України "Про публічні закупівлі" визначені не прозоро та без конкуренції. Таким чином, ДСНС роботи за договором №122 виконувались підрядником ТОВ "БК "Фаворит-Буд" фактично без договірних зобов`язань, оформлених належним чином шляхом укладання додаткової угоди (змінено зміст початкової договірної ціни, запропонованої учасником під час проведення тендеру, а також перелік робіт передбачених у локальних кошторисах та перелік матеріалів зазначених у відомостях ресурсів), чим порушено вимоги пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.2005 №668, а також Закону України "Про публічні закупівлі" та Особливостей. Як наслідок, зайво використано 14 259 852,96 грн на роботи та матеріали що не передбачені тендерною документацією, тендерною пропозицією та умовами договору.

Акт перевірки (аудиту) - це документ про результати проведеної перевірки (аудиту), який є носієм дій з фінансового контролю та інформації про виявлені недоліки, виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу.

Акт ревізії (аудиту) не є рішенням суб`єкта владних повноважень, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялася. Акт ревізії (аудиту) є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу.

Виявлені контролюючим органом порушення не впливають на виконання сторонами своїх зобов`язань за договором і не можуть їх змінювати, оскільки за своїми правовими наслідками акт ревізії у даному випадку фіксує порушення фінансової дисципліни учасника правовідносин, фінансово-господарська діяльність якого перевірялась.

За умови існування між сторонами договірних правовідносин, встановлені під час проведення контрольних заходів підрозділами аудиту факти підлягають доказуванню стороною та оцінці судом на загальних підставах за правилами, встановленими чинним ГПК України (подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 13.02.2018 у справі №910/12793/17, від 21.05.2018 у справі №922/2310/17, від 07.12.2021 у справі №922/3816/19 та від 01.12.2022 у справі №922/2810/21).

У постанові Верховного Суду від 18.10.2018 у справі №917/1064/17 зауважено, що акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу. Виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати, оскільки за своїми правовими наслідками аудиторський звіт, у даному випадку, фіксує порушення фінансової дисципліни учасника правовідносин, фінансово-господарська діяльність якого перевірялась. Аудиторська перевірка, результати якої оформлені відповідною довідкою та Актом, не можуть змінювати, припиняти частково або повністю договірні правовідносини сторін, зобов`язання, визначені договором та підтверджені відповідними актами виконаних робіт.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 18.02.2020 у справі №910/17984/16 аудиторська довідка не є беззаперечною підставою для задоволення позовних вимог про стягнення збитків, оскільки виявлені таким органом порушення не можуть впливати на умови укладених між сторонами договорів і не можуть їх змінювати. Аудиторська довідка не може змінювати, припиняти договірні правовідносини сторін, зобов`язання, визначені укладеними договорами та які підтверджені відповідним актами здачі-приймання наданих послуг. Аудиторська довідка є документом, складеним з приводу наявності або відсутності відповідних порушень, та містить лише думку органу, який її склав. Викладені в ній висновки не мають заздалегідь обумовленої сили, тобто аудиторська довідка не є підставою для стягнення з відповідача коштів, одержаних відповідно до умов договору. Аудиторська довідка не є рішенням суб`єкта владних повноважень, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялася. Аудиторська довідка є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу.

Аналогічні правові висновки наведені також у постанові Верховного Суду від 07.12.2021 у справі №922/3816/19.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, аудиторський звіт не є обов`язковим для сторін за господарсько-правовим договором, в силу статті 19 ГПК України, яка прямо забороняє втручання та перешкоджання господарській діяльності з боку контролюючих органів державної влади, а чинне законодавство України не покладає на виконавця робіт обов`язку після прийняття замовником цих робіт без зауважень та заперечень, у разі виявлення в процесі перевірки контролюючим органом завищення вартості робіт, обов`язку повернути відповідну суму завищення.

Внутрішній аудит, як система контролю за діяльністю підконтрольних суб`єктів, створюється з метою ефективної оцінки та вдосконалення системи внутрішнього контролю та управління ризиками.

Більш того, відповідно до частини 3 статті 632 ЦК України, зміна ціни в договорі після його виконання сторонами не допускається.

Таким чином, аудиторський звіт не може розглядатись як підстава виникнення господарсько-правового зобов`язання відповідача повернути сплачені йому позивачем кошти, оскільки за умови існування між сторонами договірних правовідносин виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати.

У статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

При цьому, станом на час розгляду справи, договір про виконання робіт від 02.05.2023 №122Г/05-23 є чинним, у встановленому законом порядку його недійсним не визнано.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції слушно зазначив, що оскільки правовідносини з оплати робіт виникли на підставі договору, ціна договору визначена за узгодженням сторін, акти приймання виконаних будівельних робіт за договором підписані позивачем без заперечень та зауважень, у добровільному порядку, оплата робіт проведена в межах узгодженої ціни, виявлені МВС України порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть його змінювати. З огляду на викладене, відсутні правові підстави для застосування пункту 4.3.9 договору, яким визначено, що підрядник зобов`язується повернути кошти у сумі виявленого контролюючими органами завищення обсягів та вартості виконаних робіт протягом 15 банківських днів з моменту отримання відповідного повідомлення від замовника, оскільки матеріалами справи не підтверджено наявності факту завищення обсягів та вартості виконаних робіт за спірним договором.

Крім того, згідно з частиною 1 статті 637 ЦК України тлумачення умов договору здійснюється відповідно до статті 213 ЦК України. У частинах 3 та 4 статті 213 ЦК України визначаються загальні способи, що застосовуватимуться при тлумаченні, які втілюються в трьох рівнях тлумачення.

Перший рівень тлумачення здійснюється за допомогою однакових для всього змісту правочину значень слів і понять, а також загальноприйнятих у відповідній сфері відносин значення термінів.

Другим рівнем тлумачення (у разі, якщо за першого підходу не вдалося витлумачити зміст правочину) є порівняння різних частин правочину як між собою, так і зі змістом правочину в цілому, а також з намірами сторін, які вони виражали при вчиненні правочину, а також з чого вони виходили при його виконанні.

Третім рівнем тлумачення (при без результативності перших двох) є врахування: (а) мети правочину, (б) змісту попередніх переговорів, (в) усталеної практики відносин між сторонами (якщо сторони перебували раніш в правовідносинах між собою), (г) звичаїв ділового обороту; (ґ) подальшої поведінки сторін; (д) тексту типового договору; (е) інших обставин, що мають істотне значення.

Отже, тлумаченню підлягає зміст правочину або його частина за правилами, встановленими статтею 213 ЦК України.

Аналіз змісту пункту 4.3.9 договору про виконання робіт від 02.05.2023 №122Г/05-23 свідчить, що правила, встановленні статтею 213 ЦК України, не дозволяють визначити зміст відповідної умови договору щодо визначення конкретних контролюючих органів, за наслідками проведення перевірки яких у відповідача виникає обов`язок з повернення грошових коштів, а тому потрібно застосовувати тлумачення contra proferentem.

Contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав). Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які "не були індивідуально узгоджені" (no individually negotiated), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір "під переважним впливом однієї зі сторін" (under the diminant sinfluence of the party).

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, №15123/03, §45, ЄСПЛ, 06.12.2007).

З огляду на викладене, суд першої інстанції вірно зазначив, що умови пункту 4.3.9 договору про виконання робіт від 02.05.2023 №122Г/05-23 слід тлумачити на користь відповідача щодо невизначення сторонами даного правочину конкретно визначеного контролюючого органу.

З огляду на наведене, місцевий господарський суд правомірно відхилив доводи позивача з посиланням на акт від 22.11.2024 №17/32 перевірки окремих напрямів фінансово-господарської діяльності ДСНС за період з 01.01.2022 до 30.09.2024, складений МВС України, щодо доведеності складу цивільного правопорушення із завдання відповідачем збитків.

Таким чином, позивачем не доведено належними та допустимими доказами протиправної поведінки відповідача у вигляді порушення договірного зобов`язання, яка спричинила шкідливий результат для зобов`язаного контрагента, а відтак не може вважатися доведеним причинний зв`язок між заподіяною шкодою та поведінкою відповідача, оскільки не доведено саме вини відповідача у їх понесенні позивачем, які і не доведено, що позивачем вчинялись дії на їх уникнення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції, що позивачем не доведено наявності усіх елементів складу правопорушення, необхідних для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, оскільки позивачем не доведено об`єктивну та суб`єктивну сторони спричинених відповідачем збитків, причинно-наслідковий зв`язок між діями та понесеними позивачем збитками саме у розмірі 14 259 852,96 грн, вини відповідача у заподіянні збитків.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, місцевий господарський суд дійшов висновку, з яким погоджується судова колегія, що позовні вимоги ДСНС є необґрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

Інші доводи апеляційної скарги взяті судом до уваги, однак не спростовують вищенаведених висновків суду.

Згідно з частиною 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

При ухваленні даної постанови судом апеляційної інстанції надані вичерпні відповіді на доводи апелянта, з посиланням на норми права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі статтями 73, 74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини 2 статті 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи з фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Частиною 1 статті 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 15.10.2025 у справі №910/4585/25 ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга ДСНС задоволенню не підлягає.

Розподіл судових витрат

Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється, а витрати пов`язані з розглядом апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 15.10.2025 у справі №910/4585/25, відповідно до статті 129 ГПК України, покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій на рішення Господарського суду міста Києва від 15.10.2025 у справі №910/4585/25 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 15.10.2025 у справі №910/4585/25 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій.

4. Матеріали справи №910/4585/25 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений статтями 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано - 27.01.2026.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді С.І. Буравльов

В.В. Шапран