ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"02" лютого 2026 р. м ХарківСправа № 922/239/26

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Мужичук Ю.Ю.

розглянувши матеріали

позовної заявиТовариства з обмеженою відповідальністю "Стрімз Кепітал", м.Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю «НЬЮ СИСТЕМС РЕ», м.Харків
про стягнення коштів 207 218 220,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Стрімз Кепітал" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариста з обмеженою відповідальністю "НЬЮ СИСТЕМС РЕ" про стягнення суми боргу за Договором про надання поворотної фінансової допомоги №СК- 2021-5-фп від 22.09.2021 року у розмірі 154 410 000,00 грн., пені у розмірі 47 867 100,00 грн., 3% річних у розмірі 4 632 300,00 грн., суми втрат внаслідок інфляції у розмірі 308 820,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем зобов`язань за Договором про надання поворотної фінансової допомоги № СК-2021-5-фп від 22.09.2021 року, укладеним між сторонами, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу грошові кошти у загальному розмірі 154 410 000,00 грн, а відповідач зобов`язався повернути їх на вимогу позивача. Позивачем було направлено письмову вимогу про повернення 154 410 000,00 грн. протягом 7 днів з моменту отримання вимоги, яка залишилась без задоволення, унаслідок чого відповідач допустив прострочення виконання грошового зобов`язання.

У відповідності до пунктів 1, 2 статті 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Розглянувши матеріали позовної заяви, господарський суд встановив, що позовну заяву подано без додержання процесуальних вимог статті 164 ГПК України з огляду на наступне.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Сплата судового збору здійснюється в порядку і розмірі, встановленому Законом України "Про судовий збір".

Відповідно до частини 2 статті 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно підпункту 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлено ставку судового збору в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, позивачем зазначено ціну позову в розмірі 207 218 220,00 грн, а отже при зверненні до суду з даною позовною заявою в електронній формі позивач мав би сплатити судовий збір у розмірі 931 840,00 грн (з урахуванням частини 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір").

У наданому разом з позовною заявою клопотанні Товариство з обмеженою відповідальністю "Стрімз Кепітал" просить відстрочити сплату судового збору в розмірі 931 840,00 грн строком до ухвалення судового рішення у даній справі.

В обгрунтування заявленого клопотання посилається на скрутний майновий стан, зумовлений накладенням ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 30.10.2024 року у справі №757/49663/24-к арешту на грошові кошти, що знаходяться на його банківських рахунках, із забороною здійснення видаткових операцій, унаслідок чого сплата судового збору у встановленому розмірі на момент звернення до суду є неможливою. Позивач зазначає про відсутність коштів на рахунках, доходів, а також відсутність у власності нерухомого майна, транспортних засобів, цінних паперів та інших активів. Крім того, у клопотанні позивач вказує на наявність у нього дебіторської заборгованості та вжиття ним заходів щодо її стягнення, за рахунок якої позивач розраховує сплатити судовий збір у майбутньому. Просить врахувати наведені обставини та відстрочити сплату судового збору на підставі ч. 1 статті 8 Закону України "Про судовий збір" до ухвалення рішення у справі.

Суд розглянувши клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі, зазначає наступне.

Частиною 2 ст.123 ГПК України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Згідно з ст.8 ЗУ Про судовий збір враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Слід зазначити, що відстрочення, розстрочення судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати можливе лише у випадках та за наявності умов, передбачених ст.8 ЗУ Про судовий збір. Наведений перелік підстав для вчинення судом вказаних дій є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 січня 2021 року у справі №0940/2276/18 зазначено, що Законом України Про судовий збір визначений перелік осіб, які безумовно звільнені від сплати судового збору у всіх інстанціях у силу закону, який наділяє їх певним статусом, або виходячи із чітко визначеного предмета спору. Цей перелік наведений у статті 5 зазначеного Закону та є вичерпним.

З аналізу ж статті 8 Закону України Про судовий збір чітко вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію суд, враховуючи майновий стан сторони, може…, тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в статті 5, або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

Що ж до самих умов, визначених статтею 8, то вони диференційовані за суб`єктним та предметним застосуванням.

Так, умови, визначені у пунктах 1 та 2 частини першої статті 8, можуть застосовуватися лише до фізичних осіб, котрі перебувають у такому фінансовому стані, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру їх річного доходу, та до фізичних осіб, що мають певний соціальний статус, підтверджений державою, - є військовослужбовцями, батьками, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокими матерями (батьками), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; особами, які діють в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Щодо третьої умови, визначеної у пункті 3 частини першої статті 8, то законодавець, застосувавши слово або, не визначив можливість її застосування за суб`єктом застосування, в той же час визначив коло предметів спору, коли така умова може застосовуватись, - лише у разі, коли предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, тобто особистих майнових та особистих немайнових прав фізичних осіб.

У п.45 вказаної вище постанови Великої Палати Верховного Суду останній дійшов висновку, що із системного аналізу змісту норм зазначеної статті убачається, що положення пунктів 1 та 2 частини першої статті 8 Закону України Про судовий збір не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення пункту 3 частини першої статті 8 Закону України Про судовий збір можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Предметом спору у цій справі є вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання поворотної фінансової допомоги № СК-2021-5-фп від 22.09.2021 року, а також нарахованих у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання штрафних санкцій, тобто, не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, відтак, позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Стрімз Кепітал" не підпадає під встановлені пунктом 3 частини 1 статті 8 Закону України "Про судовий збір" категорію.

Також дослідивши подані заявником докази на підтвердження клопотання про відстрочення сплати судового збору, суд дійшов висновку, що вони не свідчать про наявність у Товариства об`єктивно доведеного тяжкого майнового стану, який унеможливлює сплату судового збору у встановленому законом розмірі.

Подана заявником виписка по рахунку за період 01.01.2025 по 12.12.2025 не може бути визнана належним та достатнім доказом фактичної неспроможності юридичної особи виконати обов`язок зі сплати судового збору, оскільки вона відображає лише стан одного окремого рахунку у конкретній банківській установі та за обмежений період часу. Зазначений документ не містить відомостей про наявність або відсутність у заявника інших банківських рахунків, у тому числі відкритих в інших фінансових установах, не підтверджує рух грошових коштів за всіма рахунками товариства в сукупності та, відповідно, не дозволяє суду зробити обґрунтований висновок щодо загального фінансового стану юридичної особи.

За відсутності доказів, які б підтверджували повний перелік банківських рахунків заявника, залишки та рух грошових коштів за ними, подана виписка по рахунку не виключає можливості наявності у юридичної особи інших джерел коштів, за рахунок яких могла бути забезпечена сплата судового збору. Крім того, заявником не надано доказів неможливості залучення кредитних або позикових коштів з метою виконання процесуального обов`язку зі сплати судового збору.

При цьому наявність у заявника значної дебіторської заборгованості, підтвердженої письмовими вимогами до контрагентів, свідчить про існування реальних активів у формі грошових вимог, реалізація яких залежить від активності самого товариства та не позбавляє його можливості виконання процесуальних обов`язків у розумний строк.

Вказане свідчить про недоведеність виключних обставин, які б унеможливлювали виконання заявником процесуального обов`язку зі сплати судового збору.

Суд виходить з того, що необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду. Адже таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується з статтею 129 Конституції України, якою як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом та статтею 7 України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин.

Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі "Креуз проти Польщі" ("Kreuz v. Poland") від 19 червня 2001 року, пункт 59).

Суд зауважує, що "право на суд" не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, включно з фінансовими. Так, інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовуватися накладенням фінансових обмежень на доступ особи до суду. Вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права на доступ до суду, яке саме собою є таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі").

За таких обставин, суд дійшов висновку про залишення позовної заяви без руху, оскільки позивачем до позовної заяви не подано доказів, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

На підставі викладеного та керуючись статтями 164, 174, 232-234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1.Відмовити у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Стрімз Кепітал" про відстрочення сплати судового збору.

2. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Стрімз Кепітал" до Товариства з обмеженою відповідальністю «НЕЮ СИСТЕМС РЕ» про стягнення 207 218 220,00 грн. - залишити без руху.

3. Надати позивачу строк 10 днів з дня вручення йому цієї ухвали для усунення недоліків, шляхом надання до суду доказів, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі (931 840,00 грн).

4. Роз`яснити, що якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу.

5. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

6. Ухвала набирає чинності з моменту її підписання суддею. Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Ухвалу підписано 02.02.2026 року.

СуддяЮ.Ю. Мужичук