УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

м. Київ

28.01.2026Справа № 910/755/26

Суддя Маринченко Я.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Медікласс» про забезпечення позову до подачі позовної заяви, особи, які можуть отримати статус учасника справи, відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_1, третя особа - Акціонерне товариство «Кристалбанк», без виклику сторін,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Медікласс» звернулось до Господарського суду міста Києва з заявою про забезпечення позову до подання позову, особи, які можуть отримати статус учасника справи, відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_1, третя особа - Акціонерне товариство «Кристалбанк».

Заява обґрунтована тим, що між ТОВ «Медікласс», як Постачальником та ІНФОРМАЦІЯ_1, як Замовником було укладено договір №1/244 від 17.06.2025. З моменту укладення Договору №1/244 від 17.06.2025 заявник неодноразово здійснював постачання товару, який Замовник отримував та сплачував за товар грошові кошти. Втім, як зазначає заявник, Замовник повідомив його про те, що отриманий товар не відповідає якості та розмірам, що зазначені в специфікації до Договору. Також, заявнику стало відомо про те, що на підставі 9.2. Договору Замовник розірвав вказаний Договір в односторонньому порядку, згідно з Додаткової угоди №2/586 від 15.12.2025. ТОВ «Медікласс» не погоджується з позицією Замовника та вважає, що ним не було порушено умови Договору, а також вважає, що Замовником було порушено передбачений Договором порядок розірвання договору в односторонньому порядку. В той же час, відповідно до банківської гарантії №Г/2025Л2089-01 від 17.06.2025 АТ «Кристалбанк» взяло на себе безвідкличний та безумовний обов`язок сплатити Замовнику за першою письмовою вимогою Замовника повну суму забезпечення виконання договору про закупівлю (гарантована сума) у розмірі 51912 грн, протягом 5 (п`яти) робочих днів з дня отримання письмової вимоги від Замовника, у разі невиконання або неналежного виконання (як повністю так і частково) Постачальником зобов`язань перед Замовником. Заявник зазначає, що станом на момент звернення з даною заявою існує ризик того, що ІНФОРМАЦІЯ_1 звернеться до АТ «Кристалбанк» та отримає від останнього гарантійний платіж за невиконання умов Договору № 1/244 від 17.06.2025 у розмірі 51912 грн. Заявник має намір подати до суду позовну заяву до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання недійсною односторонню відмову від Договору № 1/244 від 17.06.2025. Як вказує заявник, в разі задоволення позовних вимог, буде встановлено те, що ТОВ «Медікласс» не порушувало умов Договору, а тому у АТ «Кристалбанк» будуть відсутні правові підстави здійснити Замовнику гарантійний платіж за неналежне виконання умов Договору в розмірі 51912 грн, а задоволення заяви про забезпечення позову дозволить уникнути стягнення з ТОВ «Медікласс» на користь АТ «Кристалбанк» в порядку регресу гарантійного платежу за неналежне виконання умов Договору в розмірі 51912 грн та подальшого стягнення цим коштів з ІНФОРМАЦІЯ_1.

На підставі викладеного, Товариство з обмеженою відповідальністю «Медікласс» просить суд заборонити АТ «Кристалбанк» здійснювати ІНФОРМАЦІЯ_1 гарантійний платіж за неналежне виконання умов Договору №1/244 від 17.06.2025 в розмірі 51912 грн.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Медікласс» про забезпечення позову, суд дійшов висновку, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача (боржника) або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача або особи, яка звернулась з відповідними вимогами у справі про банкрутство.

У вирішенні питання про забезпечення позову слід здійснювати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Частиною 1 ст.137 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.4 ст.137 Господарського процесуального кодексу України).

Системний аналіз положень ч.1 ст.136 і 137 Господарського процесуального кодексу України дає підстави дійти висновку, що під час вирішення питання про необхідність задоволення чи відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, суди розглядають вказані заяви із застосуванням судового розсуду (окрім випадків, які передбачені у частинах 2, 5, 6, 7 ст.137 Господарського процесуального кодексу України).

Судовий розсуд - це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення (дії), встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), найбільш оптимальний в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення конкретної справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересів), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача (заявника) від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити останньому реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача (заявника), в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Суд зазначає, що обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Суд звертає увагу на те, що потенційні позовні вимоги заявника є немайновими, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, а отже в даному випадку має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Так, за змістом ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України гарантія є видом забезпечення виконання зобов`язання.

Згідно із ст.560 Цивільного кодексу України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до ч.1 ст.563 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії.

Зі змісту вищенаведених нормативних приписів вбачається, що гарант сплачує бенефіціару відповідну суму за гарантією при настанні гарантійного випадку, під яким розуміється невиконання або неналежне виконання принципалом своїх зобов`язань. При цьому, наявність факту порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією, встановлюється гарантом при настанні так званого гарантійного випадку та розгляді вимоги кредитора про сплату грошової суми, в якій останній повинен вказати, у чому полягає порушення принципалом основного зобов`язання, і, відповідно, гарант здійснює платіж по гарантії лише у випадку невиконання чи неналежного виконання принципалом основного зобов`язання, що забезпечене. Натомість відсутність такого порушення основного зобов`язання, забезпеченого гарантією, може бути, зокрема, підставою для відмови у задоволенні вимог бенефіціара (кредитора) гарантом при розгляді вимоги кредитора про сплату грошової суми за гарантією.

Можлива обставина відсутності порушення ТОВ «Медікласс» основного зобов`язання, не може бути підставою для забезпечення позову шляхом заборони гаранту вчиняти дії, зокрема, щодо виконання банківської гарантії при вирішенні спору. При цьому, обставини наявності підстав для виконання банківської гарантії встановлюється гарантом при настанні так званого гарантійного випадку.

Обставини відсутності чи наявності порушення боржником основного зобов`язання підлягають дослідженню і встановленню під час розгляду відповідної справи по суті, тоді як суд не може забезпечувати позов у спосіб, який буде сприяти невиконанню зобов`язання, зокрема шляхом заборони гаранту вчиняти дії щодо виконання банківської гарантії чи звернення до боржника із зворотною вимогою в межах суми, сплаченої ним за гарантією кредиторові. У той же час, заборона судом здійснювати оплату на виконання банківської гарантії до моменту набрання законної сили рішенням у справі є підставою не виконувати зобов`язання щодо банківської гарантії.

Суд наголошує на тому, що навіть у разі якщо АТ «Кристалбанк» виконає вимогу ІНФОРМАЦІЯ_1 за банківською гарантією та перерахує на користь бенефіціара суму грошових коштів, жодних невідворотних наслідків для заявника не настане.

Крім того, заявником до матеріалів справи не надано доказів звернення ІНФОРМАЦІЯ_1 до АТ «Кристалбанк» з вимогою про сплату суми банківської гарантії.

Отже, обраний заявником захід забезпечення позову є не співмірним із майбутніми позовними вимогами, з якими останній має намір звернутися до суду, та не відповідає критеріям розумності, обґрунтованості та адекватності.

Суд зазначає, що заявником у заяві про забезпечення позову не наведено достатніх обґрунтувань та не доведено належними доказами, що невжиття, визначених ним заходів, забезпечення позову порушить його права та в подальшому може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні поданої заяви про забезпечення позову до подачі позовної заяви.

Відповідно до ч.6 ст.140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

На підставі ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір за подання заяви про забезпечення позову покладається на заявника.

Керуючись ст.ст.76-79, 129, 136, 137, 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Медікласс» в задоволенні заяви про забезпечення позову до подачі позовної заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в установленому законом порядку.

Дата підписання: 28.01.2026.

Суддя Я.В. Маринченко