УХВАЛА

про зупинення провадження у справі

м. Київ

28.01.2026Справа № 910/16052/25

Господарський суд міста Києва у складі: головуючого судді Князькова В.В. за участю секретаря судового засідання Михайлової А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Акціонерного товариства «Укргазвидобування», м.Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіон», м.Київ

про стягнення 11 988 500 грн, -

За участю представників сторін:

від позивача: Скопич Ю.В., Малярчук Ю.Б.

від відповідача: Яковлева Л.В., Герасименко О.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство «Укргазвидобування» звернувся до Господарського суду міста Києва із позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіон» про стягнення 11 988 500 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на порушення відповідачем своїх обов`язків згідно п.п.3.1.1, 3.1.9, 3.1.34 договору №УГВ489/87-25 від 03.10.2025.

Відповідач у відзиві проти задоволення позовних вимог надав заперечення посилаючись на те, що договором передбачено, що умовою застосування штрафу у розмірі 10% від загальної суми (ціни) договору є невиконання ТОВ «Регіон» свого обов`язку забезпечити наявність обладнання, устаткування, матеріалів, персоналу, інших технічних засобів та їх відповідність вимогам, встановленим цим договором. Проте фактичні обставини цієї справи свідчать про те, що така умова відсутня. Висновки Технічного аудиту проведеного 23.10.2025 року є упередженими і не відповідають фактичному стану обладнання, устаткування, матеріалів, персоналу, інших технічних засобів ТОВ «Регіон» як Виконавця Договору, зроблені всупереч наданим на аудит документам та результатам випробування обладнання. Звернення позивача до суду з позовом про стягнення штрафу на підставі пункту 7.15 Договору є передчасним, оскільки одночасно із цією справою Господарський суд міста Києва розглядає іншу пов`язану з нею справу - № 910/14509/25 за позовом ТОВ «Регіон» до АТ «Укргазвидобування» про визнання недійсним та скасування рішення, оформленого протоколом від 26.08.2025 № 556 визначення переможця відкритих торгів, про визнання недійсним договору № УГВ 489/87-25 про надання послуг від 03.10.2025.

Разом із відзивом відповідачем подано клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва по справі №910/14509/25.

19.01.2026 позивачем було подано відповідь на відзив.

23.01.2026 відповідачем було подано заперечення на відповідь на відзив.

У судовому засіданні 28.01.2026 судом було поставлено на розгляд клопотання відповідача про зупинення провадження.

Відповідачем вказане клопотання було підтримано.

Представниками позивача проти задоволення клопотання відповідача було заперечено, оскільки оцінку правочину на предмет недійсності може бути зроблено судом у межах розглядуваної справи.

Розглянувши у судовому засіданні заяву відповідача про зупинення провадження, суд дійшов висновку щодо її задоволення з урахуванням такого.

Відповідно до частини першої статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно із частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Таке право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Порядок та умови зупинення провадження у справі врегульованого нормами статей 227, 228 Господарського процесуального кодексу України, в яких наведено вичерпний перелік підстав, за яких суд, відповідно, зобов`язаний та має право зупинити провадження у справі.

Аналізуючи питання зупинення провадження у господарській справі, суд виходить з того, що цей правовий інструмент процесуального законодавства зумовлює тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи та щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Пункт п`ятий частини першої статті 227 Господарського процесуального кодексу України визначає, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках: об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Під неможливістю розгляду цієї справи слід розуміти неможливість для господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному конкретному випадку зобов`язаний з`ясовувати: 1) як пов`язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом; 2) чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Пов`язаною із цією справою є така інша справа, в якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання та оцінку доказів у цій справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини четверта та шоста статті 75 Господарського процесуального кодексу України).

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, що не можуть бути з`ясовані та встановлені у цьому процесі, проте які мають значення для справи, провадження в якій зупинено.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, чим обумовлюється неможливість розгляду цієї справи.

Під неможливістю розгляду зазначеної справи слід розуміти неможливість для цього господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи цьому господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Такий висновок викладений у пунктах 118-121 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19 серпня 2022 року у справі № 908/2287/17, є сталим в судовій практиці.

Як вбачається з матеріалів справи, у провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа №910/14509/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіон" до Акціонерного товариства "Укргазвидобування" про визнання недійсним і скасування рішення, визнання недійсним договору, визнання банківської гарантії такою, що не підлягає виконанню.

Позовні вимоги обґрунтовані ухваленням спірного рішення Уповноваженого органу Акціонерного товариства "Укргазвидобування", оформленого протоколом від 26.08.2025 № 556 про визначення переможця відкритих торгів (ідентифікатор публічної закупівлі UA-2025-05-08-002290-a послуг з освоєння свердловин (ДК 021:2015: 76490000-4)) із порушенням чинного законодавства України, що у свою чергу призводить до недійсності договору про надання послуг № УГВ 489/87-25 від 03 жовтня 2025 року, який укладено на виконання спірного рішення, а також, банківської гарантії Акціонерного товариства "Комерційний банк "ГЛОБУС" від 16 вересня 2025 року № 50384, наданої у межах спірного договору.

Одночасно, предметом розглядуваної справи є стягнення штрафних санкцій за порушення виконання відповідачем своїх обов`язків за договором № УГВ 489/87-25 про надання послуг від 03.10.2025.

В контексті наведеного суд зауважує, що до предмету доказування у спорі про стягнення штрафних санкцій за порушення зобов`зань за договором, зокрема, обов`язків із забезпечення наявності обладнання, устаткування, матеріалів, персоналу, інших технічних засобів та їх відповідність вимогам, встановленим цим договором входять обставини, перш за все, виникнення між сторонами взаємних прав та обов`язків, виникнення у відповідача обов`язку забезпечити наявність обладнання, устаткування, матеріалів, персоналу, інших технічних засобів та їх відповідність вимогам, встановленим цим договором, строк виконання якого настав, невиконання відповідачем такого обов`язку, а також визначення умовами договору певної відповідальності за таке невиконання.

Тобто, у даному випадку, виходячи з предмету та підстав позовних вимог, суд дійшов висновку щодо неможливості ухвалення законного та справедливого рішення по справі №910/16052/25 за наслідками розгляду спору про стягнення штрафних санкцій до моменту набрання законної сили судовим рішенням по справі №910/14509/254 за наслідками розгляду спору щодо визнання договору недійсним.

В контексті наведеного судом також враховано правову позицію Верховного Суду, яку викладено у постанові від 22.01.2024 по справі №904/1282/22, згідно якої, вирішуючи питання щодо зупинення провадження у справі через неможливість її розгляду до вирішення судом іншої справи, суд повинен належним чином проаналізувати імовірні наслідки ухвалення судом рішення за результатом розгляду вказаної справи, їх взаємозв`язок зі спірними правовідносинами, що є предметом розгляду у цій справі, підставами позову.

У даному випадку судом враховано, що за наслідками вирішення спору у справі судом може бути визнано недійсним правочин, а отже і такими, що відсутні між сторонами зобов`язання за ним, а також заходи відповідальності. Тобто, наслідки розгляду справи можуть вплинути на наявність самого зобов`зання, а отже, і його порушення з боку відповідач.

В контексті наведених висновків судом також враховано, що однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до ст.2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом

Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.33 Рішення віл 27.10.1993р. Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б.В. проти Нідерландів»).

У п.26 рішення від 15.05.2008р. Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» суд нагадує, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У ст.77 Господарського процесуального кодексу України вказано, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В контексті наведених засад господарського судочинства суд звертає увагу учасників судового процесу на приписи ст.79 Господарського процесуального кодексу України, згідно яких наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд зауважує, що стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (відповідні висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).

У даному випадку суд дійшов висновку, що зупинення провадження по справі до набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва у справі №910/14509/25 фактично призведе до забезпечення принципу рівності учасників судового процесу та ухвалення остаточного справедливого рішення у спорі.

До того ж, суд критично ставить за до посилань позивача на те, що оцінку правочину на предмет недійсності може бути зроблено судом у межах розглядуваної справи, оскільки нормою ч.3 ст.237 Господарського процесуального кодексу передбачено, що ухвалюючи рішення у справі, суд за заявою позивача, поданою до закінчення підготовчого провадження, може визнати недійсним повністю чи у певній частині пов`язаний з предметом спору правочин, який суперечить закону, якщо позивач доведе, що він не міг включити відповідну вимогу до позовної заяви із незалежних від нього причин. Тобто, саме Акціонерне товариство «Укргазвидобування» могло б ініціювати відповідне питання, проте, означена особа фактично є відповідачем у справі №910/14509/25. Такої заяви матеріали справи не містять, а позовні вимоги зводяться до посилань на договір як дійсний.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене у сукупності, суд дійшов висновку щодо постановлення ухвали про зупинення провадження у справі №910/16052/25 за позовом Акціонерного товариства «Укргазвидобування» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіон» про стягнення 11 988 500 грн до набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва по справі №910/14509/25.

Керуючись ст. ст. 227, 229, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіон» про зупинення провадження у справі.

2. Зупинити провадження у справі №910/16052/25 за позовом Акціонерного товариства «Укргазвидобування» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіон» про стягнення 11 988 500 грн до набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва по справі №910/14509/25.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено та підписано протягом 28.01.2026.

Суддя В. В. Князьков