ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність

"19" січня 2026 р.м. ХарківСправа № 922/4216/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Прохорова С.А.

при секретарі судового засідання Кончаренко В.Ю.

розглянувши заявуОСОБА_1
про неплатоспроможність ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1
за участю:

ОСОБА_1 в залі суду

адвоката Хохленко А.О. в режимі відеоконференції

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Харківської області надійшла заява ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про її неплатоспроможність.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу від 27.11.2025 здійснено автоматичний розподіл зазначеної заяви між суддями, присвоєно їй єдиний унікальний номер судової справи 922/4216/25 та визначено її до розгляду судді Прохорову С.А.

Ухвалою суду від 02.12.2025 прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 . Підготовче засідання по справі призначено на 22 грудня 2025 р.

В свою чергу, у зв`язку з перебуванням судді Прохорова С.А. у відпустці, підготовче засідання було відкладено на 12.01.2026.

В підготовчому засіданні ОСОБА_1 надала суду пояснення щодо обставин її неплатоспроможності. Також у підготовчому засіданні підтримала заяву про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність в повному обсязі.

У судовому засіданні 12.01.2026 суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та дату і час його проголошення - 19.01.2026.

Після перерви, заявниця та її представник в засідання для оголошення судового рішення не з`явилися.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 (далі заявниці, боржниця) про відкриття провадження у справі про її неплатоспроможність, проаналізувавши матеріали справи, у тому числі, долучені до заяви документи, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Преамбула Кодексу України з процедур банкрутства визначає, що цей Кодекс встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

Статтею 113 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Відповідно до ч. 1 ст. 115 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справі про неплатоспроможність боржника - фізичної особи або фізичної особи - підприємця може бути відкрито лише за заявою боржника.

Частиною другою статті 115 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що боржник має право звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у разі, якщо: боржник припинив погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців; у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; наявні ознаки загрози неплатоспроможності.

Право боржника звернутися із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність не стоїть у залежності від наявності у сукупності всіх підстав, передбачених частиною другою статті 115 Кодексу України з процедур банкрутства.

Відповідний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 17.06.2021 у справі № 926/2987-б/20.

Тобто для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи достатньо навіть однієї або більше однієї підстави у будь-яких комбінаціях, наведених у частині другій статті 115 Кодексу України з процедур банкрутства, оскільки законодавцем імперативно не визначено обов`язковим існування сукупності всіх трьох підстав, як умови для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи.

Зазначений правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 29.07.2021 у справі № 909/1028/20.

Системний аналіз статті 113, частин першої, другої статті 116, частини першої статті 119 Кодексу України з процедур банкрутства дає можливість дійти висновку, що наявність підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у кожному конкретному випадку повинна визначатись судом з урахуванням поданої боржником заяви та доданих до неї доказів на підтвердження настання обставин, що підтверджують неплатоспроможність фізичної особи (на момент звернення до суду з відповідною заявою) або загрозу її неплатоспроможності (у визначений зобов`язанням строк або в майбутньому).

Частиною 3 статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено перелік документів, які мають додаватись до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, а саме: довіреність чи інший документ, що засвідчує повноваження представника, якщо заяву підписано представником; документи, що підтверджують наявність (відсутність) у боржника статусу фізичної особи - підприємця; конкретизований список кредиторів і боржників із зазначенням загальної суми грошових вимог кредиторів (боржників), а також щодо кожного кредитора (боржника) - його імені або найменування, його місцезнаходження або місця проживання, ідентифікаційного коду юридичної особи або реєстраційного номера облікової картки платника податків та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті), суми грошових вимог (загальної суми заборгованості, заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо), підстав виникнення зобов`язань, а також строку їх виконання згідно із законом або договором; опис майна боржника, що належить йому на праві власності, із зазначенням місцезнаходження або місця зберігання майна; копії документів, що підтверджують право власності боржника на майно; перелік майна, що перебуває у заставі (іпотеці) або є обтяженим в інший спосіб, його місцезнаходження, вартість, а також інформація про кожного кредитора, на користь якого вчинено обтяження майна боржника, - ім`я або найменування, місцезнаходження або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи або реєстраційний номер облікової картки платника податків та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті), сума грошових вимог, підстава виникнення зобов`язань, а також строк їх виконання згідно із законом або договором; копії документів про вчинені боржником (протягом року до дня подання заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність) правочини щодо належного йому нерухомого майна, цінних паперів, часток у статутному капіталі, транспортних засобів та угоди на суму не менше 30 розмірів мінімальної заробітної плати; відомості про всі наявні рахунки/електронні гаманці боржника (у тому числі депозитні рахунки), відкриті в банках та інших фінансово-кредитних установах, небанківських надавачах платіжних послуг, емітентах електронних грошей в Україні та за кордоном, їх реквізити, із зазначенням сум грошових коштів на таких рахунках, електронних гаманцях; копія трудової книжки (за наявності); відомості про роботодавця (роботодавців) боржника; декларація про майновий стан боржника за формою, затвердженою державним органом з питань банкрутства; докази авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень; інформація про наявність (відсутність) непогашеної судимості за економічні злочини; інші документи, що підтверджують наявність підстав, визначених статтею 115 цього Кодексу.

Згідно з ч. ч. 1, 3, 4 ст. 119 Кодексу України з процедур банкрутства у підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, з`ясовує наявність підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, а також вирішує інші питання, пов`язані з розглядом заяви. За наслідками підготовчого засідання господарський суд постановляє ухвалу про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність або про відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність. Господарський суд постановляє ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність, якщо: відсутні підстави для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність; боржник виконав зобов`язання перед кредитором (кредиторами) у повному обсязі до підготовчого засідання суду; боржника притягнуто до адміністративної або кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю; боржника визнано банкрутом протягом попередніх п`яти років.

Статтею 1 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що неплатоспроможність - неспроможність боржника (іншого, ніж страховик або кредитна спілка) виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше, як через застосування процедур, передбачених цим Кодексом, або встановлена Національним банком України неплатоспроможність страховика відповідно до Закону України "Про страхування" чи неплатоспроможність кредитної спілки відповідно до Закону України "Про кредитні спілки".

Процедура банкрутства щодо боржника переслідує публічний та приватний інтерес. Захист публічного інтересу, зокрема, знаходить свій вияв у недопущенні фіктивного банкрутства, а також недопущення доведення боржника до банкрутства. Захист приватного інтересу, в свою чергу, полягає в максимальному задоволенні вимог кредиторів, відновленні платоспроможності боржника або його ліквідації та продажу його майна у ліквідаційній процедурі з метою погашення вимог кредиторів. Однією з основних функцій господарського суду під час провадження у справі про банкрутство є дотримання балансу захисту публічного та приватного інтересів.

Відповідний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 28.01.2021 у справі № 910/4510/20.

Статтею 1 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. При поданні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) розмір грошових зобов`язань визначається на день подання до господарського суду такої заяви.

Отже, обов`язком суду при вирішенні питання про наявність грошового зобов`язання та визначенні неплатоспроможності є встановлення прострочених грошових зобов`язань боржника перед кредиторами станом на час подання відповідної заяви до суду. Перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні.

Згідно з ч. 2 ст. 119 Кодексу України з процедур банкрутства підготовче засідання проводиться у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Аналогічний порядок проведення та мета підготовчого засідання визначені положеннями ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства, яка регулює питання відкриття провадження у справі про банкрутство юридичних осіб.

Зокрема, абзацом 1 частини 1 статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства у підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, заслуховує пояснення сторін, оцінює обґрунтованість заперечень боржника, вирішує інші питання, пов`язані з розглядом справи.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи за результатами проведення підготовчого засідання, дослідивши матеріали відповідної заяви фізичної особи, суд повинен, серед іншого, визначитися з питання наявності грошових вимог до боржника та розміру таких вимог за станом на час подання заяви до суду, несплати боржником на користь кредиторів належних ним коштів.

Поряд із цим, при вирішенні питання про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи суд зобов`язаний дослідити не тільки надану заявником інформацію про кредитні договори, за якими у заявника, як стверджується за його заявою, наявні грошові зобов`язання (зокрема, прострочені) за кредитами (позиками) тощо, але й дослідити та встановити безпосередні докази укладання таких договорів, наявності та розміру заборгованості за такими договорами.

Необхідність аналізу таких договорів пов`язана з визначеною Кодексом України з процедур банкрутства метою проведення підготовчого засідання.

У конкретизованому списку кредиторів ОСОБА_1 зазначає про те, що має кредиторську заборгованість перед 7 кредиторами на суму 243 912,25 грн : ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів", ТОВ "Смартівей Юкрейн", ТОВ "Укр кредит Фінанс", ТОВ «Авенсус Україна», АТ ПУМБ, АТ СЕНС БАНК.

Суд зазначає, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність".

Відповідно до вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відтак, доказами, які підтверджують факт надання кредитних коштів, наявність заборгованості, її розмір та строк прострочення по платежам, є первинні документи, оформлені відповідно до вимог статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність".

Відповідний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 30.01.2018 у справі №161/16891/15-ц та від 25.05.2021 у справі №554/4300/16-ц.

Суд зауважує на тому, що у конкретизованому списку кредиторів заявницею зазначені наступні відомості про наявність у неї грошових зобов`язань:

1 - ТОВ "ФК "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" (первиний кредитор - ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС", ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА") ; юридична адреса: Україна, 01032, місто Київ, ВУЛИЦЯ СИМОНА ПЕТЛЮРИ, будинок 30; тип кредиту: Договір факторингу; договір №010609632; дата укладення договору: 17.10.2024 року; сума кредиту: 6 600 грн; строк кредиту: 16.11.2024 року; інформація отримана з УБКІ станом на 29.10.2025 року; поточна заборгованість: 19 602 грн.

Будь-яких належних первинних документів, що підтверджували б розмір цієї заборгованості, договорів факторінгу з реєстром переданих вимог, як і доказів належного звернення до товариства з запитом про надання цих документів, разом з заявою подано не було.

Отже матеріали поданої заяви не містять належних доказів, які підтверджують заборгованість боржниці за цим договором.

2 - ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" ; юридична адреса: 01010, місто Київ, ПЛОЩА АРСЕНАЛЬНА, будинок 1-Б; тип кредиту: Договір позики; договір №8660710; дата укладення договору: 04.10.2024 року; сума кредиту: 12 000 грн; строк кредиту: 02.11.2024 року; інформація отримана з УБКІ станом на 29.10.2025 року; поточна заборгованість: 22 527 грн.

Будь-яких належних первинних документів, що підтверджували б розмір цієї заборгованості, самого договору №8660710, про який зазначено боржницею, як і доказів належного звернення до товариства з запитом про надання цих документів, разом з заявою подано не було.

Отже матеріали поданої заяви не містять належних доказів, які підтверджують заборгованість боржниці за цим договором №8660710.

3 - ТОВ "СМАРТІВЕЙ ЮКРЕЙН" ; юридична адреса: 03066, Україна, місто Київ, провулок Охтирський, будинок 7; тип кредиту: Кредитний договір на інші споживчі цілі; договір №6bf1b5d1-ab06-4da3-b191-a4ea43ed9059; дата укладення договору: 18.09.2024 року; сума кредиту: 15 000 грн; строк кредиту: 13.09.2025 року; інформація отримана з УБКІ станом на 29.10.2025 року; поточна заборгованість: 25 386,26 грн.

Будь-яких належних первинних документів, що підтверджували б розмір цієї заборгованості, самого договору № 6bf1b5d1-ab06-4da3-b191-a4ea43ed9059, про який зазначено боржницею, як і доказів належного звернення до товариства з запитом про надання цих документів, разом з заявою подано не було.

Отже матеріали поданої заяви не містять належних доказів, які підтверджують заборгованість боржниці за цим договором №6bf1b5d1-ab06-4da3-b191-a4ea43ed9059.

4 - ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" ; юридична адреса: 01133, м. Київ, бул. Лесі Українки, буд. 26, оф. 407; тип кредиту: Кредитний договір на інші споживчі цілі; договір №1445-4832; дата укладення договору: 09.09.2024 року; сума кредиту: 7 200 грн; строк кредиту: 09.10.2025 року; інформація отримана з УБКІ станом на 29.10.2025 року; поточна заборгованість: 62 188,48 грн.

Будь-яких належних первинних документів, що підтверджували б розмір цієї заборгованості, самого договору №1445-4832, про який зазначено боржницею, як і доказів належного звернення до товариства з запитом про надання цих документів, разом з заявою подано не було.

Отже матеріали поданої заяви не містять належних доказів, які підтверджують заборгованість боржниці за цим договором №1445-4832.

5 - АТ "ПУМБ" ; юридична адреса: 04070, місто Київ, ВУЛИЦЯ АНДРІЇВСЬКА, будинок 4; тип кредиту: Кредитна картка; договір №: 52; дата укладення договору: 20.12.2023 року; сума кредиту: 3 000 грн.; строк кредиту: 19.12.2025 року; інформація отримана з УБКІ станом на 29.10.2025 року; поточна заборгованість: 3 087,85 грн.

Будь-яких належних первинних документів, що підтверджували б розмір цієї заборгованості, самого договору №52, про який зазначено боржницею, як і доказів належного звернення до товариства з запитом про надання цих документів, разом з заявою подано не було.

Отже матеріали поданої заяви не містять належних доказів, які підтверджують заборгованість боржниці за цим договором №52.

7 - АТ "СЕНС БАНК" ; юридична адреса: 03150, місто Київ, ВУЛИЦЯ ВЕЛИКА ВАСИЛЬКІВСЬКА, будинок 100;

тип кредиту: Кредитна картка; договір №61161548; дата укладення договору: 07.02.2022 року; сума кредиту: 0 грн.; строк кредиту: 07.02.2023 року; інформація отримана з УБКІ станом на 29.10.2025 року; поточна заборгованість: 0 грн. 2.

тип кредиту: Кредитна картка; договір №60991711; дата укладення договору: 31.01.2022 року; сума кредиту: 0 грн.; строк кредиту: 13.07.2024 року; інформація отримана з УБКІ станом на 29.10.2025 року; поточна заборгованість: 49 682,24 грн. 820 3.тип кредиту: Споживчий кредит (товари в кредит);

договір №60925812; дата укладення договору: 28.01.2022 року; сума кредиту: 12 100 грн.; строк кредиту: 28.12.2022 року; інформація отримана з УБКІ станом на 29.10.2025 року; поточна заборгованість: 13 004,19 грн.

Будь-яких належних первинних документів, що підтверджували б розмір цієї заборгованості перед АТ "СЕНС БАНК", самих договорів, про які зазначено боржницею, разом з заявою подано не було.

Отже матеріали поданої заяви не містять належних доказів, які підтверджують заборгованість боржниці перед цим кредитором.

Доданими до матеріалів заяви належно підтверджені зобов`язання боржниці лише відносно ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" ; юридична адреса: 01133, м. Київ, бул. Лесі Українки, буд. 26, оф. 407; тип кредиту: Кредитний договір на інші споживчі цілі; договір №8269444; дата укладення договору: 09.09.2024 року; сума кредиту: 21 000 грн; строк кредиту: 01.02.2025 року; інформація отримана з УБКІ станом на 29.10.2025 року; поточна заборгованість: 48 434,23 грн.

Також, до заяви були долучені :

- Договір №8457 про надання інформаційно-консультаційних послуг та допомогу у працевлаштуванні за кордоном, укладений боржницею з ФОП Казарова Д.В. (надавач послуг), однак, вказана особа не зазначена заявницею як її кредитор, ні заява ні список кредиторів не містить пояснень щодо наявності або відсутності зобов`язань у боржниці за цим договором, та пояснень щодо мети долучення такого договору;

- Договір споживчого кредиту з АТ "АЛЬФА БАНК" №484231520, однак, вказана особа не зазначена заявницею як її кредитор, ні заява ні список кредиторів не містить пояснень щодо наявності або відсутності зобов`язань у боржниці за цим договором, та пояснень щодо мети долучення такого договору;

- Довідку АТ "СЕНС БАНК" про стан заборгованості за кредитом №484231520 від 27.01.2022 в розмірі 13 004,19 грн простроченої заборгованості станом на 12.11.2025, однак, ні заява ні список кредиторів не містить пояснень щодо наявності зобов`язань у боржниці за цим договором.

Крім того, низка наданих заявницею документів не містять ані підписів, ані протоколів створення й перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису посадовими особами юридичних осіб, зазначених заявницею кредиторами.

До того ж, зобов`язання перед кредиторами, на погляд заявниці підтверджуються кредитною історією, що складена Українським бюро кредитних історій і кредитними договорами, надаючи оцінку яким, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 96 ГПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, яка містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних й інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Електронні докази подаються у формі документів, на які накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу. Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених в порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.

Разом із цим, роздруківка кредитної історії, яка надана до заяви в підтвердження наявності договірних зобов`язань, не підписана ані письмово, ані електронним цифровим підписом відповідною посадовою особою Бюро, а тому не може вважатися доказом у справі, який би підтверджував наявність кредитних зобов`язань, як про те стверджує заявниця.

Вказаний на роздруківці кредитної історії QR-код не свідчить про підписання даного документа, оскільки він містить лише посилання для перевірки звіту.

В поданій заяві боржниця зазначила, що вона здійснювала досудову роботу та надсилала електронні запити з метою отримання інформації щодо заборгованості за кредитами.

Втім, суд вважає, що заявницею не надано доказів вжиття всіх заходів з метою отримання документації на підтвердження заявленої заборгованості перед вищевказаними фінансовими установами (в даному випадку шляхом особистого звернення до фінансових установ, чи звернення за допомогою поштового зв`язку (а не електронною поштою). Подаючи скріни відправки запитів на електронні пошти, до заяви не було додано доказів того, що ці адреси електронних пошт належать саме тим особам, яким були адресовані ці запити.

Також ОСОБА_1 не заявлялися й клопотання про витребування доказів у порядку ст. 81 ГПК України, у зв`язку з неможливістю їхнього отримання самостійно.

Таким чином, заборгованість ОСОБА_1 , яка зазначена в конкретизованому списку кредиторів, в повній мірі не підтверджена первинними документами, які надані заявницею до матеріалів справи. Достатніх доказів на підтвердження простроченої заборгованості перед деякими кредиторами, зазначених нею у конкретизованому списку кредиторів, для встановлення заборгованості заявниці перед кредиторами надано не було.

На підставі викладеного суд вважає, що заявницею не доведено належними та допустимими доказами, що вона припинила погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців, як того вимагає ч.2 ст.115 Кодексу України з процедур банкрутства.

Нормами Кодексу України з процедур банкрутства на фізичну особу-боржника покладається обов`язок підтверджувати обставини його неплатоспроможності чи її загрози доказами у відповідному обсязі, у тому числі первинними документами, задля забезпечення перевірки господарським судом підстав та моменту виникнення зазначених боржником грошових вимог кредиторів, встановлення їх характеру та розміру.

Такий правовий висновок вбачається обґрунтованим також з тих підстав, що лише фізична особа-боржник (яка є єдиним суб`єктом звернення із відповідною заявою) наділена правом на подання відповідних доказів у підтвердження обставин своєї неплатоспроможності чи її загрози. Тому відсутність на цій стадії інших учасників справи, які мають право подати свої доводи чи заперечення щодо таких обставин чи доказів, зумовлює необхідність добросовісного виконання боржником своїх процесуальних обов`язків щодо доказування наявності обставин для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи.

Стандарт доказування "достатність доказів" було виключено із ГПК України, водночас, у справах про неплатоспроможність фізичної особи господарський суд враховує, окрім належності та допустимості, також достатність поданих боржником доказів для підтвердження та доведення обставин неплатоспроможності чи її загрози, як підстави для відкриття провадження у такій справі.

У цьому контексті суд вважає, що самого кредитного звіту недостатньо для підтвердження тих обставин, на які посилається заявник, оскільки цей звіт може містити неповну чи недостовірну інформацію про розмір та структуру заборгованості боржника, в тому числі за основним зобов`язанням.

Отже, подання боржником при зверненні до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність кредитного звіту є недостатнім для доведення відповідних обставин та, як наслідок, встановлення судом наявності підстав для відкриття провадження у такій справі.

За таких обставин, кредитна історія боржника, складена Українським бюро кредитних історій, не може бути належним та допустимим доказом наявності підтвердження та розміру грошових вимог в силу статті 77 ГПК України, якою передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 08.11.2022 у справі № 909/937/21, від 16.11.2022 у справі № 917/1604/21.

Заборгованість заявниці, яка зазначена в конкретизованому списку кредиторів, в повній мірі не підтверджена первинними документами, а надані відомості та документи містять суперечливі дані, що позбавляє суд можливості встановити наявність кредиторської заборгованості, її дійсний розмір та складові.

Суд звертає увагу на те, що до боржника - фізичної особи Кодекс України з процедур банкрутства встановлює спеціальні вимоги щодо його добросовісності, як запоруку досягнення компромісу між сторонами стосовно погашення боргів, що має ґрунтуватися на поступках кредиторів та сумлінній співпраці боржника з керуючим реструктуризацією і кредиторами, а також на його відкритій взаємодії з судом, яка полягає у добросовісному користуванні процесуальними правами та сумлінному виконанні процесуальних обов`язків.

Виходячи зі встановлених вище обставин, суд дійшов висновку, що заявником належними, допустимими, достовірними та вірогідними доказами, в розумінні положень ст. ст. 76-79 ГПК України, не доведено наявність правових підстав для відкриття провадження у справі про його неплатоспроможність.

Суд, у цій справі, враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників у справі про банкрутство), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) заява № 18390/91; пункт 29).

Згідно з ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи вищевикладене у сукупності, суд вважає за необхідне у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 відмовити.

Також суд зауважує на тому, що згідно з ч. 7 ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства відмова у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність не перешкоджає повторному зверненню до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність за наявності підстав, встановлених цим Кодексом.

Керуючись ст. 113, 115, 116, 119 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 232-235 Господарського процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність.

Відмова у відкритті провадження у справі про банкрутство не перешкоджає повторному зверненню до суду із заявою про порушення справи про банкрутство за наявності підстав, встановлених Кодексом України з процедур банкрутства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення - 19.01.2026 р.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги в строки, передбачені ст. 256 ГПК України.

Повний текст ухвали буде складено та підписано 19.01.2026.

СуддяПрохоров С.А.