ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.01.2026 м. Івано-ФранківськСправа № 909/1134/25

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Горпинюка І.Є., за участі секретаря судового засідання Феденько Н.М., учасників справи: прокурора відділу представництва інтересів держави в суді Івано-Франківської обласної прокуратури Верешка М.І., представників відповідача адвокатів Бурки В.Р., Черненко С.М., Якименка К.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу № 909/1134/25 за позовом керівника Коломийської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергоінвест" про скасування державної реєстрації права власності.

Суть спору.

Керівник Коломийської окружної прокуратури через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи "Електронний суд" звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області в інтересах держави в особі Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергоінвест", в якому просить суд скасувати державну реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергоінвест" на комплекс нерухомого майна, а саме: 1) станція ГЕС, під літерою А, загальною площею 311,7 кв.м.; 2) майстерня, під літерою Б, загальною площею 220,7 кв.м.; 3) гребля, під літерою Д; 4) дериваційний канал під № 1; 5) рибохід під № 2, що знаходиться за адресою вул. В.Андрусяка/13а, м. Снятин Коломийського району Івано-Франківської області та розташований на земельній ділянці площею 5,8496 га як невіддільна частина вказаної ділянки з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна № 52, припинивши право власності відповідача на греблю загальною площею 593,5 кв.м.; дериваційний канал; рибохід.

Стислий виклад позиції прокурора.

В обґрунтування позовних вимог прокурор покликається на те, що за ТОВ «Енергоінвест» зареєстровано право власності на наступні об`єкти: 1) станція ГЕС, під літерою А, загальною площею 311,7 кв.м.; 2) майстерня, під літерою Б, загальною площею 220,7 кв.м.; 3) гребля, під літерою Д; 4) дериваційний канал під №1; 5) рибохід, під № 2, розташовані за адресою: вул. В.Андрусяка/13а, м. Снятин, Снятинський район, Івано-Франківська область.

Усі перелічені об`єкти зареєстровані під єдиним реєстраційним номером № 52.

Прокурор зазначає, що будь-яка гідротехнічна споруда це інженерна споруда, розташована на водному об`єкті та призначена для керування ним, а також для запобігання шкідливій дії вод. Використання гідротехнічної споруди без втрати її правового статусу з іншою метою аніж обслуговування водного об`єкту є неможливим, тобто вона є приналежністю до водного об`єкту.

У постанові Верховного Суду від 04.12.2018 у справі № 903/906/16 зазначено, що водний об`єкт не може бути відокремлений від земельної ділянки та бути самостійним (окремо від земельної ділянки, на якій він розташований) об`єктом прав та обов`язків, а право розпоряджатись водним об`єктом належить власнику земельної ділянки, на якій розташований цей водний об`єкт.

Враховуючи вищенаведене, а також правовий статус гідротехнічної споруди як приналежності до водного об`єкту, власником гідротехнічної споруди може виступати лише особа, яка є власником земельної ділянки, на якій розташований водний об`єкт з гідротехнічною спорудою.

Вказаного висновку дійшов Верховний Суд у справі № 291/255/23 від 05.03.2025.

Також, Верховний Суд у справі № 291/255/23 від 05.03.2025 прийшов до висновку, що гідротехнічна споруда належить до водного об`єкта, нерозривно пов`язана з ним та не може бути відокремлена без втрати цільового призначення, тому не підлягає державній реєстрації як окремий об`єкт нерухомого майна і не може перебувати у власності фізичних осіб, за винятком випадків, передбачених законом.

Отже, право власності на спірну гідротехнічну споруду не може бути зареєстровано за відповідачем, оскільки в даному випадку гідротехнічна споруда, як окремий об`єкт права власності не існує.

Зареєстровані за відповідачем у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно перелічені об`єкти нерухомості (гребля, дериваційний канал та рибохід) відносяться до категорії гідроспоруд, а самі гідротехнічні споруди не можуть бути окремими об`єктами права власності, оскільки є приналежністю (складовою частиною земельної ділянки) та слідують за головною річчю.

У спірних правовідносинах зазначені гідроспоруди розташовані на земельній ділянці площею 5,8496 га, кадастровий номер :15:002:0001.

За таких обставин, зареєстровані за відповідачем на праві власності гідроспоруди в силу ст. ст. 181-187 ЦК України нерозривно пов`язані із земельною ділянкою, на якій розташовані, є приналежною річчю вищевказаної ділянки, тобто головної речі, виконують, у тому числі, функції запобігання шкідливій дії вод (тобто захисні функції), не можуть бути відокремлені від останньої (земельної ділянки) та не можуть виступати окремим об`єктом (як комплекс) права власності.

Державна реєстрація права приватної власності ТОВ «Енергоінвест» на гідротехнічні споруди всупереч законодавству позбавляє місцеву територіальну громаду в особі Снятинської міської ради прав на користування та розпорядження вказаною земельною ділянкою.

Державна реєстрація прав за ТОВ «Енергоінвест» здійснена всупереч вимогам ст. ст. 2, 3, 18, 22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127.

Державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин та якому притаманні характеристики, значення яких є обов`язковим для внесення до Державного реєстру прав під час проведення державної реєстрації.

Однак, предмет даного позову гідроспоруди не наділені всіма тими технічними характеристиками, інформація про які підлягає обов`язковому внесенню до Державного реєстру прав.

Враховуючи наведене, на думку прокурора, державна реєстрація права власності ТОВ «Енергоінвест» на спірний комплекс нежитлових споруд за № 52 підлягає скасуванню на підставі рішення суду.

Порушення інтересів держави, за позицією прокурора, полягає в тому, що всупереч встановленому законодавством порядку, ТОВ «Енергоінвест» зареєструвало за собою речові права на майно комплекс гідротехнічних споруд, право власності на яке в силу закону у спірних правовідносинах може бути набуто лише органом місцевого самоврядування Снятинською міською радою, та не може бути набутим іншими особами.

Вказані обставини свідчать про порушення інтересів Снятинської міської ради та наявність підстав для поновлення прав позивача шляхом скасування рішень про державну реєстрацію речових прав.

Крім того, наявність зареєстрованого за ТОВ «Енергоінвест» права власності на гідротехнічну споруду в силу приписів ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України створюють можливість отримання у користування комунальної земельної ділянки, на якій такі споруди розташовані, в обхід встановленої законом процедури їх набуття на конкурентних засадах в порядку, передбаченому ст.ст. 134, 135 ЗК України.

При цьому, реєстрація за товариством права власності на спірні гідроспоруди позбавляє орган місцевого самоврядування розпоряджатися земельною ділянкою, на якій розташовані такі споруди, що у свою чергу порушує інтереси територіальної громади міста, як власника землі.

Втручання у право власності відповідача є виправданим, оскільки незаконна реєстрація права власності на гідроспоруду свідчить про вчинення протиправних дій самим відповідачем.

У даній справі не вбачається покладення надмірного тягару на відповідача, оскільки відповідач не мав перешкод у доступі до інформації щодо правового статусу водного об`єкта, проявивши розумну обачність, міг і повинен був знати про те, що вказаний об`єкт є обмежено оборотоздатним, що ставить добросовісність його поведінки під час набуття спірної гідроспоруди у власність під обґрунтований сумнів.

Застосування обраного прокурором юридичного механізму поновлення порушеного права не призведе до непропорційного втручання у права ТОВ «Енергоінвест», оскільки у цьому випадку питання захисту створення належних умов для реалізації екологічних прав громадян, враховуючи їх загальносуспільне значення, превалюють над індивідуальними правами окремих суб`єктів господарювання.

Свою позицію прокурор обґрунтовує положеннями ст. 181-187, 190, 316 Цивільного кодексу України, ст. 58, 120, 134, 135 Земельного кодексу України, ст. 4, 10 Водного кодексу України, ст. 1 Закону України "Про аквакультуру", ст. 2, 3, 5, 18, 22 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127.

Щодо доводів про пропуск строків позовної давності прокурор у відповіді на відзив зазначає, що вимоги про скасування рішень про державну реєстрацію права власності спрямовані на досягнення реального результату у вигляді усунення законному власнику - територіальній громаді усіх перешкод щодо належного користування берегом річки Прут, біля якої споруджені гідроспоруди, та охоплюються положеннями ст. 391 ЦК України.

До позовів про усунення перешкод у здійсненні права користувань розпорядження майном позовна давність не застосовується, оскільки негаторний позов може бути пред`явлений позивачем доти, поки існує відповідне правопорушення.

Стислий виклад позиції позивача.

Позивач власної позиції щодо заявлених прокурором вимог не висловив. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 статті 13 ГПК України).

Стислий виклад заперечень відповідача.

Відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог.

Зазначає, що 31 січня 2003 року ВАТ «Прикарпаттяобленерго» та ТОВ «Енергоінвест» уклали договір купівлі-продажу, відповідно до якого ВАТ «Прикарпаттяобленерго» продало, а ТОВ «Енергоінвест» набуло у власність майновий комплекс, що складався з об`єктів нерухомості: а) будівлі ГЕС з обладнанням; б) майстерні з обладнанням; в) дериваційного каналу; г) греблі скидної; д) дороги.

Додатково до вищевказаного майна ТОВ «Енергоінвест» було набуто на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: ІФ76, виданої 19.02.2019 Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області рибохід (гідроспоруду).

Зазначене майно знаходиться за адресою: м. Снятин, Снятинський район, Івано-Франківська область, вул. Андрусяка В., буд.13а. Користування земельною ділянкою, на якій розташований належний ТОВ «Енергоінвест» майновий комплекс, здійснюється на підставі договору оренди земельної ділянки комунальної власності Снятинської міської ради від 08.10.2014 року (площа 5,8496 га, кадастровий номер :15:002:0001).

Належні відповідачу на праві власності об`єкти зареєстровані в державному реєстрі речових прав під реєстраційним номером № 52.

Вищевказане майно належить відповідачу на праві приватної власності та набуто правомірно.

Відповідач наполягає на помилковості застосування такого способу захисту як негаторний позов, оскільки Снятинська міська рада ніколи не була власником вищевказаного майна, воно належить на праві власності відповідачу.

Скасування державної реєстрації права власності на майно ще не означає, що такий володілець втратив право власності (права володіння, користування та розпорядження) на це майно. Власник, відносно якого скасували державну реєстрацію права власності на майно, не втрачає право володіння нерухомим майном, оскільки воно, будучи складовою частиною права власності, і далі належить власникові.

Таким чином, скасування державної реєстрації права не є підставою для припинення права власності. Відтак, позивачем обрано неналежний та неефективний спосіб захисту. Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові (аналогічний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі N 916/1415/19, від 22.06.2021 року у справі N 200/606/18).

Відповідач також доводить, що в розумінні ч.1 ст. 188 ЦК України, комплекс гідротехнічних споруд та енергетичного обладнання (в тому числі, до якого входять гребля, канал та рибохід) утворює єдину (складну) річ - малу гідроелектростанцію (малу ГЕС), діяльність якої направлена на забезпечення виробництва електроенергії .

Таким чином, зареєстровані за відповідачем на праві власності гідроспоруди в силу ст. ст. 181 -187 ЦК України нерозривно пов`язані із іншими гідротехнічними спорудами та енергетичним обладнанням, а тому правомірно зареєстровані як один цілісний об`єкт в державному реєстрі речових прав під реєстраційним номером № 52.

Снятинська ГЕС є об`єктом малої енергетики, а тому до неї не можуть застосовуватися правовідносини, що врегульовані даним Законом України Про аквакультуру. Всі гідротехнічні споруди, які складають Снятинську ГЕС, є об`єктами приватної власності ТОВ «Енергоінвест», які були придбані та повністю реконструйовані в результаті капітального ремонту, проведеного відповідачем в 2003 році (після придбання Снятинської малої ГЕС) та в результаті побудови в 2019 році рибоходу, який був створений в створі водоскидної греблі Снятинської ГЕС згідно вимог СНиП 2.06.07-87.

Таким чином, посилання прокурора на положення Закону України «Про аквакультуру», як на підставу виокремлення гідротехнічних споруд від єдиного майнового комплексу малої ГЕС та прив`язка їх до земельної ділянки є не доречним та таким, що не відповідає закону.

Крім того, відповідач зазначає, що державна реєстрація права власності комплексу нежитлових будівель за ним відбулась 03.06.2015 та 21.05.2019 року. В своїй позовній заяві прокурор прямо зазначає, що тривалий час, з 2015 року по теперішній час, міська рада не вживала заходи реагування, тобто визнає, що орган місцевого самоврядування знав про проведені реєстраційні дії з моменту їх вчинення.

У зв`язку з наведеним відповідач заявляє про сплив строку позовної давності та просить суд застосувати строк позовної давності.

Також відповідач покликається на відсутність повноважень прокурора на заявлення позову в інтересах держави у даній справі. Зазначає, що позов подано про захист інтересів Снятинської територіальної громади, яка є органом місцевого самоврядування, а не державним органом влади.

Також, відповідач аргументує, що прокурор виконує саме субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. Разом з тим прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави. Ані позивачем, ані прокурором не надано належних та допустимих доказів того, що існують причини, які перешкоджають Снятинській міській раді звернутися до суду з метою захисту її прав та інтересів, а тому, на переконання Відповідача, у даній справі відсутні підстави для захисту інтересів держави та звернення прокурора до суду.

Процесуальні дії у справі, вирішення заяв та клопотань.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Господарського суду Івано-Франківської області від 22.09.2025, для розгляду справи № 909/1134/25 визначено суддю Горпинюка І.Є.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 25.09.2025 відкрито провадження у справі, суд ухвалив здійснювати розгляд справи у порядку загального позовного провадження; підготовче судове засідання призначив на 24.10.2025; встановив сторонам строки на подання суду відзиву, відповіді на відзив, заперечення, пояснень.

09.10.2025 представник ТОВ Енергоінвест Бурка В.Р. подав суду відзив на позовну заяву (вх. № 16541/25 від 09.10.2025).

14.10.2025 прокурор подав відповідь на відзив (вх. № 16821/25 від 14.10.2025).

Ухвалами від 17.10.2025 суд задовольнив заяви представників відповідача Бурки В.Р. та Черненко С.М. про їх участь у судових засіданнях по справі в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.

20.10.2025 представник відповідача Бурка В.Р. подав суду заперечення на відповідь на відзив (вх. № 17147/25 від 20.10.2025), до якого, як додатки, долучив копії документів на спростування позовних вимог.

24.10.2025 Коломийська окружна прокуратура подала клопотання (вх. № 17406/25 від 24.10.2025), у якому просить долучити до матеріалів справи копію інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 449091241.

В підготовчому засіданні 24.10.2025 взяли участь прокурор Верешко М.І. та представники відповідача адвокати Бурка В.Р. та Черненко С.М.

У вказаному підготовчому засіданні суд прийняв до розгляду відзив на позовну заяву та відповідь на відзив, оскільки такі подано в установлені судом строки та з дотриманням передбаченого законом порядку.

Оскільки прокурор зазначив, що він не ознайомлений з запереченнями відповідача на відповідь на відзив та доданими до заперечення документами, а також для надання прокурору та відповідачу обґрунтування причин неподання ними додаткових доказів разом з позовною заявою та відзивом на позовну заяву, з урахуванням зручної для учасників справи дати судового засідання та періоду перебування прокурора у відпустці, суд оголосив перерву в підготовчому засіданні до 19.11.2025.

27.10.2025 представник ТОВ Енергоінвест адвокат Бурка В.Р. подав суду клопотання (вх. № 17545/25 від 27.10.2025), у якому просить суд визнати поважними причини несвоєчасного подання доказів, долучених до заперечення на відповідь на відзив, оскільки вказані документи надані адвокату Бурці В.Р. лише 17.10.2025.

19.11.2025 прокурором Коломийської окружної прокуратури Козій Н.А. подано суду пояснення у справі про те, що інформація з державного реєстру речових прав не могла бути подана разом із позовною заявою через технічні збої в роботі реєстру.

В підготовчому засіданні 19.11.2025 взяли участь прокурор Верешко М.І. та представники відповідача адвокати Бурка В.Р. та Черненко С.М.

Заслухавши думку учасників справи суд прийняв як докази документи, долучені відповідачем до заперечення, оскільки такі документи складені досить давно і їх збирання могло потребувати більше часу ніж 15 днів. При цьому прокурор не заперечує проти прийняття доказів, а прийняття судом даних доказів не порушить процесуальних прав прокурора та позивача, оскільки підготовче провадження у справі не завершено і вони не позбавлені можливості відреагувати на подані докази. Суд також прийняв подану прокурором інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 449091241, оскільки така містить актуальну інформацію на час розгляду справи порівняно з аналогічними відомостями, які додавались до позовної заяви, відповідач проти прийняття інформаційної довідки не заперечує.

Вирішивши всі інші завдання підготовчого засідання та підготовчого провадження, суд ухвалою, яка занесена до протоколу судового засідання в режимі конференції № 5478377 від 19.11.2025, постановив закрити підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 12.12.2025.

05.12.2025 від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, призначеного на 12.12.2025, у зв`язку з зайнятістю організацією підготовки та проведенням сесії міської ради.

В судовому засіданні з розгляду справи по суті 12.12.2025 взяли участь прокурор Верешко М.І. та представники відповідача Черненко С.М. та Бурка В.Р.

Заслухавши думку учасників справи, які не заперечували проти задоволення клопотання позивача про відкладення розгляду справи, враховуючи наведені позивачем причини для відкладення судового розгляду, а також що неявка в судове засідання з розгляду справи по суті є першою, суд задовольнив клопотання позивача від 05.12.2025 та, з урахуванням зручного для учасників справи часу, відклав розгляд справи на 14.01.2026.

В судовому засіданні з розгляду справи по суті 14.01.2026 взяли участь прокурор Верешко М.І. та представники відповідача Бурка В.Р., Черненко С.М., Якименко К.В.

Позивач своєї участі в розгляді справи не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи ухвалою повідомленням про судове засідання від 12.12.2025, електронна копія якої доставлена в електронний кабінет позивача в підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи Електронний суд, що забезпечує обмін документами, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа від 15.12.2025. Дата і час доставки: 12.12.2025, 16:35 год.

Відповідно до положень ч. 3 статті 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою.

Враховуючи, що позивач належно повідомлений про дату, час і місце розгляду справи ухвалою суду від 12.12.2025, явка позивача в судове засідання з розгляду справи по суті не визнавалась судом обов`язковою, позивач повторно не з`явився в судове засідання з розгляду справи по суті, позов заявлено не позивачем, а прокурором, котрий бере участь у розгляді справи, позивач не заявляв клопотання про відкладення розгляду справи, не повідомляв суду поважних причин для неявки в судове засідання, відсутні передбачені законом підстави для відкладення чи оголошення перерви в розгляді справи, суд визнав за можливе розглянути справу у відсутності позивача.

14.01.2026, у відповідності до вимог глави 6 розділу ІІІ ГПК України, суд розглянув справу, зокрема заслухав вступне слово прокурора, представників відповідача, їх відповіді на питання один одного та суду, дослідив письмові докази, заслухав промови учасників справи в судових дебатах, після чого оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення. В судовому засіданні 14.01.2026 суд проголосив скорочене рішення.

Щодо наявності підстав для заявлення позову прокурором.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 131-1 Основного Закону, в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України, визначено у Законі України "Про прокуратуру".

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про прокуратуру", на прокуратуру покладається, зокрема, така функція як представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, зокрема, визначених цим Законом.

Згідно з частиною першою ст. 24 Закону України "Про прокуратуру", право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається Генеральному прокурору, його першому заступнику та заступникам, керівникам обласних та окружних прокуратур, їх першим заступникам та заступникам, прокурорам Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини (абзаци перший та другий частини третьої ст. 23 Закону України "Про прокуратуру").

У свою чергу, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених ст. 174 цього кодексу (ч. 4 ст. 53 ГПК України).

Звертаючись із позовною заявою, заступник керівника Івано-Франківської обласної прокуратури зазначив, що державою гарантується належне функціонування місцевого самоврядування, матеріальною основою якого є, у тому числі, нерухоме майно, правомочності власника щодо якого від імені територіальної громади виконує відповідна рада.

Тобто економічні інтереси держави полягають також і в законному та ефективному використанні об`єктів, що є комунальною власністю - для задоволення суспільної потреби у функціонуванні місцевого самоврядування.

Крім того, дотримання всіма суб`єктами права встановленого законодавством порядку набуття та відчуження майна, у тому числі комунального, беззаперечно становить інтерес держави.

Верховний Суд у постанові від 13.03.2018 у справі № 911/620/17 дійшов висновку, що у правовідносинах, що стосуються прав та економічних інтересів територіальної громади інтереси держави та позивача - місцевої ради, яка представляє відповідну територіальну громаду та здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, повністю збігаються.

У даному випадку порушення інтересів держави полягає в тому, що всупереч встановленому законодавством порядку, ТОВ «Енергоінвест» зареєструвало за собою речові права на майно комплекс гідротехнічних споруд, право власності на яке в силу закону у спірних правовідносинах може бути набуто лише органом місцевого самоврядування Снятинською міською радою, та не може бути набутим іншими особами.

Вказані обставини, свідчать про порушення інтересів Снятинської міської ради та наявність підстав для поновлення прав позивача, шляхом скасування рішень про державну реєстрацію речових прав.

Крім того, наявність зареєстрованого за ТОВ «Енергоінвест» права власності на гідротехнічну споруду в силу приписів ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України створюють можливість отримання у користування комунальної земельної ділянки, на якій такі споруди розташовані, в обхід встановленої законом процедури їх набуття на конкурентних засадах в порядку, передбаченому ст.ст. 134, 135 ЗК України.

При цьому, реєстрація за товариством права власності на спірні гідроспоруди позбавляє орган місцевого самоврядування розпоряджатися земельною ділянкою, на якій розташовані такі споруди, що у свою чергу порушує інтереси територіальної громади міста, як власника землі.

Порушення прав територіальної громади беззаперечно свідчить про порушення державних інтересів, оскільки таке порушення суперечить конституційному обов`язку держави щодо забезпечення прав людини та гарантування належного функціонування місцевого самоврядування, ослаблює економічні основи місцевого самоврядування, що потребує реагування прокурора у межах наданої Конституцією України компетенції.

Прокурор, виявивши такі порушення інтересів держави, зобов`язаний вжити заходи, спрямовані на їх захист

Прокурор зазначає, що внаслідок протиправних дій ТОВ «Ененргоінвест» у приватну власність юридичної особи передано гідротехнічні споруди, які є неподільними з водним об`єктом та земельною ділянкою, на якій вони розташовані.

Незаконне набуття права власності особою на об`єкти, які не підлягають передачі у приватну власність, реєстрація такого права на об`єкти, які не мають ознак нерухомого майна, створює передумови для оформлення права власності на пов`язані земельні ділянки відповідно до ст. 120 ЗК України, якою встановлюється порядок переходу права власності на земельну ділянку у випадку набуття права власності на об`єкт нерухомості, що складе загрозу для дотримання належного правового режиму земельних ділянок водного фонду.

Зазначене у сукупності порушує правовий порядок, дотримання якого становить безумовний інтерес держави, оскільки вона є його гарантом, а його порушення є порушенням інтересів держави. Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, учасниками спірних правовідносин даний конституційний обов`язок не дотримано.

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується, що листом від 21.08.2025 № 53/2-2168ВИХ-25 керівник Коломийської окружної прокуратури звертався до Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області щодо надання йому копій рішення Снятинського міськвиконкому № 17 від 30.07.1993 та документів, які слугували підставою передачі міською радою в оренду земельної ділянки з кадастровим номером :15:002:0001, реєстраційний номер 52 для обслуговування будівель та споруд Снятинської ГЕС, площею 5,8596 га.

У листі описано обставини набуття та державної реєстрації за відповідачем будівель і споруд Снятинської ГЕС та зазначено що копії документів необхідні у зв`язку з встановленням наявності підстав представництва інтересів держави в суді.

Відповідь з запитуваними документами надана прокурору листом позивача від 27.08.2025 № 01-03/9/21/929.

Листом № 53/2-361ВИХ-25 від 04.09.2025 керівник Коломийської окружної прокуратури просив голову Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області, з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів в суді надати детальну інформацію про фактичний стан нерухомого майна комплексу нежитлових споруд: 1) греблі (гідротехнічної споруди); 2) дериваційного каналу (гідротехнічної споруди); 3) рибоходу (гідротехнічної споруди), розміщених за адресою вул. Андрусяка В., 13а, м. Снятин, Снятинського (наразі коломийського) району, Івано-Франківської області, розташованих на земельній ділянці площею 5,8496 га (кадастровий номер: :15:002:0001), належної Снятинській міській раді.

У відповідь, листом від 09.09.2025 № 01-03/9/21/959 позивач повідомив керівника Коломийської окружної прокуратури, що згадана земельна ділянка передана в оренду ТОВ Енергоінвест для обслуговування будівель та споруд Снятинської ГЕС. До листа долучено копію акта обстеження земельної ділянки в м. Снятин по вул. Андрусяка, 13а, складений комісією в складі заступника міського голови та начальників відділів позивача.

Листом від 11.09.2025 № 53/2-2361ВИХ25 виконувач обов`язків керівника Коломийської окружної прокуратури повідомив позивача, що відповідно до вимог ст. 23 Закону України Про прокуратуру Коломийською окружною прокуратурою буде заявлено позов в інтересах держави в особі Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області до ТОВ Енергоінвест про скасування державної реєстрації права власності ТОВ Енергоінвест на комплекс нерухомого майна, а саме: 1) станцію ГЕС, загальною площею 311,7 кв.м.; 2) майстерню загальною площею 220,7 кв.м.; 3) греблю; 4) дериваційний канал; 5) рибохід, що знаходяться за адресою вул. В. Андрусяка/13а, м. Снятин Коломийського району Івано-Франківської області та розташовані на земельній ділянці площею 5,8496 га, як невіддільній частині вказаної ділянки з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна № 52, припинивши право власності ТОВ Енергоінвест на греблю загальною площею 593,5 кв.м., дериваційний канал, рибохід.

В листі викладено обґрунтування, чому на думку виконувача обов`язків керівника Коломийської окружної прокуратури реєстрація такого майна за відповідачем порушує інтереси держави в особі Снятинської міської ради, і остання є органом, уповноваженим виконувати функції держави у спірних правовідносинах.

У листі від 15.09.2025 № 01-03/9/21/982 Снятинська міська рада Коломийського району Івано-Франківської області повідомила виконувача обов`язків керівника Коломийської окружної прокуратури, що нею не проводились та не проводяться заходи щодо скасування державної реєстрації комплексу нерухомого майна, а саме: 1) станцію ГЕС, загальною площею 311,7 кв.м.; 2) майстерню загальною площею 220,7 кв.м.; 3) греблю; 4) дериваційний канал; 5) рибохід, що знаходяться за адресою вул. В. Андрусяка/13а, м. Снятин Коломийського району Івано-Франківської області та розташовані на земельній ділянці площею 5,8496 га. В зв`язку з цим позивач просить прокурора діяти згідно норм чинного законодавства.

З наведених документів слідує, що виконувач обов`язків керівника Коломийської окружної прокуратури звертав увагу Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області на виявлені прокурором порушення законодавства щодо державної реєстрації за ТОВ Енергоінвест комплексу будівель та споруд Снятинської ГЕС, в тому числі на гідроспоруди: греблю площею 593,5 кв.м., дериваційний канал, рибохід.

У відповідь, позивач обмежився лише повідомленням про непроведення ним заходів щодо скасування державної реєстрації вказаного комплексу нерухомого майна та проханням до прокурора діяти згідно з нормами чинного законодавства.

Згідно з викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 року у справі № 912/2385/18 правової позиції прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

В свою чергу невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу.

Отже, суд, вирішуючи питання щодо наявності підстав для представництва, не повинен установлювати саме протиправність бездіяльності компетентного органу чи його посадової особи. За висновками Великої Палати Верховного Суду прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва.

Окрім цього Велика Палата Верховного Суду в постанові від 15.10.2019 року у справі № 903/19/18 надавши оцінку доводам щодо відсутності підстав для представництва прокурором інтересів держави, а також недостатньої їх обґрунтованості, дійшла висновку, що незалежно від причин неможливості самостійно звернутися до суду вже сам факт не звернення уповноваженого органу здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах з позовом свідчить про те, що указаний орган неналежно виконує свої повноваження.

Враховуючи наведені положення законодавства та висновки Верховного Суду щодо застосування норм права, оцінивши долучені до позовної заяви докази, суд визнає доведеним, що позивачем не було вжито належних та ефективних правових заходів щодо захисту інтересів держави, при наявності повідомлених прокурором даних, що свідчать про порушення, на думку прокурора, права комунальної власності Снятинської територіальної громади на гідроспоруди, які за наданою прокурором інформацією, можуть належати лише позивачу, та порушення права користування та розпорядження земельними ділянками, яка за описаних прокурором обставин може бути незаконно, в обхід конкурентної процедури, отримана у власність чи користування. При цьому, з досліджених доказів слідує, що позивачу було достеменно відомо про такі стверджувані прокурором порушення, зокрема з листування з Коломийською окружною прокуратурою.

Надання позивачем лише відповідей прокуратурі на листи без вчинення будь-яких активних дій щодо захисту інтересів держави в особі Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області, на порушення яких вказував прокурор, не спростовують виникнення у прокурора підстав для звернення до суду із позовом, оскільки бездіяльність уповноваженого на захист інтересів держави органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Отже, позивач неналежно здійснював захист інтересів держави у спірних правовідносинах, що у відповідності до ст. 23 Закону України Про прокуратуру надає право прокурору здійснювати представництво у суді. Доказів протилежного суду надано не було.

З наведених підстав суд вважає необґрунтованими протилежні доводи відповідача щодо відсутності у прокурора підстав для звернення з позовом до суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судом. Оцінка доказів. Норми права, які застосував суд, та інші мотиви ухваленого рішення.

Предметом доказування у даній справі є встановлення обставин, які впливають на кваліфікацію правового статусу греблі, дериваційного каналу та рибоходу, зокрема чи є такі за своїм призначенням приналежністю земельної ділянки, власником якої є позивач, водного об`єкта, частиною складної речі чи самостійним об`єктом права власності.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши відповідно до приписів статті 86 Господарського процесуального кодексу України в сукупності всі докази, які мають значення для вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Рішенням виконавчого комітету Снятинської міської ради від 31.01.2003 № 5 вирішено оформити право власності на нежитлові приміщення: будівля ГЕС, гребля, дериваційний канал, під`їздна дорога, механічна майстерня, сушарка, гараж, що в м. Снятині по вул. Андрусяка за ВАТ Прикарпаттяобленерго Снятинський район електричних мереж.

Згідно з договором купівлі-продажу № 28/2003 від 31 січня 2003 року, ВАТ Прикарпаттяобленерго (продавець) передало, а ТОВ Енергоінвест (покупець) прийняло у власність основні засоби за адресою: м. Снятин Івано-Франківської області, вул. Андрусяка 13А: а) будівля ГЕС з обладнанням; б) майстерня з обладнанням; в) дериваційний канал; г) гребля водоскидна; д) дороги.

Характеристика вказаного нерухомого майна наводиться в технічному паспорті, виданому Бюро технічної інвентаризації, який також є супроводжувальним документом і невід`ємною частиною договору.

На виконання вказаного договору купівлі продажу складено акт приймання-передачі споруд Снятинської ГЕС від 04.03.2003, за яким ТОВ Енергоінвест передано наступні споруди, які знаходяться на робочій площадці Снятинської ГЕС: Будівля ГЕС; Дериваційний канал, Водоскидна гребля, Дорога під`їздна, Механічна майстерня, Сушарка, Гараж.

15.04.2003 Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації зареєструвало за ТОВ Енергоінвест право власності на нерухоме майно - комплекс у м. Снятин Івано-Франківської області по вул. Андрусяка Б (вул. Підгірна), буд. 13а. Підставою виникнення права власності є згаданий вище договір купівлі-продажу 28/2003 від 31.01.2003.

Згідно з Актом обстеження гідротехнічних споруд і обладнання гідроелектростанції в м. Снятин Івано-Франківської області від 28.02.2003, комісією в складі представників ВАТ Прикарпаттяобленерго та ТОВ Енергоінвест встановлено, що:

- Будівля ГЕС потребує капітального ремонту. Перекриття будівлі не захищає від опадів, про що свідчать патьоки на внутрішніх стінах. Віконні та дверні блоки потребують капремонту або заміни;

- Водоскидна гребля знаходиться в аварійному стані і потребує капітального ремонту;

- Дериваційний канал. Стан незадовільний в зв`язку з замуленням і захаращенням чагарниками. Потребує чистки;

- Механічна майстерня. Стан задовільний, але потребує поточного ремонту;

- Сушарка. Стан незадовільний. Віконні, дверні блоки відсутні;

- Гараж. Стан задовільний, але потребує поточного ремонту;

- Дорога під`їздна. Стан задовільний;

- Гідротурбіна № 1 розукомплектована і потребує капітального ремонту або заміни;

- Редуктор розукомплектований і потребує капітального ремонту;

- Регулятор розукомплектований і потребує заміни;

- Генератор потребує капітального ремонту;

- Збуджувач розукомплектований і потребує капітального ремонту;

- Трансформатор 04/10 кВ потребує поточного ремонту;

- Гідротурбіна № 2, регулятор, генератор, збуджувач підлягають заміні.

Рішенням № 142 від 30.04.2003 виконавчий комітет Снятинської міської ради надав дозвіл Товариству з обмеженою відповідальністю Енергоінвест розпочати відновлювальні роботи та капітальний ремонт Снятинської ГЕС.

Згідно з актом державної технічної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, затвердженого розпорядженням голови Снятинської райдержадміністрації № 682 від 18.12.2003, прийнято в експлуатацію Снятинську гідроелектростанцію після ремонту.

08 жовтня 2014 року між Снятинською міською радою (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю Енергоінвест (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки, за п. 1 якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для обслуговування будівель та споруд Снятинської ГЕС по вул. Андрусяка, 13а в м. Снятин.

Згідно з п. 2 та 3 цього договору оренди земельної ділянки, в оренду передається земельна ділянка загальною площею 5,8496 га, кадастровий номер земельної ділянки: :15:002:0001. На земельній ділянці розміщені об`єкти нерухомого майна Снятинська гідроелектростанція.

За п. 8 договору оренди земельної ділянки, зазначений договір укладено на десять років.

Земельна ділянка передається в оренду для обслуговування будівель та споруд Снятинської ГЕС (п. 15 договору оренди земельної ділянки).

У п. 16 договору оренди земельної ділянки вказано, що цільове призначення земельної ділянки землі енергетики.

Додатковою угодою про поновлення терміну дії договору оренди земельної ділянки від 11.10.2024, Снятинська міська рада Коломийського району (орендодавець) та ТОВ Енергоінвест (орендар) поновили термін дії договору оренди земельної ділянки площею 5,8496 га, кадастровий номер :15:002:0001, для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель та споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ та організацій, яка розташована по вул. Андрусяка, 13а в м. Снятин терміном на 10 років.

Витягом з Державного реєстру речових прав № 403421220 від 12.11.2024 підтверджується, що за ТОВ Енергоінвест зареєстровано право оренди земельної ділянки площею 5,8496 га, кадастровий номер :15:002:0001 з цільовим призначенням: для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій, для обслуговування будівель та споруд Снятинської ГЕС.

Як підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав № 449091241 від 23.10.2025, право оренди земельною ділянкою залишається зареєстрованим за відповідачем строком до 08.10.2034.

Власником земельної ділянки значиться Снятинська міська рада.

Приписом № 215 від 05.10.2017 Державна екологічна інспекція в Івано-Франківській області вказала директору ТОВ Енергоінвест, з метою усунення порушень, виявлених під час планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства, забезпечити будівництво рибоходу на греблі Снятинської ГЕС. Термін виконання до 05.04.2018.

Приписом № 255 від 17.10.2018 Державна екологічна інспекція в Івано-Франківській області вказала директору ТОВ Енергоінвест, з метою усунення порушень природоохоронного законодавства, завершити будівництво рибоходу на греблі Снятинської ГЕС ТОВ Енергоінвест. Термін виконання до 31.12.2018.

Згідно з декларацією про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1), зареєстрованою Управлінням державної архітектурно-будівельної інспекції у Івано-Франківській області 19.02.2019 за № ІФ 76, з 1 кварталу 2019 року введено в експлуатацію об`єкт Нове будівництво рибоходу на р. Прут в районі водозабору Снятинської ГЕС біля м. Снятин Івано-Франківської області.

В декларації зазначено, що замовником будівництва виступало ТОВ Енергоінвест, генеральним підрядником ПП Опора-Буд, право на виконання будівельних робіт підтверджується повідомленням про початок будівельних робіт, зареєстрованим Управлінням державної архітектурно-будівельної інспекції у Івано-Франківській області № ІФ 24 від 29.08.2018, дата початку будівництва 06.08.2018, дата закінчення будівництва 04.02.2019. Документом, що посвідчує право користування земельною ділянкою вказано договір оренди земельної ділянки від 08.10.2014, Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за № НВ-18, кадастровий номер: :15:002:0001.

Згідно з довідкою про технічну характеристику № 35/19 від 14.01.2019, складеною інженером з інвентаризації нерухомого майна Столиця А.Р., в склад комплексу нежитлових будівель і споруд по вул. Андрусяка 13а в м. Снятин входять: станція ГЕС (літера А) загальною площею 311,7 кв.м., матеріал стін - цегла; майстерня (літера Б) загальною площею 220,7 кв.м., матеріал стін - цегла; гребля (літера Д), матеріал стін - з/б моноліт; дериваційний канал (№1) матеріал стін - земляний насип укріплений бутовим камінням; рибохід (№ 2), матеріал стін - з/б моноліт.

Як підтверджується інформаційною довідкою № 449091241 від 23.10.2025, на час розгляду справи у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ТОВ Енергоінівест зареєстровано право власності на комплекс нежитлових будівель і споруд Снятинської ГЕС за адресою: Івано-Франківська обл., Снятинський р-н, м. Снятин, вул. Андрусяка В., буд. 13А (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 52).

Складовими частинами об`єкта нерухомого майна зазначено: станція ГЕС, А, загальною площею 311,7 кв.м.; майстерня, Б, загальною площею 220,7 кв.м.; гребля Д; дериваційний канал, № 1; рибохід, № 2.

Вказане нерухоме майно розташоване на земельній ділянці з кадастровим номером :15:002:0001 площею 5,4896 га, право власності на котру зареєстроване за Снеятинською міською радою, а за відповідачем зареєстроване право оренди строком до 08.10.2034.

Виходячи з встановлених обставин, суд при вирішенні спору застосовує норми права, які регулюють правовідносини сторін.

Земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією (частина перша статті 13 Конституції України).

Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом (частина четверта статті 13 Конституції України).

Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (частини перша та третя статті 41 Конституції України).

У відповідності до частини першої статті 177 ЦК України, об`єктами цивільних прав є речі, гроші, цінні папери, цифрові речі, майнові права, роботи та послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні та нематеріальні блага.

Статтею 178 ЦК України визначено, що об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи (ч. 1). Види об`єктів цивільних прав, перебування яких у цивільному обороті не допускається (об`єкти, вилучені з цивільного обороту) або перебування яких у цивільному обороті допускається за спеціальним дозволом (об`єкти, обмежено оборотоздатні), а також види об`єктів цивільних прав, що можуть належати лише певним учасникам обороту, встановлюються законом (ч. 2).

Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки (стаття 179 ЦК України).

До нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення (ч. 1 статті 181 ЦК України).

Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом (частини перша та друга статті 182 ЦК України).

Статтею 188 ЦК України визначено, що якщо кілька речей утворюють єдине ціле, що дає змогу використовувати його за призначенням, вони вважаються однією річчю (складна річ). Правочин, вчинений щодо складної речі, поширюється на всі її складові частини, якщо інше не встановлено договором.

У відповідності до статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Згідно з абзацом першим частини першої статті 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом.

Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації (частина друга статті 331 ЦК України).

Як визначено статтею 76 Земельного кодексу України, землями енергетичної системи визнаються землі, надані під електрогенеруючі об`єкти (атомні, теплові, гідроелектростанції, електростанції з використанням енергії вітру і сонця та інших джерел), під об`єкти транспортування електроенергії до користувача, крім визначених законом випадків розміщення таких об`єктів на землях іншого цільового призначення.

У відповідності до ч. 3 статті 3 Земельного кодексу України, земельні відносини, що виникають при наданні та використанні земельних ділянок для розміщення об`єктів енергетики, встановлення та дотримання правового режиму земель спеціальних зон об`єктів енергетики, у тому числі на підставі договорів про встановлення земельних сервітутів на таких земельних ділянках, регулюються цим Кодексом, Законом України "Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів".

Землями енергетики, у відповідності до абзацу п`ятого статті 1 Закону України Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів, є земельні ділянки, надані в установленому порядку для розміщення, будівництва та експлуатації енергогенеруючих підприємств, об`єктів альтернативної енергетики, об`єктів передачі електричної та теплової енергії, виробничих об`єктів, необхідних для експлуатації об`єктів енергетики, в тому числі баз та пунктів.

До земель енергетики відносяться землі, надані в установленому законом порядку у власність та користування для розміщення, будівництва і експлуатації об`єктів з виробництва і передачі електричної та теплової енергії, об`єктів альтернативної енергетики, об`єктів технологічної інфраструктури об`єктів енергетики, в тому числі адміністративних та виробничих будівель підприємств, що здійснюють таку діяльність (стаття 6 Закону України Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів).

До земель енергогенеруючих підприємств відносяться земельні ділянки, надані для розміщення, будівництва та експлуатації об`єктів з виробництва електричної та теплової енергії - ядерних установок і об`єктів, призначених для поводження з радіоактивними відходами, теплових електростанцій, теплоелектроцентралей, гідроелектростанцій, гідроакумулюючих електростанцій, вітроелектростанцій, електростанцій з використанням енергії сонця, геотермальних електростанцій, біоелектростанцій та електростанцій з використанням інших відновлювальних джерел отримання електроенергії (стаття 7 Закону України Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів).

У статті 1 Закону України Про альтернативні джерела енергії визначено поняття малої гідроелектростанції, мікрогідроелектростанції та мінігідроелектростанції.

Мала гідроелектростанція - електрична станція, що виробляє електричну енергію за рахунок використання гідроенергії, встановлена потужність якої становить більше 1 МВт, але не перевищує 10 Мвт.

Мікрогідроелектростанція - електрична станція, що виробляє електричну енергію за рахунок використання гідроенергії, встановлена потужність якої не перевищує 200 кВт.

Мінігідроелектростанція - електрична станція, що виробляє електричну енергію за рахунок використання гідроенергії, встановлена потужність якої становить більше 200 кВт, але не перевищує 1 Мвт.

Відповідач зазначає, що Снятинська гідроелектростанція (Снятинська ГЕС) за характеристикою встановленої потужності відноситься до категорії малих гідроелектростанцій. Інші учасники справи цього не заперечують.

Загальновідомо, що гідроелектростанція являє собою сукупність споруд і устаткування, призначених для перетворення механічної енергії потоку води в електроенергію.

Як зазначено на вебсайті ПрАТ Укргідроенерго (https://uhe.gov.ua/), ГЕС це електростанція, що завдяки напору води, який надходить на лопаті гідротурбіни і таким чином приводить в дію генератори, виробляє електроенергію. Для роботи гідроелектростанції потрібен перепад висоти русла річки. Щоб його створити, будують греблю, що також слугує водосховищем та дає змогу працювати ГЕС у будь-який час. В результаті вода падає з висоти, потрапляє на лопаті турбіни і змушує їх крутитися, а ті, у свою чергу, змушують обертатися вал генератора і виробляти електроенергію. Також для створення потрібного тиску води застосовується деривація відведення води від русла річки каналом або системою водоводів до гідротехнічних споруд. Інколи використовується одночасно і гребля, і деривація .

Отже, призначенням греблі у технологічному циклі генерації електроенергії гідроелектростанцією є створення перепаду висот (напору) води, щоб спрямувати її на турбіни, які обертають генератори для виробництва електроенергії.

Дериваційний канал при цьому слугує для відведення води від основного русла річки до гідротурбін.

Рибозахисні споруди це окремі споруди або частини водозабірного пристрою ГЕС, призначені для запобігання попадання, травмування та загибелі личинок і молодих риб на водозаборах і відведення їх у життєздатному стані в безпечне місце водойми для природного господарського виробництва або господарського використання. Рибопропускні споруди підрозділяють на 2 основні групи: 1. споруди для самостійного проходу риби через перешкоди (непримусові рибопропускні споруди) рибоходи; 2. споруди для переміщення риби (примусові рибопропускні споруди) - рибопропускні шлюзи і рибопідйомники (Василь Вовчак, Олександр Тесленко, Олексій Самченко МАЛА ГІДРОЕНЕРГЕТИКА УКРАЇНИ Том II Технологічні особливості малих ГЕС, с. 62-63, розміщене в Інтернеті - https://energyukraine.org/wp-content/uploads/2018/05/Otchet-MGES2.pdf).

З наведеного слідує, що Снятинська гідроелектростанція являє собою майновий комплекс, складовими частинами якого є будівлі та споруди, призначені для її діяльності генерації електричної енергії.

Враховуючи призначення окремих будівель та споруд, на майновий комплекс малої гідроелектростанції поширюється режим складної речі, визначений положеннями статті 188 Цивільного кодексу України, а гребля, дериваційний канал та рибохід спільно з будівлею ГЕС, майстернею, енергетичним обладнанням (гідротурбіни, генератори тощо) становлять єдину складну річ в розумінні статті 188 ЦК України, оскільки пов`язані спільним призначенням генерація електричної енергії через перетворення механічної енергії води з дотримання у такій діяльності нормативних вимог щодо запобігання негативному впливу на навколишнє природне середовище (останню функцію забезпечує, зокрема, рибохід).

Оскільки усі будівлі та споруди Снятинської ГЕС становлять єдину складну річ гідроелектростанцію, то реєстрація за відповідачем права власності на комплекс нежитлових будівель і споруд Снятинської ГЕС, як на єдиний об`єкт нерухомого майна, із зазначенням складовими частинами об`єкта нерухомого майна станції ГЕС, майстерні, греблі, дериваційного каналу та рибоходу, є правомірним і таким, що прямо слідує з положень статті 188 ЦК України.

Належить відзначити, що гребля, дериваційний канал та рибохід не зареєстровані за відповідачем як окремі об`єкти нерухомого майна, а як складові частини одного об`єкта, що спростовує покликання прокурора на недопустимість окремої державної реєстрації права власності на гідротехнічні споруди.

Відповідний запис про державну реєстрацію за відповідачем права власності на комплекс нежитлових будівель і споруд Снятинської ГЕС, як на єдиний об`єкт нерухомого майна, не порушує прав та інтересів Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області, оскільки ні прокурор, ні позивач, не оспорюють правомірності набуття відповідачем права власності на інші складові частини Снятинської ГЕС, зокрема станцію ГЕС, майстерню, електричне обладнання, не оспорюють тих обставин, що рибохід був додатково збудований за кошти відповідача на виконання приписів Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області, а діяльність Снятинської ГЕС була відновлена після проведення відповідачем капітального ремонту, необхідність якого, згідно з актом від 28.02.2003 року, пов`язувалась в тому числі з: аварійним станом водоскидної греблі (потребувала капітального ремонту); незадовільним станом дериваційного каналу (через замуленням і захаращення чагарниками).

Враховуючи безпосереднє призначення греблі, дериваційного каналу та рибоходу для потреб генерації електричної енергії та дотримання у такій господарській діяльності вимог екологічного законодавства, то самі лише покликання прокурора на те, що вони класифікуються у законодавстві як гідротехнічні споруди, не унеможливлює їх перебування у приватній власності, як частин складної речі, у даному випадку гідроелектростанції.

Виходячи з призначення греблі, дериваційного каналу та рибоходу в роботі гідроелектростанції, вони не є невід`ємними частинами водного об`єкта, а є частинами гідроелектростанції, як складної речі.

Покликання прокурора на висновки Верховного Суду у справах № 903/909/16 (постанова від 04.12.2018), № 291/255/23 (постанова від 05.03.2025), № 910/917/25 (постанова від 24.12.2025), № 918/791/23 (постанова від 17.07.2024) не є релевантними через відмінність обставин цієї справи від обставин вказаних вище справ, у яких Верховний Суд формулював свої висновки.

Так, у постанові від 04.12.2018 по справі № 903/909/16, предметом спору була правомірність рішення місцевої ради щодо відмови Позивачу у продовженні та переукладенні на новий строк договору оренди водних об`єктів та земель водного фонду. Викладений у цій постанові висновок Верховного Суду, що водний об`єкт не може бути відокремлений від земельної ділянки та бути самостійним (окремо від земельної ділянки, на якій він розташований) об`єктом прав та обов`язків, а право розпоряджатись водним об`єктом належить власнику земельної ділянки, на якій розташований цей водний об`єкт, не підтверджує обґрунтованість позовних вимог, заявлених прокурором до ТОВ "Енергоінвест", оскільки у справі № 909/1134/25 суд дійшов висновку, що гребля, дериваційний канал та рибохід за своїм призначенням не є приналежностями водного об`єкта, а є складовими частинами гідроелектростанції.

Крім того, у даній справі водним об`єктом є річка Прут, а земельна ділянка, на котрій знаходить Снятинська ГЕС, не належить до земель водного фонду, а є землями енергетики, що підтверджує відмінність в обставинах справ.

У постанові від 05.03.2025 по справі № 291/255/23 суди встановили, що державним реєстратором проведено державну реєстрацію права приватної власності на об`єкт нерухомої майна споруда, гідротехнічна споруда, позначена літ. А, про що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно здійснено запис. Державну реєстрацію права приватної власності за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно здійснено на підставі наступних документів: заяви громадянина; технічного паспорту на гідроспоруду.

У цій постанові Верховний Суд виклав наступні висновки. За змістом статей 186, 190, 316 ЦК України право власності особи виникає на окрему, самостійну річ. Отже, розглядаючи відповідні спори, суди мають враховувати, що приналежність головної речі не може бути окремим об`єктом права власності, а лише слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом (постанова Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 910/8903/16), а також що відповідно до частини четвертої статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не підлягають державній реєстрації речові права та їх обтяження окремо на споруди, що є приналежністю головної речі, або складовою частиною речі.

Однак такі висновки не релевантні до цієї справи, оскільки на відміну від обставин справи № 291/255/23, у даній справі № 909/1134/25 за відповідачем не зареєстровано окремо право власності на греблю, дериваційний канал та рибохід, як гідротехнічні споруди, а зареєстровано право власності на комплекс нежитлових будівель та споруд Снятинської ГЕС. Крім того, у справі № 291/255/23 Верховний Суд виходив з того, що гідротехнічна споруда призначалась для цілей аквакультури, знаходилась на землях водного фонду, а водний об`єкт не може бути відокремлений від земельної ділянки, на якій він знаходиться.

На противагу цьому, у даній справі № 909/1134/25 будівлі та споруди Снятинської ГЕС знаходяться на земельній ділянці, що віднесена до земель енергетики, оскільки Снятинська ГЕС в розумінні ст. 76 Земельного кодексу України, ст. 1, 6 Закону України Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів є енергогенеруючим об`єктом (гідроелектростанцією), у зв`язку з чим земельна ділянка, на якій вона розміщена, не відноситься до земель водного фонду, а є землями енергетики. Відтак і висновки Верховного Суду про неможливість відокремлення водного об`єкта та земельної ділянки, на якій він розташований, не застосовні у цій справі через відмінність фактичних обставин.

При прийнятті постанови від 24.12.2025, постановленій у справі № 910/917/25 Верховний Суд виходив з тих обставин, що Перелік нерухомого майна, що передається у власність позивачу, підписано заступником Голови ФДМУ. При цьому зазначено, що Фонд державного майна України передав АТ "П`ятий експедиційний загін підводних та гідротехнічних робіт" об`єкти нерухомості, визначені у вказаному Переліку. Суди зазначили, а сторони не спростували, що у вказаному Переліку спірний Причал відсутній, а отже не був переданий до статутного капіталу АТ "П`ятий експедиційний загін підводних та гідротехнічних робіт". За таких обставин Верховний Суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що Позивач набув право власності виключно на те державне майно, яке було передано засновником до його статутного фонду. Отже спірне нерухоме майно гідротехнічна споруда Причал - не вибувало з державної власності.

На противагу таким обставинам, у справі № 909/1134/25, що розглядається судом, відповідач не був суб`єктом відносин у сфері приватизації, гребля та дериваційний канал набуті ним на підставі договору купівлі-продажу, а рибохід збудовано самостійно на виконання припису Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області.

При розгляді справи № 918/791/23, Верховний Суд у постанові від 17.07.2024 зазначив, що за положенням статті 4 Водного кодексу України до земель водного фонду належать землі, зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами, не зайнятими лісами; прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів. З огляду на вищезазначені норми права, землі, зайняті гідротехнічними спорудами, належать до земель водного фонду. Як зазначено у постанові, за твердженням позивача 09.10.2018 державний реєстратор Комунального підприємства "Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації" Рівненської обласної ради Чернацька О. В. на підставі вищевказаного свідоцтва про право власності прийняла рішення про реєстрацію права приватної власності Організації на майновий комплекс, і до складу майнового комплексу включила, зокрема, 16 земляних контурних дамб та 18 водовипусків, зведених у 1986 році, в межах земельних ділянок з кадастровими номерами :11:017:0005, :11:033:0001, :11:017:0006. 28.11.2018 Організація та Товариство уклали договір купівлі-продажу майнового комплексу. Одночасно вчинена державна реєстрація права власності Товариства на вказаний майновий комплекс. Земельні ділянки з кадастровими номерами :11:017:0005, :11:033:0001, :11:017:0006 загальною площею 18,4154 га, на яких згідно з договором купівлі-продажу розміщено майновий комплекс, належать Семидубській територіальній громаді та впродовж 2009-2020 років перебували в оренді Організації, а з 06.07.2020 передані в оренду Товариству на підставі договору оренди водних об`єктів, укладеного Рівненською ОДА та Товариством. Надалі державний реєстратор виконавчого комітету Корнинської сільської ради Рівненського району Рівненської області Левандовська А. В. за зверненням Товариства на підставі акта технічного огляду будівель та споруд рішенням від 06.05.2021 № 58009311 вчинила внесення змін (виправлення) опису вказаного майнового комплексу шляхом включення до його складу мисливського та відпочинкового будинків з мансардними поверхами площею 211,0 кв. м та 165,7 кв. м відповідно.

Таким чином, за обставинами справи № 918/791/23, первинно майновий комплекс, зареєстрований за відповідачем у цій справі, складався виключно із гідротехнічних споруд (земляних контурних дамб та водовипусків). В подальшому, новий власник включив в його склад мисливський та відпочинковий будинки з мансардними поверхами. Земельна ділянка, на якій розташоване майно, передана в оренду відповідачу за договором оренди водних об`єктів.

На противагу обставинам, встановленим у справі № 918/791/23, у справі № 909/1134/25, що розглядається судом, за ТОВ Енергоінвест зареєстровано право власності на комплекс будівель і споруд Снятинської ГЕС, в склад яких входять не лише гідротехнічні споруди гребля, дериваційний канал і рибохід, але й станція ГЕС та майстерня, а земельна ділянка, на якій вони знаходяться, за законом належить до земель енергетики, а не водного фонду.

Крім наведеного вище, ухвалюючи рішення суд також враховує, що згідно з ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

За приписами ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція)).

У відповідності до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду (Європейського суду з прав людини) як джерело права.

Оскільки у даній справі заявлено позовну вимогу про скасування державної реєстрації права власності відповідача на комплекс нерухомого майна, припинивши право власності відповідача на греблю, дериваційний канал та рибохід, то задоволення такого позову буде становити втручання у право ТОВ Енергоінвест на зазначене майно, а тому при вирішенні спору суд застосовує також і положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950 р.) та протоколів до неї, а саме досліджує наявність підстав для втручання у право власності відповідача.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява N 19336/04), § 166-168).

Критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також, чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право.

Втручання держави у право власності повинно мати нормативну основу у національному законодавстві, яке є доступним для заінтересованих осіб, чітким, а наслідки його застосування - передбачуваними.

Якщо можливість втручання у право власності передбачена законом, Конвенція надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів або штрафів.

Втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає втручання в її право власності. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Справедливий баланс не буде дотриманий, якщо особа-добросовісний набувач внаслідок втручання в її право власності понесе індивідуальний і надмірний тягар, зокрема, якщо їй не буде надана обґрунтована компенсація чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на майно (див. рішення ЄСПЛ у справах "Рисовський проти України" від 20 жовтня 2011 року (Rysovskyy v. Ukraine, заява N 29979/04), "Кривенький проти України" від 16 лютого 2017 року (Kryvenkyy v. Ukraine, заява N 43768/07)).

Критерій "пропорційності" передбачає, що втручання у право власності розглядатиметься як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. "Справедлива рівновага" передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, визначеною для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідного балансу не буде дотримано, якщо особа несе "індивідуальний і надмірний тягар".

Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності. Принцип «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Пайн Велі Девелопмент ЛТД» та інші проти Ірландії» від 23 жовтня 1991 року зазначено, що статтю 1 Першого протоколу до Конвенції можна застосувати до захисту «правомірних очікувань» щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. «Правомірні очікування» виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала усі підстави вважати, що таке рішення є дійсним, та розраховувати на певний стан речей.

Суд вважає, що у даному випадку втручання у майнові права ТОВ Енергоінвест не переслідуватиме жодної легітимної мети, оскільки гребля, дериваційний канал та рибохід спільно з будівлею ГЕС, майстернею та енергетичним обладнанням утворюють єдине ціле Снятинську гідроелектростанцію, і дані будівлі та споруди лише в сукупності надають змогу використовувати її за призначенням здійснювати генерацію електричної енергії з дотриманням вимог екологічного законодавства.

Виокремлення з такого єдиного енергогенеруючого комплексу окремих частин (греблі, дериваційного каналу та рибоходу) з визначенням на них права комунальної власності Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області не має будь-якого законного виправдання, і в той же час породить невизначеність в обов`язках власника Снятинської ГЕС щодо обслуговування, відновлення, ремонту таких складових частин гідроелектростанції (в тому числі щодо підтримання в належному стані рибоходу для дотримання екологічних вимог, щодо чого відповідачу надавалися приписи Державної екологічної інспекції в Івано-Франківському районі).

Відповідно до вимог ч. 3 статті 13 Конституції України власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Відповідно обов`язки щодо підтримання в належному стані усіх складових частин Снятинської ГЕС, в тому числі і рибоходу, який збудовано на виконання приписів державних органів за власні кошти ТОВ Енергоінвест, має нести відповідач, як власник гідроелектростанції.

Покликання прокурора на те, що власником земельної ділянки, на якій розташоване майно, є Снятинська міська рада Коломийського району, а тому реєстрація за ТОВ Енергоінвест греблі, дериваційної каналу та рибоходу перешкоджає позивачу в повному обсязі реалізовувати свої правомочності щодо володіння користування та розпорядження земельною ділянкою, суд не може визнати підставними для задоволення позовних вимог, оскільки у даній справі не заперечується право власності відповідача на інші об`єкти нерухомого майна (станція ГЕС та майстерня), земельна ділянка сформована та передана відповідачу в оренду саме для обслуговування будівель та споруд Снятинської ГЕС. З урахуванням наявності на земельній ділянці нерухомого майна відповідача, така не може бути реалізована на аукціоні на конкурентних засадах, передана в користування іншій особі, окрім власника нерухомого майна, яке на ній розміщене. Відтак реєстрація за відповідачем права власності на греблю, дериваційний канал та рибохід, які за висновком суду є складовими частинами комплексу нежитлових будівель і споруд Снятинської ГЕС ніяким чином додатково не обмежує Снятинську міську раду у правомочностях власника земельної ділянки, порівняно з тими обмеженнями, які існують у зв`язку з розташуванням на земельній ділянці нерухомого майна відповідача.

Враховуючи, що суд не встановив порушення прав та законних інтересів держави, на порушення яких покликається прокурор, а також що задоволення позовних вимог становити втручання у майнові права відповідача, яке не матиме легітимної мети, а отже буде несумісним з вимогами статті 1 Першого протоколу до Конвенції, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Оскільки в задоволенні позовних вимог суд відмовив з огляду на їх необґрунтованість, відсутні підстави вирішувати питання про застосування у спорі позовної давності.

Судові витрати.

Згідно з приписами п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України до основних засад (принципів) господарського судочинства віднесено, зокрема, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Склад та порядок розподілу судових витрат визначено главою 8 розділу I ГПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України передбачено, що судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За подання до суду прокурором позовної заяви Івано-Франківська обласна прокуратура, яка зареєстрована як юридична особа і є розпорядником бюджетних коштів, сплатила судовий збір в сумі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 1512 від 09 вересня 2025 року.

Враховуючи відмову в задоволенні позову, витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн, суд залишає за Івано-Франківською обласною прокуратурою.

Дата складення повного судового рішення: 21.01.2026.

Керуючись ст. 13, 73, 74, 86, 129, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

відмовити у задоволенні позову керівника Коломийської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області (78301, Івано-Франківська обл., Коломийський р-н, м. Снятин, пл. Незалежності України, буд. 1; ідентифікаційний код юридичної особи: 04054240) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергоінвест" (21022, Вінницька обл., Вінницький р-н, м. Вінниця, вул. Божка Олександра, буд. 16; ідентифікаційний код юридичної особи: 24895253) про скасування державної реєстрації права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоінвест» на комплекс нерухомого майна, а саме: 1) станція ГЕС, під літерою А, загальною площею 311,7 кв.м.; 2) майстерня, під літерою Б, загальною площею 220,7 кв.м.; 3) гребля, під літерою Д; 4) дериваційний канал під №1; 5) рибохід під №2, що знаходиться за адресою вул. В.Андрусяка/13а, м. Снятин Коломийського району Івано-Франківської області та розташований на земельній ділянці площею 5.8496 га як невіддільна частина вказаної ділянки з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна № 52, припинивши право власності відповідача на греблю загальною площею 593,5 кв.м.; дериваційний канал; рибохід.

Витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн залишити за Івано-Франківською обласною прокуратурою.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Вебадреса, за якою можна знайти текст судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя І.Є. Горпинюк