УХВАЛА

22 січня 2026 року

м. Київ

cправа № 910/127/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Зуєва В.А. (головуючого), Берднік І.С., Міщенка І.С.

розглянувши заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Казанцева Сергія Володимировича

про відвід колегії суддів: Зуєва В.А. (головуючого), Берднік І.С., Міщенка І.С. від розгляду справи № 910/127/21

за касаційними скаргами заступника керівника Київської міської прокуратури та Київської міської державної адміністрації

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.11.2025 (у складі колегії суддів: Гончарова С.А. (головуючого), Сибіги О.М., Тищенко О.В.)

за позовом заступника керівника Київської міської прокуратури в інтересах держави в особі Київської міської державної адміністрації (Київської міської ради)

до Національної академії внутрішніх справ

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача:

1. Товариство з обмеженою відповідальністю фірми "Резон",

2. ОСОБА_2 ,

3. ОСОБА_3 ,

4. ОСОБА_4 ,

5. ОСОБА_5 ,

6. ОСОБА_6 ,

7. ОСОБА_1

про припинення права користування земельними ділянками та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Київської міської прокуратури (далі - Прокурор) звернувся в інтересах держави в особі Київської міської державної адміністрації (Київської міської ради) (далі - позивач, КМДА) до Господарського суду міста Києва з позовом до Національної академії внутрішніх справ (далі - відповідач, НАВС), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма "Резон" (далі - третя особа, Товариство) про припинення права постійного користування відповідача земельними ділянками площею 6,196 га (кадастровий номер :90:305:0002) та площею 23,716 га (кадастровий номер :90:305:0001), які розташовані на 22-у км Харківського шосе у Дарницькому районі міста Києва, а також про зобов`язання останнього повернути вказані земельні ділянки з приведенням їх у придатний для використання стан шляхом знесення будівель і споруд.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.06.2024 позов задоволено.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.09.2024 рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2024 скасоване. Прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 17.04.2025 у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.09.2024 скасовано, рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2024 у справі № 910/127/21 залишено в силі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_6 та ОСОБА_1 звернулись до Північного апеляційного господарського суду з апеляційними скаргами на рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2024 у справі № 910/127/21, в якій просять скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2024 по справі № 910/127/21 та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову заступника керівника Київської міської прокуратури в інтересах держави в особі Київської міської державної адміністрації (Київської міської ради) до Національної академії внутрішніх справ про припинення права користування земельними ділянками та зобов`язання вчинити дії. Також просять вирішити питання щодо закриття провадження у справі № 910/127/21 на підставі пункту 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, зупинити дію рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2024 у справі № 910/127/21, долучити до матеріалів справи № 910/127/21 докази, що додані до апеляційної скарги.

За результатами розгляду заяв ОСОБА_6 та ОСОБА_1 . Північний апеляційний господарський суд постановою від 12.11.2025 вирішив апеляційні скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2024 у справі № 910/127/21- задовольнити частково, рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2024 у справі № 910/127/21 - скасувати, а провадження у справі № 910/127/21 - закрити.

Не погоджуючись із вказаною постановою заступник керівника Київської міської прокуратури та Київська міська державна адміністрація 08.12.2025 звернулися до Верховного Суду із касаційними скаргами.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 08.12.2025 у справі № 910/127/21 визначено склад колегії суддів Касаційного господарського суду: Зуєв В.А. (головуючий), Берднік І.С., Міщенко І.С.

Ухвалами Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.12.2025 було відкрито касаційне провадження за касаційними скаргами Київської міської державної адміністрації та заступника керівника Київської міської прокуратури на постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.11.2025 у справі № 910/127/21 та призначено судове засідання на 21.01.2026.

21.01.2026, після відкладення розгляду справи, через систему "Електронний суд" від представника ОСОБА_1 - адвоката Казанцева Сергія Володимировича до Суду надійшла заява про відвід колегії суддів у складі: Зуєва В.А. (головуючого), Берднік І.С., Міщенка І.С. від розгляду справи № 910/127/21.

Відповідна заява мотивована наявністю обставин, які викликають обґрунтовані сумніви стосовно неупередженості та об`єктивності вказаних суддів, а саме тим фактом, що вони вже брали участь при розгляді справи у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності та висловили свою позицію щодо правовідносин, які є предметом дослідження, коли розглянули касаційну скаргу заступника керівника Київської міської прокуратури на постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.09.2024 у цій справі.

Саме тому заявник вважає очевидним те, що судді Зуєв В.А., Берднік І.С., Міщенко І.С., які вже брали участь при розгляді цієї справи, сформували свою власну позицію щодо спірних правовідносин та зробили відносно сторін у справі певні висновки.

Розглянувши заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Казанцева Сергія Володимировича про відвід колегії суддів Зуєва В.А. (головуючого), Берднік І.С., Міщенка І.С. від розгляду справи № 910/127/21, Верховний Суд дійшов висновку про її необґрунтованість з огляду на таке.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтею 35 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 35 Господарського процесуального кодексу України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Відповідно до частини четвертої статті 35 Господарського процесуального кодексу України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Метою відводу судді або складу суду є уникнення будь-яких ситуацій, які б свідчили про зацікавленість у розгляді справи, впливали на об`єктивність під час оцінки обставин справи та прийняття у ній рішення.

З цього питання Європейський суд з прав людини зазначив, що у контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного.

У пункті 49 рішення у справі "Білуха проти України" Європейський суд з прав людини з посиланням на свою усталену практику зазначає, що наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. За суб`єктивним критерієм беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

У пункті 52 цього ж рішення щодо об`єктивного критерію зазначено, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Суд звертає увагу, що не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними й допустимими доказами.

У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного. При оцінці об`єктивного критерію окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (пункти 29, 31 рішення Європейського суду з прав людини "Газета "Україна-центр" проти України" від 15.07.2010).

Щодо суб`єктивної складової безсторонності суду заявнику необхідно подати докази фактичної наявності упередженості суддів для відводу їх від справи, оскільки існує презумпція неупередженості суддів. І тільки якщо з`являються об`єктивні сумніви щодо цього, то для відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості суддів, або їх прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Отже, самі по собі судові рішення, прийняті за участі суддів у тому ж складі, не може бути підставою для відводу без надання стороною, яка заявляє відвід, належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів проявлення зазначеним суддею саме необ`єктивності чи упередженості на користь однієї з сторін.

Відтак, сама по собі незгода ОСОБА_1 з постановою Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 17.04.2025 у цій справі не є правовою підставою для відводу суддів, які брали участь у розгляді цієї справи, в тому числі суддів Зуєва В.А., Берднік І.С., Міщенка І.С.

Оцінивши доводи, наведені у заяві про відвід колегії суддів у складі Зуєва В.А. (головуючого), Берднік І.С., Міщенка І.С. від розгляду справи № 910/127/21, та враховуючи приписи статті 35 Господарського процесуального кодексу України, Суд дійшов висновку, що заявлений представником ОСОБА_1 - адвокатом Казанцевим Сергієм Володимировичем відвід не ґрунтується на визначених законом підставах і є необґрунтованим.

За змістом частин першої-третьої статті 39 Господарського процесуального кодексу України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Крім того, Суд вважає за необхідне звернути увагу на приписи частинами першою та другою статті 43 Господарського процесуального кодексу України в яких зазначено, що учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Суд звертає увагу, що відповідно до частини третьої статті 38 Господарського процесуального кодексу України, відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

З підсистеми "Електронний суд" вбачається, що про існування обставини, на яку посилається представник ОСОБА_1 - адвокат Казанцев Сергій Володимирович як на підставу для відводу, представника заявника дізнався 25.12.2025 після отримання в особистому електронному кабінеті ухвали про відкриття касаційного провадження від 24.12.2025.

За цих умов у заявника була об`єктивна можливість звернутися з відповідною заявою про відвід у межах передбаченого законом десятиденного строку з дня отримання ним зазначеної ухвали, тобто до 05.01.2026 включно. Водночас таке звернення вчинено лише 21.01.2026.

Разом з тим, керуючись принципами справедливості, рівності сторін і необхідності забезпечення можливості реалізації процесуальних прав учасників, суд не розцінює подання як таке, що здійснене з пропуском строку, та розглядає заяву про відвід у межах заявлених у ній підстав.

З огляду на обставини подання відповідного відводу, Суд вважає за необхідне відповідно до частини третьої статті 39 Господарського процесуального кодексу України передати матеріали справи № 910/127/21 на автоматизований розподіл для визначення судді з розгляду заяви у порядку, що встановлений частиною першою статті 32 цього Кодексу.

На підставі викладеного та керуючись статтями 35, 38, 39, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

1. Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Казанцева Сергія Володимировича про відвід колегії суддів: Зуєва В.А. (головуючого), Берднік І.С., Міщенка І.С. від розгляду справи № 910/127/21 визнати необґрунтованою.

2. Передати матеріали справи на автоматизований розподіл для визначення судді з розгляду заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Казанцева Сергія Володимировича про відвід колегії суддів: Зуєва В.А. (головуючого), Берднік І.С., Міщенка І.С. від розгляду справи № 910/127/21.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Зуєв

Судді І. Берднік

І. Міщенко