УХВАЛА

20.01.2026Справа № 910/349/26
Суддя Господарського суду міста Києва Трофименко Т.Ю., розглянувши

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «БОНФАРТО РЕНТАЛС»

про забезпечення позову до подання позовної заяви

Особи, які можуть отримати статус учасника справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «БОНФАРТО РЕНТАЛС»

відповідач-1: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірина Миколаївна

відповідач-2: Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»,

відповідач-3: Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України»

УСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «БОНФАРТО РЕНТАЛС» про забезпечення позову до подання позовної заяви шляхом заборони Акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» () та Акціонерному товариству «Державний експортно-імпортний банк України» (), а також будь-яким іншим особам, що діють за їх дорученням, до набрання рішенням у справі законної сили, вчиняти дії, спрямовані на обмеження ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БОНФАРТО РЕНТАЛС» (), його працівникам, представникам, працівникам і представникам контрагентів (замовників, підрядників, постачальників), клієнтам та/чи відвідувачам можливості володіння, користування та використання у господарській діяльності: 1) нежитлового приміщення загальною площею 633,4 кв.м. на VI (шостому) поверсі торгово-розважальної частини торговельно-офісного комплексу з об`єктами громадського призначення та паркінгом за адресою: місто Київ, Спортивна площа, будинок 1-А, яке є об`єктом оренди за Договором оренди № 12-О, що був посвідчений 19 вересня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Вороною Т. С. за реєстровим номером 873; 2) нежитлового приміщення загальною площею 858,57 кв.м. або його окрему(і) частину(и) на V (п`ятому) поверсі торгово-розважальної частини торговельно-офісного комплексу з об`єктами громадського призначення та паркінгом за адресою: місто Київ, Спортивна площа, будинок 1-А, яке є об`єктом оренди за Договором оренди № 10/11-О, що був посвідчений 19 вересня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Вороною Т. С. за реєстровим номером 875, в тому числі, але не виключно шляхом заборони:

- перешкоджанню працівникам, представникам, працівникам і представникам контрагентів (замовників, підрядників, постачальників), клієнтам та/чи відвідувачам «БОНФАРТО РЕНТАЛС» () у вільному доступі до цих нежитлових приміщень;

- перешкоджанню працівникам, представникам, працівникам і представникам контрагентів (замовників, підрядників, постачальників), клієнтам та/чи відвідувачам «БОНФАРТО РЕНТАЛС» () у вільному доступі, а також підйомі/спуску ліфтами та/чи ескалаторами до/з V (п`ятого) та VІ (шостого) поверхах торгово-розважальної частини торговельно-офісного комплексу з об`єктами громадського призначення та паркінгом за адресою: місто Київ, Спортивна площа, будинок 1-А;

- перешкоджанню працівникам, представникам, працівникам і представникам контрагентів (замовників, підрядників, постачальників), клієнтам та/чи відвідувачам «БОНФАРТО РЕНТАЛС» () у вільному доступі до підземного паркінгу торговельно-офісного комплексу з об`єктами громадського призначення та паркінгом за адресою: місто Київ, Спортивна площа, будинок 1-А, ІІІ (третього) та V (п`ятого) рівнів, як до укриття цивільного захисту під час тривоги;

- припинення чи обмеження постачання до цих нежитлових приміщень електроенергії, в тому числі виробленої генераторами електричної енергії, що забезпечують постійне живлення електроенергією торговельно-офісного комплексу з об`єктами громадського призначення та паркінгом за адресою: місто Київ, Спортивна площа, будинок 1-А, за виключенням аварійної ситуації та відсутності електроенергії у торговельно-офісному комплексі з об`єктами громадського призначення та паркінгом за адресою: місто Київ, Спортивна площа, будинок 1-А, в цілому;

- припинення чи обмеження постачання до цих нежитлових приміщень теплоносія, холодоносія, води та/чи підпору свіжого повітря (притічної вентиляції), за виключенням аварійної ситуації та відсутності теплоносія, холодоносія, води чи підпору свіжого повітря (притічної вентиляції) відповідно у торговельно-офісному комплексі з об`єктами громадського призначення та паркінгом за адресою: місто Київ, Спортивна площа, будинок 1-А, в цілому;

- припинення чи обмеження забезпечення цих нежитлових приміщень каналізацією, за виключенням аварійної ситуації та відсутності каналізації у торговельно-офісному комплексі з об`єктами громадського призначення та паркінгом за адресою: місто Київ, Спортивна площа, будинок 1-А, в цілому;

- зміни замків на входах до нежитлових приміщень загальною площею 633,4 кв.м. на VI (шостому) та загальною площею 858,57 кв.м. на V (п`ятому) поверсі торгово-розважальної частини торговельно-офісного комплексу з об`єктами громадського призначення та паркінгом за адресою: місто Київ, Спортивна площа, будинок 1-А;

- відключення або блокування електронних перепусток системи контролю доступу цих нежитлових приміщень;

- обмеження електропостачання мережевого обладнання, що забезпечує комутацію із цими нежитловими приміщеннями, а також системи контролю доступу цих нежитлових приміщень;

- опечатування або блокування входів до цих нежитлових приміщень та/або до інших частин торгово-розважальної частини торговельно-офісного комплексу з об`єктами громадського призначення та паркінгом за адресою: місто Київ, Спортивна площа, будинок 1-А, які є маршрутами проходу до цих нежитлових приміщень;

- демонтаж, вилучення, переміщень чи пошкодження будь-якого належного «БОНФАРТО РЕНТАЛС» () майна, що знаходиться у цих нежитлових приміщеннях;

- вчинення будь-яких інших дій, що створюють перешкоди у володінні, користуванні та/чи використанні «БОНФАРТО РЕНТАЛС» () цих нежитлових приміщень у господарській діяльності.

В обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову заявник вказує, що він є законним користувачем приміщень (нежитлове приміщення загальною площею 633,4 кв.м. на VI (шостому) поверсі торгово-розважальної частини торговельно-офісного комплексу з об`єктами громадського призначення та паркінгом за адресою: місто Київ, Спортивна площа, будинок 1-А, та нежитлове приміщення загальною площею 858,57 кв.м. на V (п`ятому) поверсі торгово-розважальної частини торговельно-офісного комплексу з об`єктами громадського призначення та паркінгом за адресою: місто Київ, Спортивна площа, будинок 1-А, надалі також - Приміщення) за Договором оренди № 12-О, що був посвідчений 19.09.2013 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Вороною Т. С. за реєстровим номером 873, строк оренди за яким спливає - 31.12.2030 року та Договором оренди № 10/11-О, що був посвідчений 19.09.2013 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Вороною Т. С. за реєстровим номером 875, строк оренди за яким спливає 31.12.2040 року. Приміщення використовуються позивачем для діяльності закладів громадського харчування - ресторану «Меркато» («Mercato») та ресторану «Зума» («Zuma») та все влаштоване у приміщеннях майно, засобами якого забезпечується діяльність цих ресторанів, є власністю позивача.

Водночас, 26.07.2025 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. прийнято рішення про державну реєстрацію за Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та Акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» (надалі також - Банки) права власності на торговельно-офісний комплекс з об`єктами громадського призначення та паркінгом, розташований за адресою: м. Київ, Спортивна площа, буд. 1а, загальною площею 151 803,3 кв.м. (надалі - Комплекс), та на підставі такого рішення проведено державну реєстрацію права власності Банків на Комплекс. Набуття Банками права власності на Комплекс відбулось у порядку звернення на нього стягнення як на предмет іпотеки на підставі застереження про задоволення вимог Іпотекодержателів, що міститься в Іпотечному договорі, відповідно до положень статті 37 Закону України «Про іпотеку» в рахунок часткового погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Три О» перед Банками за Кредитним договором.

Також позивач зазначає, що у той же день (26.07.2025), АТ «Ощадбанк» на своєму офіційному сайті за адресою: https://www.oschadbank.ua/news/povidomlenna-vid-osadbanku-koordinatora-konsorciumu-sodo-nabutta-u-vlasnist-torgovelno-ofisnogo-kompleksu-gulliver-uproceduri-primusovogo-stangenna-borgu розмістив інформацію «Повідомлення від Ощадбанку - координатора консорціуму щодо набуття у власність торговельно-офісного комплексу Gulliver у процедурі примусового стягнення боргу», де було зазначено: «Банки пропонують усім орендарям ТОК Gulliver звернутися до юридичного радника Ощадбанку Sayenko Kharenko для переоформлення договірних відносин та повідомляють про відсутність юридичних підстав для здійснення орендних платежів на користь попереднього власника».

28 липня 2025 року АТ «Ощадбанк» на своєму офіційному сайті за адресою: https://www.oschadbank.ua/news/oficijna-zaava-osadbanku-sodo-roboti-tok-gulliver, розмістив інформацію «Офіційна заява Ощадбанку щодо роботи ТОК «Gulliver», де було зазначено: «Відповідно до законодавства про іпотеку, поточні договори оренди втратили чинність, тому Консорціум пропонує орендарям негайно звернутися до управлінської команди з метою укладення відповідних договорів.».

При цьому, заявник наголошує, що 30.10.2025 року АТ «Ощадбанк» на своєму офіційному сайті за адресою: https://www.oschadbank.ua/news/zaava-osadbanku-sodo-timcasovogo-pripinenna-roboti-torgovelno-ofisnogo-kompleksu-gulliver, розмістило інформацію «Заява Ощадбанку щодо тимчасового припинення роботи торговельно-офісного комплексу Gulliver», де було зазначено: «… власники ухвалили рішення тимчасово закрити комплекс з 22:00 30.10.2025 року …», а 31.10.2025 року охорона Комплексу, що діє під контролем або за дорученням Банків, блокувала доступ працівників, представників і відвідувачів орендаря до орендованого приміщення.

За доводами заявника, жодних підстав для обмеження для відвідування працівникам чи відвідувачам Комплексу не було, а такими діями Банки, як нові орендодавці, свідомо створюють орендареві та іншим наймачам приміщень у Комплексу штучні перешкоди у користуванні приміщеннями.

Як зазначає заявник у результаті таких дій він позбавлений можливості користуватись приміщеннями, майном, що розміщене в них, а також здійснювати правомірну господарську діяльність, виконувати договірні зобов`язання перед контрагентами тощо, не зважаючи на те, що строк дії договорів оренди не сплив і зміна власників не припиняє орендних правовідносин.

За таких обставин, Товариство з обмеженою відповідальністю «БОНФАРТО РЕНТАЛС» має намір звернутися з позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірини Миколаївни, Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» та Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» про визнання протиправними і скасування рішень приватного нотаріуса від 18.08.2025 № 80419155 та № 80424613, на підставі яких було проведено державну реєстрацію припинення іншого речового права Товариства з обмеженою відповідальністю «БОНФАРТО РЕНТАЛС» (права оренди) на Приміщення та скасування відповідних державних реєстрацій припинення права оренди Товариства з обмеженою відповідальністю «БОНФАРТО РЕНТАЛС» на Приміщення, а також заборону Банкам передавати будь-яким особам у володіння та/чи користування Приміщення на період до спливу строку оренди за Договором оренди № 12-О, що був посвідчений 19.09.2013 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Вороною Т. С. за реєстровим номером 873, Договором оренди № 10/11-О, що був посвідчений 19.09.2013 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Вороною Т. С. за реєстровим номером 875.

Відтак, заявник вважає, що невжиття запропонованих ним заходів забезпечення позову призведе до неможливості виконання рішення суду, оскільки за умови продовження блокування новими орендодавцями доступу працівників, представників, підрядників, контрагентів та відвідувачів орендаря до приміщень на момент ухвалення рішення по суті: належне орендареві майно, яке знаходиться у орендованих приміщеннях може бути демонтоване/вивезене/пошкоджене або знищене особами, які діють за завданням Банків; тривале припинення господарської діяльності заявника внаслідок неможливості використання орендованих приміщень призведе до втрати ним ключових працівників та, ймовірно, до банкрутства в цілому.

При цьому, на переконання заявника, запропоновані ним заходи забезпечення позову відповідають майбутнім позовним вимогам, для забезпечення яких вони мають вживатися.

16.01.2026 до суду від Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» надійшла заява із запереченнями проти вжиття заходів забезпечення позову до пред`явлення позову, у якій зазначено про недоведеність заявником ризиків утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог про скасування державних реєстрацій припинення речового права; недоведеність вчинення відповідачами будь-яких дій, спрямованих на пошкодження майна позивача та недоведеність фактичної наявності такого майна у Приміщеннях; невідповідність запропонованих заходів забезпечення позову можливому предмету позову. Також Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» вказувало, що заявником не було виконано вимог п. 6 ч. 1 ст. 139 ГПК України щодо надання пропозицій зустрічного забезпечення.

19.01.2026 до суду від Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» надійшли заперечення на заяву про забезпечення позову, у якій зазначено, що запропоновані Товариством з обмеженою відповідальністю «БОНФАРТО РЕНТАЛС» заходи забезпечення є неспівмірними та не забезпечать в майбутньому реалізацію чи поновлення його прав за захистом яких він має намір звернутися до суду, тоді як заходи забезпечення позову, які просить застосувати позивач свідчать виключно про бажання отримання доступу до Приміщень і зазначене не стосується предмету позову. Так, Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» стверджує, що заявником належним чином не обґрунтовано необхідність вжиття зазначених ним заходів забезпечення позову та за яких умов невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому.

При цьому, Банки зазначали про те, що закриття Комплексу було пов`язане саме з діями колишнього його власника - ТОВ «Три О», які несли суттєві ризики для функціонування ТОК «Gulliver», створювали загрозу відвідувачам та представникам орендарів. Таке зупинення роботи Комплексу призвело до зупинення діяльності усіх орендарів без будь-яких виключень, що є загальновідомою інформацією. Водночас, до певної частини комплексу вже надано доступ відвідувачам, наразі для забезпечення функціонування всього комплексу закуповується та встановлюється необхідне обладнання, обслуговуючі підрядні організації проводять додаткові обстеження та тестування всіх систем: енергетичного та газового обладнання, вентиляційних систем, систем водопостачання та водовідведення тощо.

Водночас, Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» просив здійснювати розгляд заяви про забезпечення позову в судовому засіданні з викликом сторін.

Так, відповідно до ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, що подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Суд, ознайомившись із матеріалами заяви про забезпечення позову та запереченнями на таку заяву, не вбачає необхідності у наданні додаткових доказів та пояснень, а відтак, і існування виняткового випадку для призначення заяви до розгляду в судовому засіданні з викликом сторін.

Розглянувши заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви, а також врахувавши заперечення Банків щодо такої заяви, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Положення зазначеної норми пов`язують вирішення питання про забезпечення позову з обґрунтуванням обставин необхідності такого забезпечення в контексті положень статті 73 ГПК України, яке (забезпечення) застосовується в якості гарантії задоволення вимог позивача.

Частиною 1 ст. 137 ГПК України визначено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

При цьому сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення у майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

Відповідний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 753/22860/17.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість вчинення відповідачем певних дій не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами щодо наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 в справі №753/22860/17).

Водночас, якщо позивач звертається до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18.

В будь-якому випадку, особа, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову слід враховувати, що такими заходами не повинні застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

У постанові від 19.12.2024 у справі № 910/6192/24 Верховний Суд дійшов висновку про те, що не існує універсального алгоритму застосування заходів забезпечення позову, оскільки їх вжиття (або відмова у такому) знаходиться у прямій залежності від фактичних обставин кожного конкретного господарського спору. Сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Разом з тим, законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення з заявою про забезпечення позову, а тому суди в кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет належності, допустимості, вірогідності та достовірності (див. також постанови Верховного Суду від 04.09.2024 у справі № 915/249/24, від 15.01.2025 у справі № 904/1803/24).

Господарський суд, відповідно до ст. 86 ГПК України, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Наведена норма зобов`язує суд у кожному конкретному випадку оцінювати наявні докази в їх сукупності, з урахуванням повноти встановлення всіх обставин справи, які необхідні для правильного вирішення спору.

Вивчивши наведені заявником доводи та дослідивши подані в їх обґрунтування докази, суд вважає, що у даному випадку заявником належним чином не підтверджено наявність умов для застосування заходів до забезпечення позову.

Так, надавши оцінку доводам заявника, суд встановив, що заявник не погоджується з обмеженням доступу Банками до Приміщень, які позивач орендує відповідно до Договору оренди № 12-О, що був посвідчений 19.09.2013 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Вороною Т. С. за реєстровим номером 873 та Договору оренди № 10/11-О, що був посвідчений 19.09.2013 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Вороною Т. С. за реєстровим номером 875, припиненням електропостачання, забезпечення приміщень кондиціонуванням та вентиляцією, водопостачанням і каналізацією тощо.

Водночас, як зазначає заявник, останній планує звернутися до суду з позовом про визнання протиправними і скасування рішень державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірини Миколаївни, про державну реєстрацію прав, скасування державних реєстрацій припинення речового права та заборону АТ «Ощадбанк» та АТ «Державний експортно-імпортний банк України» передавати будь-яким особам у володіння та/чи користування спірні приміщення.

Суд зазначає, що заходи забезпечення позову, які позивач просить суд вжити за поданою заявою, не є адекватними та співмірними майбутньому способу захисту.

Так, суд вирішує питання щодо визначення можливих наслідків невжиття заходів забезпечення у формі істотного ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту або поновлення порушених прав позивача (необхідна умова для застосування заходів забезпечення позову), виключно в межах позовних вимог, тобто в межах способу захисту (предмету позову), з яким позивач звернувся чи має намір звернутися до суду, з огляду на приписи ст. 5, ч. 1 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України.

Суд звертає увагу, що майбутній позов стосуватиметься скасування рішень про державну реєстрацію припинення речового права та заборони передачі приміщень іншим особам у володіння чи користування, а тому визнати наведені заявником заходи забезпечення позову, які фактично виходять за межі майбутнього позову, суд не може.

При цьому, зазначаючи про ризик пошкодження чи вивезення Банками з Приміщень майна заявника, яке належить йому на праві власності та використовується у господарській діяльності, Товариство з обмеженою відповідальністю «БОНФАРТО РЕНТАЛС» не надає жодних доказів реального вчинення Банками таких дій. До того ж, суд зауважує, що майбутні позовні вимоги не стосуватимуться будь-якого рухомого майна заявника, про яке йдеться у заяві про забезпечення позову, що додатково свідчить про невідповідність заходів забезпечення предмету майбутнього позову.

Суд зазначає, що заявником взагалі не надано жодних доказів перешкоджання саме Банками у користуванні заявником спірними приміщеннями, тоді як із долучених самим заявником доказів (розміщена на офіційному веб-сайті 30.10.2025 заява АТ «Ощадбанк») вбачається, що відповідні перешкоди у належному користуванні Комплексом вчиняються колишнім його власником, про що також зазначали Банки у своїх запереченнях щодо заяви про забезпечення позову. При цьому, відповідне зупинення роботи Комплексу та неможливість у зв`язку з цим використовувати комерційні приміщення стосувалось не лише Товариства з обмеженою відповідальністю «БОНФАРТО РЕНТАЛС», а й інших орендарів.

Водночас, доводи заявника про те, що тривале припинення його господарської діяльності внаслідок неможливості використання орендованих приміщень може призвести до банкрутства, суд не може визнати достатньо обґрунтованими для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки такі обставини є лише ризиком підприємницької діяльності самого заявника.

Отже, суд доходить висновку, що вказані заявником заходи забезпечення позову не зможуть забезпечити ефективний захист та поновлення порушених прав позивача в контексті вказаного позивачем способу захисту.

Відтак, за переконанням суду, заява про забезпечення позову є необґрунтованою та безпідставною, а заявлені заходи забезпечення позову не є співмірними із майбутніми позовними вимогами, не пов`язані з предметом спору.

Таким чином, за відсутності доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування обраних заявником заходів до забезпечення позову, суд відмовляє у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись статтями 136-137, 140, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «БОНФАРТО РЕНТАЛС» про забезпечення позову до подання позовної заяви відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання 20.01.2026 та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Суддя Т.Ю. Трофименко