РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.01.2026Справа № 925/1193/25
За позовом Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва"

до Фізичної особи-підприємця Гангур Ярослава Васильовича

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Дніпровська районна в місті Києві державна адміністрація

про стягнення 201419,38 грн

Суддя Усатенко І.В.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва" звернулось до Господарського суду Черкаської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Гангур Ярослава Васильовича про стягнення 201419,38 грн, з яких 165723,44 грн - сума основного боргу, пеня - 19910,07 грн, інфляційні втрати - 12223,06 грн, 3 % річних - 3562,81 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором оренди № 611/1 від 28 січня 2022 року нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 30.09.2025 позовні матеріали були передані за виключною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.10.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Встановлено сторонам строки на подання заяв по суті спору. Залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Дніпровську районну в місті Києві державну адміністрацію.

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № R70 ухвала суду про відкриття провадження у справі була отримана відповідачем 08.11.2025.

Враховуючи викладене вище, відповідач повідомлений про розгляд справи належним чином, проте не скористався своїм право на подання відзиву. Про наслідки не подання відзиву був повідомлений ухвалою суду про відкриття провадження у справі.

Приписами ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

28.01.2022 між Дніпровською районною в місті Києві державною адміністрацією (Орендодавцем), Фізичною особою - підприємцем Гангур Ярославом Васильовичем (Орендарем) та Комунальним підприємством "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва" (Балансоутримувачем) укладено договір № 611/1 оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, згідно п. 1.1 якого орендодавець та балансоутримувач передають, а орендар приймає у строкове платне користування майно, зазначене у п. 4. Умов, вартість якого становить суму, визначену у п. 6 умов.

Об`єкт оренди визначений у підпункті 4.1 пункту 4 розділу І договору оренди як нежитлове приміщення (сміттєзбірник) загальною площею 15,00 кв м, за адресою: м. Київ, проспект Соборності, 1.

Процедура, в результаті якої майно отримано в оренду - аукціон (підпункт 5.1 пункту 5 розділу І договору оренди).

В підпункті 9.1 пункту 9 розділу І договору оренди визначено суму орендної плати у розмірі 10025,00 грн.

Строк договору оренди - 5 років з дати набрання чинності цим договором (підпункт 12.1 пункту 12 розділу І договору оренди).

Згідно пункту 16 розділу І договору оренди співвідношення розподілу орендної плати станом на дату укладення договору - 100% балансоутримувачу, 0% - державному бюджету.

Невід`ємною частиною договору оренди є Акт приймання-передачі в оренду нерухомого майна, що знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Соборності, 1.

Відповідно до п. 2.1 договору орендар вступає у платне користування майном у день підписання акта приймання-передачі.

Так, згідно наявного в матеріалах справи Акту приймання-передачі в оренду нерухомого майна від 28.01.2022, відповідачу на виконання умов договору оренди передано в користування нежитлове приміщення (сміттєзбірник) загальною площею 15,00 кв.м, за адресою: м. Київ, проспект Соборності, 1.

Орендна плата становить суму, визначену у п. 9.1 умов. Нарахування податку на додану вартість на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством (п. 3.1 договору оренди).

У відповідності до пункту 3.2 договору оренди орендна плата перший місяць оренди визначається з урахуванням таких особливостей: якщо між датою визначення орендної плати за базовий місяць (визначений відповідно до пункту 9.1 Умов) і датою підписання акта приймання-передачі майна минуло більше як один повний календарний місяць, то розмір орендної плати за перший місяць оренди встановлюється шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції у місяцях, що минули з дати визначення орендної плати за базовий місяць; орендна плата за другий і кожний наступний місяці оренди визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Орендна плата сплачується Орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності щомісячно не пізніше 15 числа поточного місяця (п. 3.3 договору оренди).

Орендар сплачує орендну плату на підставі рахунків Балансоутримувача, які надсилаються не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати платежу, та протягом п`яти днів передає Орендарю акт виконаних робіт на надання орендних послуг (п. 3.4 договору оренди).

На виконання зазначеного пункту договору оренди позивачем було виставлено відповідачу рахунки-фактури: № 1122 від 10.02.2022 на суму 6869,33 грн, № 1061 від 15.01.2024 на суму 8002,33 грн, № 934 від 12.02.2024 на суму 8034,34 грн, № 958 від 11.03.2024 на суму 8058,44 грн, № 1044 від 10.04.2024 на суму 8098,73 грн, № 1062 від 13.05.2024 на суму 8114,93 грн, № 1101 від 11.06.2024 на суму 8163,61 грн, № 1062 від 11.07.2024 на суму 8343,22 грн, № 1029 від 12.08.2024 на суму 8343,22 грн, № 1005 від 11.09.2024 на суму 8393,28 грн, № 929 від 14.10.2024 на суму 8519,17 грн, № 1220 від 11.11.2024 на суму 8672,52 грн, № 1296 від 12.12.2024 на суму 8837,30 грн, № 961 від 14.01.2025 на суму 13441,52 грн, № 762 від 11.02.2025 на суму 13602,83 грн, № 327 від 13.03.2025 на суму 13711,64 грн, № 1243 від 16.04.2025 на суму 4707,66 грн, № 921 від 12.05.2025 на суму 9343,15 грн, № 1157 від 11.06.2025 на суму 9464,62 грн, № 973 від 14.07.2025 на суму 9540,34 грн, № 900 від 12.08.2025 на суму 9521,26 грн. Загальна сума виставлених та долучених матеріалів справи рахунків становить 189783,44 грн.

Також позивач долучив до матеріалів справи акти виконаних робіт за період з лютого 2022 по серпень 2025, підписані та скріплені печаткою позивача.

Пунктами 3.8-3.9 договору оренди встановлено, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, стягується Балансоутримувачем. Балансоутримувач може звернутися із позовом про стягнення орендної плати та інших платежів за цим договором, з якими у Орендаря є заборгованість. Сторона, в інтересах якої подається позов, може компенсувати іншій стороні судові і інші витрати, пов`язані з поданням позову. На суму заборгованості Орендаря із сплати орендної плати нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення перерахування орендної плати.

У пункті 11 договору оренди встановлена відповідальність і вирішення спорів за договором.

Так, за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором Сторони несуть відповідальність згідно із законом та договором. Стягнення заборгованості з орендної плати, пені та неустойки (за наявності), передбачених цим договором, може здійснюватися на підставі рішення суду.

За твердженням позивача, у період з лютого 2022 по серпень 2025 відповідач неналежним чином виконував взяті на себе обов`язки зі своєчасної та повної оплати орендних платежів, перерахувавши позивачеві грошові кошти в сумі лише 24060,00 грн. Зазначені кошти зараховані позивачем в оплату орендних платежів за лютий 2022, січень та лютий 2024 і частково за березень 2024 у сумі 1154,00 грн.

З урахуванням загальної вартості наданих послуг з оренди у сумі 189783,44 грн та часткової оплати у розмірі 24060,00 грн, вартість не сплачених послуг складає 165723,44 грн.

Позивач листами від 05.11.2024 № 103/45-4346, від 21.01.2025 № 103/45-271/1 звертався до відповідача з претензіями № 05/11-2024 та № 438 від 21.01.2025, які були отримані відповідачем та адвокатом відповідача Авдєєвим Б.М.

Відповідач відповідей на претензії не надав, суму заборгованості не сплатив.

У зв`язку з невиконання належним чином обов`язку щодо своєчасної сплати грошових коштів позивач звернувся до суду з даним позовом.

Як вбачається з укладеного між сторонами договору, за своє правовою природою даний договір є договором оренди державного майна, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 58 Цивільного кодексу України та Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди). Особливості найму (оренди) державного і комунального майна встановлюються Законом України "Про оренду державного та комунального майна".

Згідно ст 762 ЦК України за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за найм (оренду) майна може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за найм (оренду) майна встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за найм (оренду) майна. Наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

За період з березня 2022 по грудень 2023 орендна плата відповідачу не нараховувалась відповідно до рішення Київської міської ради № 4551/4592 від 30.03.2022 "Про деякі питання комплексної підтримки суб`єктів господарювання міста Києва під час дії воєнного стану, введеного указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-ІХ".

Орендна плата нараховувалась з урахуванням пункту 19.11 рішення Київської міської ради від 14.12.2023 № 7531/7572 (із змінами та доповненнями) "Про бюджет міста Києва на 2024 рік", згідно якого установлено, що на період з 01.01.2024 до 30.12.2024 розмір орендної плати за користування комунальним майном територіальної громади міста Києва становить 50 % від визначеної у договорах оренди комунального майна територіальної громади міста Києва.

Орендна плата у розмірі 75% від визначеної у договорі орендної плати нараховувалась відповідачу в період з січня по березень 2025 року на підставі рішення Київської міської ради від 05.12.2024 № 424/10232 "Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 14.12.2023 № 7531/7572 "Про бюджет міста Києва на 2024 рік".

Орендна плата у розмірі 50% від визначеної у договорах оренди нараховується в період з 01.03.2025 по 31.12.2025 на підставі рішення Київської міської ради від 30.01.2025 № 21/10488 "Про особливості нарахування орендної плати за договорами оренди суб`єктам господарювання під час дії воєнного стану в Україні та внесення змін до деяких рішень Київської міської ради".

За змістом ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, матеріалами справи підтверджено надання позивачем відповідачу послуг з оренди комунального майна в період з лютого 2022 року по серпень 2025 року на суму 189783,44 грн, з яких відповідачем оплачено 24060,00 грн.

Орендна плата сплачується Орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності щомісячно не пізніше 15 числа поточного місяця (п. 3.3 договору оренди).

Отже станом на день розгляду справи, відповідач зобов`язаний був оплатити вартість оренди за період з лютого 2022 року по серпень 2025 у повному обсязі.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач належним чином не виконував свої обов`язки зі сплати орендної плати за орендоване майно, у зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість у розмірі 165723,44 грн внаслідок чого вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Позивач також просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 3562,81 грн та втрати від інфляції у розмірі 12223,06 грн за період з 16.03.2024 по 31.08.2025.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у справі № 910/12604/18 від 01.10.2019).

Згідно ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч. 5 ст. 254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

При здійсненні розрахунку позивачем не було враховано, що в частині місяців останній день строку оплати припадав на вихідний день, а тому він мав бути перенесений на перший робочий день. Суд здійснив перерахунок 3% річних за загальний визначений позивачем період з 16.03.2024 по 31.08.2025 з урахуванням приписів ст. 253, 254 ЦК України. Згідно перерахунку суду з відповідача підлягають стягненню 3 % річних у розмірі 3550,85 грн.

Означені вище неточності у визначенні періодів, не вплинули на розрахунок втрат від інфляції з огляду на спосіб їх нарахування. Згідно розрахунку суду, сума втрат від інфляції є більшою, ніж заявляє позивач, а оскільки, суд позбавлений повноважень виходити за межі позовних вимог згідно ст. 237 ГПК України, з відповідача підлягають стягненню втрати від інфляції у визначеному позивачем розмірі - 12223,06 грн.

Позивачем також заявлено до стягнення з відповідача пеню у розмірі 19910,07 грн за загальний період з 16.03.2024 по 31.08.2025 з обмеженням періоду нарахування в межах 6 місяців, нарахованої на підставі пункту 3.9 Договору по кожному рахунку окремо.

Згідно п. 3.9 договору оренди на суму заборгованості Орендаря із сплати орендної плати нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення перерахування орендної плати.

Згідно з положеннями статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

В частині нарахування пені, позивачем також не дотримано приписів ст. 253, 254 ЦК України, що призвело до невірного визначення періоду нарахування пені за червень, вересень, грудень 2024 року та лютий, березень, червень 2025.

Згідно перерахунку суду, зробленого з урахуванням приписів ст. 253, 254 ЦК України, в межах визначених позивачем періодів, з відповідача підлягає стягненню пеня у розмірі 19832,86 грн.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 78 ГПК України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У зв`язку з наведеними обставинами суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно пункту 3 частини 4 статті 238 ГПК України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.03.2018 у справі № 910/13407/17.

З огляду на викладене, всі інші доводи та міркування учасників судового процесу залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані та безпідставні.

Відповідач не скористався правом на подання відзиву, про наслідки був повідомлений ухвалою суду про відкриття провадження у справі.

Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на Відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 73-79, 86, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Гангур Ярослава Васильовича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва" (02002, м. Київ, вул. Челябінська, 9-Г, ідентифікаційний код: 39606435) заборгованість з орендної плати у розмірі 165723 (сто шістдесят п`ять тисяч сімсот двадцять три) грн 44 коп., 3% річних у розмірі 3550 (три тисячі п`ятсот п`ятдесят) грн 85 коп., втрати від інфляції у розмірі 12223 (дванадцять тисяч двісті двадцять три) грн 06 коп., пеню у розмірі 19832 (дев`ятнадцять тисяч вісімсот тридцять дві) грн 86 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3026 (три тисячі двадцять шість) грн 66 коп.

3. В частині позовних вимог про стягнення пені у розмірі 77,21 грн та 3% річних у розмірі 11,96 грн - відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя І.В.Усатенко