ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" січня 2026 р.м. ХарківСправа № 922/3572/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калантай М.В.

при секретарі судового засідання Почуєвій А.А.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія "Орієнтир", м. Львів
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Екскомбуд", м. Харків
про стягнення 1 656 201,93 грн.
за участю представників:

від позивача: Нагорняк І.М.

від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія "Орієнтир" (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Екскомбуд" (надалі - відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 1656201,93грн.

На підтвердження позовних вимог позивач посилається на те, що умовами мирової угоди, затвердженої ухвалою Господарського суду Львівської області від 26.08.2025 у справі №914/1619/25, визначено обов`язок ТОВ "Інвестиційна компанія "Орієнтир" сплатити на користь Львівської міської ради безпідставно збережені кошти пайового внеску на розвиток інфраструктури у загальному розмірі 2044693,74грн., з яких: 1373582,63грн. - сума основного боргу; 551891,66грн. - інфляційні втрати; 119219,45грн. 3% річних. В той же час, ТОВ "Екскомбуд" відповідно до договору про співпрацю від 15.08.2014 та додаткової угоди від 18.02.2015 до цього договору, що були укладені між вказаним товариством та ТОВ "Інвестиційна компанія "Орієнтир", має обов`язок здійснити на користь позивача компенсацію 81% усієї суми пайових внесків у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м.Львова. Однак відповідач у встановлений договором строк свій обов`язок не виконав, а тому ТОВ "Інвестиційна компанія "Орієнтир" просить стягнути з ТОВ "Екскомбуд" на свою користь 81% від суми пайової участі у загальному розмірі 1656201,93грн., згідно з наступним розрахунком: 1373582,63грн. х 81% = 1112601,94грн. (частка пайової участі); 551891,66грн. х 81% = 447032,24грн. (частка інфляційних втрат); 119219,45грн. х 81% = 96567,75грн. (частка 3 % річних).

Ухвалою від 13.10.2025 дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 12.11.2025.

У підготовчому засіданні 12.11.2025 судом без оформлення окремого документа постановлено ухвалу про продовження строку підготовчого провадження на тридцять днів, відкладення підготовчого засідання на 03.12.2025.

Проте призначене на 03.12.2025 підготовче засідання не відбулося через технічну несправність системи відеоконференцзв`язку, що підтверджується Актом про несправність (неналежне функціонування) системи відеоконференцзв`язку від 03.12.2025. У зв`язку з цим, ухвалою від 03.12.2025 підготовче засідання призначено на 19.12.2025.

У підготовчому засіданні 19.12.2025 судом без оформлення окремого документа постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті, судове засідання призначено на 07.01.2026.

Представник позивача в судовому засіданні 07.01.2026 підтримала доводи, викладені в позовній заяві, просила позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав, свого представника в судове засідання не направив.

Суд зазначає, що згідно з положеннями частини 6 статті 6 ГПК України відповідач повинен був зареєструвати свій електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку, однак даний обов`язок не виконав.

Частиною 11 статті 242 ГПК України визначено, що у разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Отже, ухвали суду у даній справі надсилалися відповідачу засобами поштового зв`язку за адресою його місцезнаходження, яка зазначена у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 61045, м.Харків, вул.Яроша Отакара, буд.18А.

За вказаною адресою відповідачу направлялися копії ухвал від 13.10.2025, 12.11.2025, 03.12.2025, 19.12.2025, які були повернуті до суду у зв`язку із відсутністю адресата за вказаною адресою, у тому числі ухвала від 19.12.2025 повернута до суду з відповідною довідкою поштової установи від 27.12.2025.

Згідно з частиною 4 статті 120 ГПК України ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п`ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії.

При цьому, відповідно до пунктів 4, 5 частини 6 статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Враховуючи наведені приписи чинного законодавства, копія ухвали від 19.12.2025 вважається врученою відповідачу 27.12.2025, а тому суд приходить до висновку про належне повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання.

Пунктом 1 частини 3 статті 202 ГПК України встановлено, що у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання.

Частиною 9 статті 165 ГПК України встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами та за відсутності представника відповідача.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно і повно дослідивши надані до матеріалів справи докази, суд встановив наступне.

15 серпня 2014 року між позивачем, як Стороною-1, та відповідачем, як Стороною-2, укладено договір про співпрацю (надалі - Договір), за умовами якого Сторони домовились про спільну реалізацію проекту щодо спорудження об`єкту будівництва - житлового комплексу орієнтовною площею 40000-45000 кв.м. з інженерними мережами та спорудами за адресою: м. Львів, вул.Залізнична,7 (кадастровий номер земельної ділянки :02:005:0026.).

Так, відповідно до п. 1.2 Договору, оскільки Сторона-1 виступає первинним замовником-забудовником, то в рамках цього Договору Сторона-1 передає, а Сторона-2 приймає на себе частину функцій замовника-забудовника при будівництві та реалізації Об`єкта, у обсягах та порядку, що визначені умовами Договору, а також відповідними довіреностями, що є невід`ємною частиною цього Договору, для досягнення наступної мети: проектування, будівництво, введення в експлуатацію та передача Об`єкта на баланс експлуатаційній організації.

Згідно з п. 2.1 Договору Сторони погодили, що вони спільно набувають майнові права на Об`єкт який будується з врахування наступного:

- Сторона-1 (Позивач) в установленому порядку, набуває майнових прав та прав власності на приміщення (квартири, паркомісця, нежитлові приміщення, тощо) в розмірі 19 (дев`ятнадцять) % збудованого Об`єкту (квартири, паркомісця, офіси, інші нежитлові приміщення) (підп. 2.1.1. Договору).

- Сторона-2 (Відповідач) в установленому порядку, набуває майнових прав та прав власності на приміщення (квартири, паркомісця, нежитлові приміщення, тощо) в розмірі 81 (вісімдесят один) % збудованого Об`єкту (квартири, паркомісця, офіси, інші нежитлові приміщення). (підп. 2.1.2. Договору).

18 лютого 2015 року сторонами було укладено Додаткову угоду до Договору, відповідно до п. 2 якої Сторона-2 (ТОВ "Екскомбуд") зобов`язується на першу вимогу Сторони-1 (ТОВ "Інвестиційна компанія "Орієнтир"), але не пізніше 3-х робочих днів з моменту отримання повідомлення від Сторони-1, здійснити компенсацію 81 (вісімдесят одного) відсотка усієї суми пайових внесків у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Львова, на користь Сторони-1, шляхом перерахування коштів на банківський рахунок Сторони-1.

Зважаючи на те, що статтю 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" було виключено на підставі Закону №132-IX від 20.09.2019 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", обов`язок укладати з органом місцевого самоврядування договір про сплату пайової участі був скасований.

Водночас підпунктами 1, 3, 4 пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №132-IX від 20.09.2019 р. було визначено розмір і порядок сплати пайової участі для створення і розвитку інфраструктури населених пунктів, у тому числі для замовників будівництва об`єктів, будівництво яких розпочато у попередні роки, якщо станом на 01.01.2020 вони не були введені в експлуатацію і договори про сплату пайової участі не укладалися.

З наданих позивачем доказів вбачається, що Львівська міська рада звернулася до Господарського суду Львівської області з позовом до ТОВ "Інвестиційна компанія "Орієнтир" про стягнення заборгованості безпідставно збережених коштів пайової участі, внаслідок чого Господарським судом Львівської області було відкрите провадження у справі № 914/1619/25.

За результатами розгляду даної справи, ухвалою Господарського суду Львівської області від 26.08.2025 у справі № 914/1619/25 було затверджено мирову угоду, якою визначено обов`язок ТОВ "Інвестиційна компанія "Орієнтир" сплатити на користь Львівської міської ради безпідставно збережені кошти пайового внеску на розвиток інфраструктури у зв`язку з будівництвом багатоквартирного житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями у рівні першого поверху у кварталі багатоповерхової житлової забудови "Веселка" на вул. Залізничній, 7 у м.Львові (будинок №9 на генплані" (замовник об`єкта - ТОВ "Інвестиційна компанія "Орієнтир"" () у загальному розмірі 2044693,74 грн, з яких: 1373582,63 грн - сума основного боргу; 551 891,66 грн - інфляційні втрати; 119 219,45 грн - 3% річних.

Згідно з частиною 4 статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Слід зазначити, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Екскомбуд" було залучене до справи №914/1619/25 як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, що підтверджується ухвалою Господарського суду Львівської області від 01.07.2025. Отже, ТОВ "Екскомбуд" було відомо про дану справу, та обов`язки що виникають зі сплати пайової участі, та було надано можливість надавати пояснення у справі.

Таким чином, у ТОВ "Екскомбуд" відповідно до п. 2 Додаткової угоди від 18.02.2015 виник обов`язок компенсувати та сплатити на користь ТОВ "Інвестиційна компанія "Орієнтир" 81 % від суми пайового внеску.

Розмір 81 % від суми пайової участі у справі № 914/1619/25 становить 1656201,93грн, що підтверджується наступним розрахунком:

1 373 582,63 грн х 81 % = 1 112 601,94 грн (частка пайової участі);

551 891,66 грн х 81 % = 447 032,24 грн (частка інфляційних втрат);

119 219,45 грн х 81 % = 96 567,75 грн (частка 3 % річних).

Таким чином, загальна сума зобов`язання ТОВ "Екскомбуд" на користь ТОВ "Інвестиційна компанія "Орієнтир" становить 1 656 201,93 грн.

01 вересня 2025 року, відповідно до умов Додаткової угоди від 18.02.2015, позивач звернувся до відповідача з вимогою №01/25 від 01.09.2025 про сплату (відшкодування) 81% суми пайових внесків у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Львова, у розмірі 1 656 201,93 грн, шляхом перерахування коштів на банківський рахунок позивача протягом трьох робочих днів з моменту отримання цієї вимоги, що підтверджується поштовим відправленням № 999.

Однак 19.09.2025 поштове відправлення 999 було повернуто позивачу з причин закінчення встановленого терміну зберігання, що підтверджується трекінгом відправлень АТ "Укрпошта".

До даного часу відповідач всупереч умовам Договору про співпрацю та Додаткової угоди до нього вищевказані кошти в загальному розмірі 1656201,93грн. на користь позивача не сплатив.

Враховуючи невиконання відповідачем своїх договірних зобов`язань, позивач звернувся до Господарського суду Харківської області з даним позовом, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь 1656201,93грн. заборгованості.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 ЦК України).

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 1130 ЦК України встановлено, що за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов`язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові.

Умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності (ч.2 ст.1131 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що у ТОВ "Інвестиційна компанія "Орієнтир" за умовами мирової угоди, затвердженої ухвалою Господарського суду Львівської області від 26.08.2025 у справі №914/1619/25, має зобов`язання щодо сплати на користь Львівської міської ради безпідставно збережених коштів пайового внеску на розвиток інфраструктури у зв`язку з будівництвом багатоквартирного житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями у рівні першого поверху у кварталі багатоповерхової житлової забудови "Веселка" на вул. Залізничній, 7 у м.Львові у загальному розмірі 2044693,74грн, з яких: 1373582,63 грн - сума основного боргу; 551 891,66 грн - інфляційні втрати; 119 219,45 грн - 3% річних.

Відповідно, у відповідача, згідно з умовами Додаткової угоди від 18.02.2015 до Договору про співпрацю від 15.08.2014 та на підставі вимоги №01/25 від 01.09.2025, існує обов`язок здійснити на користь позивача компенсацію 81% усієї суми пайових внесків у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Львова в загальному розмірі 1656201,93грн.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі статями 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідачем не надано суду та в матеріалах справи відсутні докази здійснення на користь позивача компенсації 81% усієї суми пайових внесків у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Львова.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

У зв`язку з цим, суд вважає позовні вимоги про стягнення 1656201,93грн. заборгованості законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 2 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є змагальність сторін.

Частиною 3 статті 13 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд наголошує, що відповідно до частини 4 статті 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином, оскільки відповідач не надав суду жодних доказів, які б спростовували наведені у позові обставини, судом здійснено розгляд справи з урахуванням наявних у ній матеріалів, які підтверджують правомірність вимог позивача.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 129, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Екскомбуд" (61045, м.Харків, вул.Яроша Отакара, буд.18А, код 32893635) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія "Орієнтир" ( 79018, м.Львів, вул.Голубовича С., буд.34, офіс 62, код 32435,93грн. заборгованості, 19874,42грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено "19" січня 2026 р.

СуддяМ.В. Калантай