ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" січня 2026 р. Справа № 910/4503/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Буравльова С.І.

Корсака В.А.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління справами ІНФОРМАЦІЯ_1

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.06.2025 про виправлення описки та відмову в ухваленні додаткового рішення

у справі № 910/4503/25 (суддя Пукас А.Ю.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФОРМАЦІЯ_2"

до Головного управління справами ІНФОРМАЦІЯ_1

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНФОРМАЦІЯ_2» (далі - позивач; ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_2»; заявник) з позовом до Головного управління справами ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі - відповідач; ГУ ІНФОРМАЦІЯ_3; апелянт; скаржник) про стягнення заборгованості за спожиту у вересні 2023 року електроенергію за договором про постачання електричної енергії споживачу № -08/2023/1016 від 31.08.2023 у розмірі 541 632,50 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.06.2025 у справі № 910/4503/25 позов ТОВ "ІНФОРМАЦІЯ_2" задоволено. Стягнуто з Головного управління справами ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ТОВ "ІНФОРМАЦІЯ_2" заборгованість - ІНФОРМАЦІЯ_4

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.06.2025 у справі № 910/4503/25 виправлено описку, допущену судом при підготовці рішення від 16.06.2025 у справі № 910/4503/25 шляхом викладення пункту його резолютивної частини наступним чином: "Стягнути з Головного управління справами ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ТОВ "ІНФОРМАЦІЯ_2" заборгованість - 541 632 (п`ятсот сорок одна тисяча шістсот тридцять дві) грн 50 коп, судовий збір - 6 499 (шість тисяч чотириста дев`яносто дев`ять) грн 59 коп. та витрати на професійну допомогу - 46 000 (сорок шість тисяч) грн.". У задоволенні заяви ТОВ "ІНФОРМАЦІЯ_2" про ухвалення додаткового рішення та стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.

Як зазначено місцевим господарським судом, 17.06.2025 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшла заява про ухвалення додаткового рішення та стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Враховуючи обґрунтування поданої позивачем заяви, судом першої інстанції встановлено, що рішенням Господарського суду міста Києва від 16.06.2025 у справі № 910/4503/25 розглянуто питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу, про що зазначено в мотивувальній частині останнього. Так, враховуючи фіксований розмір витрат, реальність їх понесення позивачем, суд першої інстанції дійшов висновку щодо необхідності їх відшкодування стороною відповідача в повному обсязі.

Місцевий господарський суд вказав, що при виготовленні повного тексту рішення суду від 16.06.2025 в пункті 2 резолютивної частини останнього помилково не зазначено про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 46 000 грн, що свідчить про наявність підстав для виправлення описки у цій частині.

Не погоджуючись з ухвалою місцевого господарського суду, Головне управління справами ІНФОРМАЦІЯ_1 09.07.2025 звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.06.2025 у справі № 910/4503/25.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржувана ухвала є незаконною, оскільки суд 1-ої інстанції змінив зміст судового рішення під виглядом виправлення описки. Зокрема, в даному випадку, як вбачається з тексту зазначеної ухвали та змісту рішення Господарського суду міста Києва від 16.06.2025 у справі № 910/4503/25, в резолютивній частині рішення не міститься інформація про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Вказане, на думку скаржника, свідчить про те, що відповідне питання не було вирішене судом у резолютивній частині рішення, яка має юридичну силу для виконання, і тому не може вважатися технічною або граматичною опискою.

Апелянт зазначає, що внесені судом першої інстанції виправлення не є опискою, а є невирішеним питанням, що згідно з частиною першою статті 244 ГПК України, має вирішуватись через ухвалення додаткового рішення, а не виправленням описки, оскільки таке виправлення описки становить доповнення резолютивної частини новим змістом, що є суттєвою зміною змісту судового рішення.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.10.2025 апеляційну скаргу Головного управління справами ІНФОРМАЦІЯ_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.06.2025 у справі № 910/4503/25 задоволено. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.06.2025 у справі № 910/4503/25 скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким заяву ТОВ "ІНФОРМАЦІЯ_2" про ухвалення додаткового рішення задоволено. Стягнуто з Головного управління справами ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ТОВ "ІНФОРМАЦІЯ_2" 46 000 (сорок шість тисяч) грн витрат на професійну правничу допомогу.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 09.12.2025 касаційну скаргу Головного управління справами ІНФОРМАЦІЯ_1 задоволено. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.10.2025 у справі № 910/4503/25 в частині стягнення 46 000,00 грн скасовано, а справу в цій частині направлено до Північного апеляційного господарського суду на новий розгляд.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.12.2025 апеляційну скаргу в справі № 910/4503/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Корсак В.А., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.12.2025 справу № 910/4503/25 за апеляційною скаргою Головного управління справами ІНФОРМАЦІЯ_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.06.2025 про виправлення описки та відмову в ухваленні додаткового рішення у справі № 910/4503/25 в частині стягнення 46 000,00 грн витрат на правничу допомогу прийнято до провадження у складі колегії суддів Північного апеляційного господарського суду: Алданова С.О. (головуючий), Корсак В.А., Буравльов С.І., та постановлено здійснювати її розгляд без повідомлення учасників справи.

Про перегляд ухвали в апеляційному порядку сторони повідомлялись шляхом надіслання копії ухвали про відкриття апеляційного провадження у передбачений законом спосіб, що підтверджується довідками про доставку електронного документа до електронних кабінетів сторін та їх представників.

Колегія звертає увагу, що відзиву на апеляційну скаргу від позивача на адресу Північного апеляційного господарського суду не надходило, що відповідно до частини 3 статті 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваного судового рішення першої інстанції в апеляційному порядку.

Згідно ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до статті 269, частини 1 статті 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вже зазначалось, рішенням Господарського суду міста Києва від 16.06.2025 у справі № 910/4503/25 позов ТОВ "ІНФОРМАЦІЯ_2" задоволено. Стягнуто з Головного управління справами ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ТОВ "ІНФОРМАЦІЯ_2" заборгованість - ІНФОРМАЦІЯ_4

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.06.2025 у справі № 910/4503/25 виправлено описку, допущену судом при підготовці рішення від 16.06.2025 у справі № 910/4503/25 шляхом викладення пункту 2 його резолютивної частини наступним чином: "Стягнути з Головного управління справами ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ТОВ "ІНФОРМАЦІЯ_2" заборгованість - 541 632 (п`ятсот сорок одна тисяча шістсот тридцять дві) грн 50 коп, судовий збір - 6 499 (шість тисяч чотириста дев`яносто дев`ять) грн 59 коп. та витрати на професійну правничу допомогу - 46 000 (сорок шість тисяч) грн". У задоволенні заяви ТОВ "ІНФОРМАЦІЯ_2" про ухвалення додаткового рішення та стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.10.2025 апеляційну скаргу Головного управління справами ІНФОРМАЦІЯ_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.06.2025 у справі № 910/4503/25 задоволено. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.06.2025 у справі № 910/4503/25 скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким заяву ТОВ "ІНФОРМАЦІЯ_2" про ухвалення додаткового рішення задоволено. Стягнуто з Головного управління справами ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ТОВ "ІНФОРМАЦІЯ_2" 46 000 (сорок шість тисяч) грн витрат на професійну правничу допомогу.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 09.12.2025 касаційну скаргу Головного управління справами ІНФОРМАЦІЯ_1 задоволено. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.10.2025 у справі № 910/4503/25 в частині стягнення 46 000,00 грн скасовано, а справу в цій частині направлено до Північного апеляційного господарського суд на новий розгляд.

За ст. 316 ГПК України вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Скасовуючи постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.10.2025 у справі № 910/4503/25 в частині стягнення 46 000,00 грн, направляючи справу на новий розгляд до Північного апеляційного господарського суд суд касаційної інстанції в постанові Верховного Суду від 09.12.2025, серед іншого, вказав, що:

«Суд апеляційної інстанції, скасовуючи ухвалу місцевого господарського суду про виправлення описки, виходив з того, що оскаржуваною ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.06.2025 судом першої інстанції фактично здійснено не виправлення описки в рішенні, а доповнено його зміст, що свідчить про помилкове застосування місцевим господарським судом положень статті 243 ГПК України, чим порушено норми процесуального законодавства.

З огляду на викладене, колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що місцевий господарський суд мав би ухвалити додаткове рішення, оскільки ним фактично доповнено резолютивну частину рішення.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції, усуваючи порушення місцевим господарським судом норм процесуального права та ухвалюючи фактично додаткове рішення про стягнення з Головного управління справами ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ТОВ "ІНФОРМАЦІЯ_2" витрат на професійну правничу допомогу мав надати оцінку правомірності заявлених позивачем до відшкодування витрат на правничу допомогу в заявленому позивачем розмірі, виходячи з їх обґрунтованості, необхідності та співмірності з предметом спору та виконаною адвокатом роботою».

З огляду на фактичні обставини справи, приймаючи до уваги вказівки Верховного Суду, викладені в постанові від 09.12.2025 у даній справі, судовою колегією зазначається таке.

Пунктом 12 частини третьої статті 2 ГПК України установлено, що однією із основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Відповідно до статті 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

За ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно частин першої - третьої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони.

Частиною першою статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

За загальним правилом у судовому рішенні повинні бути розглянуті всі заявлені вимоги, а також вирішені всі інші, зокрема й процесуальні, питання. Неповнота чи невизначеність висновків суду щодо заявлених у справі вимог, а також невирішення окремих процесуальних питань, зокрема стосовно розподілу судових витрат, є правовою підставою для ухвалення додаткового судового рішення.

Тобто додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти. Водночас додаткове рішення не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 05.07.2023 у справі № 904/8884/21, від 20.12.2019 у справі № 240/6150/18, від 16.04.2018 у справі № 923/631/15, від 23.01.2020 у справі № 927/229/19, від 05.09.2024 у справі № 910/9998/23, від 17.12.2025 у справі № 916/91/24.

В силу п. 2 ч. 5 ст. 238 ГПК України у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат.

Так, у резолютивній частині рішення Господарського суду міста Києва від 16.06.2025 у справі № 910/4305/25 не зазначено про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема щодо витрат на професійну правничу допомогу.

Тим самим, з огляду на положення п. 2 ч. 5 ст. 238 ГПК України, судова колегія вважає, що судом першої інстанції не було вирішено питання про відповідні судові витрати, що вказує на неповноту рішення Господарського суду міста Києва від 16.06.2025 у справі № 910/4305/25.

Згідно частин першої та другої статті 243 ГПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки. Питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановлюється ухвала.

У постанові Верховного Суду від 15.01.2021 у справі № 905/2135/19 викладено правовий висновок про те, що судове рішення повинно бути точним. Помилки у тексті судового рішення, зумовлені арифметичними помилками або граматичними помилками (описками), що стосуються істотних обставин або ускладнюють виконання рішення, можуть бути усунуті судом, який ухвалив рішення або ухвалу. Законом передбачені випадки, коли недоліки рішення суду можуть бути усунені тим самим судом, що його ухвалив. Описка - це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо). Арифметична помилка - це неточність у розмірі присудженого, неправильність арифметичних розрахунків.

Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні, постанові або ухвалі), суд не вправі змінювати зміст судового рішення, він лише усуває неточності щодо встановлених фактичних обставин справи (наприклад, дати події, номеру і дати документа, найменування сторін, прізвища, імені, по батькові особи тощо), або мають технічний характер (тобто, виникли в процесі виготовлення тексту рішення).

Не вважаються опискою помилки, які не викривляють зміст, тобто неправильне розташування розділових знаків, неправильні відмінки слів, застосування русизмів та діалектизмів тощо.

Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належать написання прізвищ та імен, адрес, зазначення дат та строків тощо.

Аналогічна правова позиція наведена в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 23.03.2023 у справі № 990/106/22.

Таким чином, виправлення допущених у рішенні, постанові, ухвалі описок, арифметичних помилок допускається, якщо, при цьому, не зачіпається суть судового рішення.

В ухвалах Великої Палати Верховного Суду від 27.05.2020 у справі № 904/10956/16 та від 11.01.2022 у справі № 921/730/13-г/3 також зроблено висновок, що правила статті 243 ГПК України передбачають можливість після ухвалення судового рішення у справі усунути в ньому помилки технічного (неюридичного) характеру - описки та очевидні арифметичні помилки. При цьому опискою визнається помилка, що порушує правила граматики, синтаксису, пунктуації, нумерації, які мають вплив на зміст судового рішення та його виконання. Описки - це помилки, зумовлені неправильним написанням слів, цифр тощо (пропуск літери, цифри, їх перестановка тощо). Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань спірного майна, зазначення дат і строків. Не є описками граматичні помилки, які не спотворюють текст судового рішення та не призводять до його неправильного сприймання.

Ухвала суду про виправлення описки як в рішенні, так і в ухвалі суду є невід`ємною частиною процесуального документа, до якого ці виправлення вносяться, не змінюючи при цьому ні суті цього документа, ні підстав, якими його обґрунтовано.

Аналогічний правовий висновок щодо виправлення описки знаходить своє правозастосування в постанові Верховного Суду від 17.12.2025 у справі № 917/209/24.

Отже, враховуючи приписи ст. 243 ГПК України, за висновками колегії суддів оскаржуваною ухвалою місцевим господарським судом фактично здійснено не виправлення описки в рішенні, а доповнено його зміст, тобто змінено рішення по суті вирішення спору.

Слушно звернув увагу й апелянт, що відсутність у рішенні інформації про стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може вважатись технічною або граматичною опискою, а тим самим здійснені судом першої інстанції виправлення становлять доповнення резолютивної частини новим змістом, що є суттєвою зміною змісту судового рішення.

Зважаючи на наведене, колегія суддів висновується про помилкове застосування місцевим господарським судом положень статті 243 ГПК України. Як наслідок, з цих підстав висновки суду попередньої інстанції про відмову у задоволенні заяви ТОВ "ІНФОРМАЦІЯ_2" про ухвалення додаткового рішення та стягнення витрат на професійну правничу допомогу, є передчасними.

З урахуванням вказаного суд апеляційної інстанції зазначає, що позивачем подавалось до суду 1-ої інстанції клопотання про ухвалення додаткового рішення, у якому заявник просив стягнути з Головного управління справами ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФОРМАЦІЯ_2" витрати на правничу допомогу в розмірі 46 000,00 грн. Згідно тверджень позивача, понесені ним витрати на правничу допомогу є обґрунтованими та підтверджені відповідними доказами.

Згідно зі статтею 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин першої - третьої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Одночасно, за змістом частини восьмої статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Таким чином, за змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при поданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

При цьому витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги.

Визначення договору про надання правничої допомоги міститься в статті першій Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За змістом частини третьої статті 27 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" до договору про надання правничої допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правничої допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг та на нього поширює своє регулювання Глава 63 Цивільного кодексу України. Так, згідно зі статтею 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Глава 52 ЦК України передбачає загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Відповідно до статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Водночас, згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Ціна договору, тобто розмір адвокатського гонорару, може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата, кожний з яких відрізняється порядком обчислення. При зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (аналогічна правова позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.11.2020 у справі № 922/1948/19, від 12.08.2020 у справі № 916/2598/19, від 30.07.2019 у справі № 911/1394/18).

У постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що: "Неврахування судом умов договору про надання правничої допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України".

Частинами першою та другою статті 30 названого вище Закону передбачено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У названій вище постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що: "Гонорар може встановлюватися у формі фіксованого розміру, погодинної оплати. Ці форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Оскільки до договору про надання правничої допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону № 5076-VI як "форма винагороди адвоката", але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу".

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 зауважила, що: "Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність". У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що чинне законодавство хоча і не містить визначення такого виду гонорару, як гонорар успіху, проте існує "гонорар успіху" як форма оплати винагороди адвокату, і визнала законність визначення між адвокатом та клієнтом у договорі про надання правничої допомоги такого виду винагороди, як "гонорар успіху", що відповідає принципу свободи договору та численній практиці Європейського суду з прав людини. При цьому Велика Палата Верховного Суду зазначила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.03.2024 у справі № 910/15787/21, у постанові Верховного Суду 22.12.2025 у cправі № 910/16193/24.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Подібна за своїм змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16, постановах Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18 та від 23.11.2020 у справі № 638/7748/18.

У постанові від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 Великою Палатою Верховного Суду зазначено, що: «До правничої допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо».

На підставі долучених до матеріалів справи документів, апеляційним господарським судом встановлено, що 20.06.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ІНФОРМАЦІЯ_2" (Замовник; Клієнт) та Адвокатським бюро Руслана Брящея «ВЕРІТАС» (Виконавець; Адвокат) укладено договір № 26/08/2022 про надання юридичних послуг (скорочено - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору Виконавець зобов`язується надавати Замовникові юридичні послуги (правничу допомогу) за дорученням Замовника. Конкретний перелік юридичних послуг зазначається у додаткових угодах, які укладаються за взаємною згодою Сторін та після підписання стають невід`ємною частиною даного Договору.

Згідно п. 4.1 договору оплата послуг, передбачених пунктами 1.1, статті 1 цього договору, здійснюється в гривнях шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Виконавця. Вартість послуг Виконавця, наданих ним Замовнику на виконання цього договору, становить загальну вартість виставлених рахунків Замовнику на протязі дії Договору.

Оплата послуг Виконавця відбувається на підставі виставленого рахунку (п.п. 4.2, 4.4 договору).

У відповідності до п. 1.1 договору 08.08.2024 між Замовником та Виконавцем укладено додаткову угоду від № 30 до договору № 26/08/2022 про надання юридичних послуг від 20.06.2022, відповідно до умов якої Виконавець бере на себе зобов`язання надати Замовнику послуги з правничої допомоги у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФОРМАЦІЯ_2" до Центрального управління справами ІНФОРМАЦІЯ_1 про стягнення заборгованості за договором про постачання електричної енергії споживачу від 31.08.2023 № -08-2023/1016.

У пункті 2 додаткової угоди 08.08.2024 № 30 до договору № 26/08/2022 про надання юридичних послуг від 20.06.2022 сторони погодили, що загальна вартість фактично наданих послуг виконавця становить 46 000,00 грн.

08 серпня 2024 року між Клієнтом та Виконавцем підписаний акт надання послуг № 3/08082024 від 08 серпня 2024 року до договору № 26/08/2022 про надання юридичних послуг від 20.06.2022, згідно з яким вартість послуг на правничу допомогу в справі про стягнення заборгованості за договором про постачання електричної енергії споживачу від 31.08.2023 № -08-2023/1016 становить 46 000,00 грн.

Платіжним дорученням № 4844 від 08.08.2024 позивач сплатив на користь Адвокатського бюро 46 000,00 грн за правничу допомогу.

Від імені Адвокатського бюро Руслана Брящея «ВЕРІТАС» діяв адвокат Брящея Р.І., повноваження якого підтверджується ордером, наявним у матеріалах справи.

Частиною 5 ст. 126 ГПК України встановлено, що у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).

Зокрема відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Заперечень та/або письмових пояснень на клопотання позивача про ухвалення додаткового рішення (а.с. 85 - 88 т. 1) від відповідача на адресу Північного апеляційного господарського суду не надходило.

При цьому, докази направлення позивачем на адресу відповідача вказаного клопотання наявні в матеріалах справи (а.с. 201 т. 1).

Колегія суддів, серед іншого, враховує, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При цьому, критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо.

Колегія суддів також акцентує, що правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.

Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.

Згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини у справах "Баришевський проти України", "Двойних проти України", заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У постанові Верховного Суду від 18.02.2025 у справі № 910/2990/24 зазначено, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумним та виправданим. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Враховуючи викладене та беручи до уваги фактичний обсяг наданої Виконавцем і отриманої Клієнтом правничої допомоги (позов сформовано та підписано Адвокатом; останнім підготовлено та подано позов до суду; Брящеєм Р.І. подано відповідь на відзив, разом з додатками (а.с. 70 - 84 т. 1)). Правнича допомога надавалась у межах про стягнення заборгованості за договором про постачання електричної енергії споживачу від 31.08.2023 № -08-2023/1016. При цьому, зважаючи на складність юридичної кваліфікації правовідносин у справі, судова колегія висновується, що заявлений позивачем до стягнення розмір витрат на оплату послуг Адвоката є обґрунтованим, співмірним із складністю справи та виконаними Виконавцем роботами (наданими послугами), а також предметом спору, включаючи ціну позову, і розмір таких витрат пов`язаний з розглядом справи, а тому вимоги позивача, викладені в клопотанні про ухвалення додаткового рішення, є обґрунтованими.

Відтак, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 46 000,00 грн відповідно до ст.ст. 126, 129 ГПК України.

Отже, зазначене вище є підставою для задоволення клопотання заявника про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 46 000,00 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Частиною 1 статті 277 ГПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, з урахуванням викладеного, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що доводи, викладені відповідачем в апеляційній скарзі, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в апеляційному порядку, у зв`язку з чим ухвала Господарського суду міста Києва від 27.06.2025 про виправлення описки та відмову в ухваленні додаткового рішення у справі № 910/4503/25 підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення клопотання ТОВ "ІНФОРМАЦІЯ_2" про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/4503/25, а апеляційна скарга, - задоволенню.

Керуючись ст.ст. 244, 271, п. 2 ч. 1 ст. 275, 277, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Головного управління справами ІНФОРМАЦІЯ_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.06.2025 про виправлення описки та відмову в ухваленні додаткового рішення у справі № 910/4503/25 - задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.06.2025 у справі № 910/4503/25 скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФОРМАЦІЯ_2" про ухвалення додаткового рішення - задовольнити.

3. Стягнути з Головного управління справами ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФОРМАЦІЯ_2" (адреса: АДРЕСА_2) 46 000 (сорок шість тисяч) грн витрат на професійну правничу допомогу.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФОРМАЦІЯ_2" (адреса: АДРЕСА_2) на користь Головного управління справами ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_1) 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Доручити Господарському суду міста Києва видати накази на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду.

6. Матеріали справи № 910/4305/24 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, що передбачені ст.ст. 287-289 ГПК України.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді С.І. Буравльов

В.А. Корсак