ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2026 р.м. ХарківСправа № 922/4128/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Мужичук Ю.Ю.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод залізобетонних конструкцій "Еталон", м.Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Укренергоспецмонтаж", м.Харків
про стягнення коштів 265 686,04 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Завод залізобетонних конструкцій "Еталон" через систему "Електронний суд" звернулося до Господарського суду Харківської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Укренергоспецмонтаж" в якій просить суд стягнути:

- заборгованість за договором поставки № 1701/25 від 17 січня 2025 року в сумі 256 603,00 грн;

- пеню в сумі 8 281,60 грн;

- 3% річних в сумі 801,44 грн.

Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 3 985,29 грн та витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката.

В обґрунтовані позовних вимог зазначає, що відповідачем порушено погоджені умови Договору поставки № 1701/25 від 17 січня 2025 року в частині повної та своєчасної оплати за поставлений товар, у зв`язку з чим виникла заборгованість, здійснено нарахування пені та 3% річних.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 24.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 922/4128/25 та постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позов, встановлено позивачу 5-денний строк з дня отримання відзиву для подання до суду відповіді на відзив та встановлено відповідачу 5-денний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання до суду заперечення на відповідь на відзив, а також повідомлено відповідача про обов`язок як юридичної особи, зареєструвати свій електронний кабінет в ЄСІТС або її окремій підсистемі (модулі) та про можливість ознайомлення з матеріалами справи через ЄСІТС або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами.

Зазначену ухвалу відповідно до вимог ст. 122 ГПК України вчасно офіційно оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень, та її копії в порядку ч. 2-4 ст. 120 та ч. 5 ст. 242 ГПК України направлено позивачу в електронному вигляді до його зареєстрованого Електронного кабінету в підсистемі «Електронний Суд» ЄСІТС, та відповідачу у паперовому вигляді листом з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення на його юридичну адресу (яка вказана в позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань).

Від учасників справи після відкриття провадження у даній справі будь-яких заяв по суті справи або заяв чи клопотань з процедурних питань на адресу суду станом на день прийняття судом цього рішення не надходило.

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю фірма "УКРЕНЕРГОСПЕЦМОНТАЖ" в порушення ч. 6 ст. 6 ГПК України не зареєстрував Електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС та своїм правом на захист не скористався, ні в установлений судом строк, ні станом на день прийняття судом даного рішення не подав відзиву на позовну заяву та заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Як вбачається з матеріалів справи, копія ухвали суду про відкриття провадження у справі № 922/4128/25, що була направлена на юридичну адресу відповідача, адресату не вручена та повернулася за зворотною адресою до суду з довідкою працівника оператора поштового зв`язку про причину повернення поштового відправлення: "адресат відсутній ", що відповідно до приписів ч. 6 ст. 242 ГПК України свідчить про належне повідомлення відповідача про розгляд даної справи.

За приписами ч. 7 ст. 120 ГПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. В разі відсутності заяви учасника справи про зміну адреси, ухвала про повідомлення чи виклик надсилається за останньою відомою суду адресою цього учасника справи, і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться.

Тобто, в разі, якщо ухвалу суду направлено за належною адресою, а саме: за адресою, яка значиться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та/або яка повідомлена суду стороною, вважається, що адресат належно повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Сам лише факт неотримання відповідачем кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою, не може вважатися поважною причиною невиконання відповідачем зазначеної ухвали суду, оскільки таке неотримання зумовлене не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою самого учасника справи щодо отримання кореспонденції, яка надходить від суду на його адресу.

Крім того, як вже зазначалося вище, ухвала суду від 24.11.2025 про відкриття провадження у справі № 922/4128/25 була вчасно офіційно оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень у відповідності до ст. 122 ГПК України.

У силу приписів ст. 2, 4 Закону України "Про доступ до судових рішень", кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Це право забезпечується офіційним оприлюдненням судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку, встановленому цим Законом. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Таким чином, судом вчинено всіх необхідних заходів для належного повідомлення відповідача про розгляд даної справи й надання йому можливості висловити свою позицію щодо заявлених позивачем вимог і звернутись до суду із заявами по суті справи та заявами чи клопотаннями з процесуальних питань. Втім, відповідач, відзиву на позовну заяву, заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та жодних доказів для долучення до матеріалів справи не надав та із заявами або клопотаннями по суті справи та з процедурних питань до суду не звернувся.

У відповідності до ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України, в разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Тобто, подання відповідачем відзиву на позовну заяву є правом, а не обов`язком учасника справи, а отже не може бути підставою для невиправданого затягування судового розгляду справи.

За приписами ч. 5 ст. 252 ГПК України, справи в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними в справі матеріалами.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яка ратифікована Україною 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема, є розумність строків розгляду справи судом, неприпустимість зловживання процесуальними правами (пункти 10, 11 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 42 ГПК України, учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Згідно з ч. 1 ст. 43 ГПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

На підставі зазначеного, з огляду на закінчення встановленого ст. 248 ГПК України строку розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що судом вчинено всіх необхідних заходів для належного повідомлення відповідача про розгляд даної справи, та враховуючи, що подання відзиву на позовну заяву є правом (а не обов`язком) відповідача і суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи в разі ненадання відповідачем відзиву в установлений судом строк без поважних причин, а також враховуючи, що позивачем досить повно висловлено свою позицію по суті заявлених ним позовних вимог і в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, з метою недопущення невиправданого затягування судового процесу й порушення прав учасників справи щодо розгляду спору впродовж розумного строку, суд дійшов висновку про можливість розглянути справу за відсутності відзиву відповідача за наявними у справі матеріалами.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 240 ГПК України).

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та докази, надані позивачем до позовної заяви, суд встановив таке.

17 січня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗАВОД ЗАЛІЗОБЕТОННИХ КОНСТРУКЦІЙ «ЕТАЛОН» (далі Позивач, Постачальник) і Товариством з обмеженою відповідальністю фірмою "УКРЕНЕРГОСПЕЦМОНТАЖ" (далі Відповідач, Покупець) було укладено договір поставки № 1701/25.

Відповідно до умов даного Договору (п.1.1) Постачальник зобов`язується передати у власність Покупцеві товар, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар, а пункт 2.1. Договору визначає, що предметом поставки є залізобетонні вироби.

Умовами п.2.2 Договору передбачено,що загальна кількість Товару, що підлягає поставці, його часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) за сортами групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами визначаються Специфікацією (або Специфікаціями) за згодою Сторін, яка є додатком до цього Договору та його невід`ємною частиною.

Пунктом 5.1 Договору визначено, що постачання Товару здійснюється на умовах оплати, умови якої указані у Специфікації.

17 січня 2025 року Постачальником та Покупцем була підписана специфікація №1 (далі Специфікація №1), що є Додатком №1 до Договору, за якою Постачальник був зобов`язаний поставити на користь Покупця у село Опори Дрогобицького району Львівської області наступний Товар: Плита дорожня ПД 2-9,5 у кількості 562 штуки на загальну вартість 4 865 796,00 грн з ПДВ.

Також 17 січня 2025 року Постачальником та Покупцем була підписана специфікація №2 (далі Специфікація №2), що є Додатком №2 до Договору, за якою Постачальник був зобов`язаний поставити на користь Покупця у село Саджава Богородчанського району Івано-Франківської області наступний Товар: Плита дорожня ПД 2-9,5 у кількості 623 штуки на загальну вартість 4 818 282,00 грн з ПДВ.

У пункті 5 Специфікації №1 та Специфікації №2 визначено, що відповідно до умов оплати Покупець здійснює попередню оплату у розмірі 60% замовлення, доплата у розмірі 40% відбувається по факту поставки Товару протягом 60 календарних днів.

Пунктом 6.2. Договору визначено, що перехід права власності на Товар відбувається в момент підписання товаро-транспортних документів на Товар.

Постачальник за вищевказаним договором поставив відповідачу, як Покупцю обумовлений сторонами товар на загальну суму 1 235 664,00 грн. за наступними видатковими накладними: видатковою накладною № 1882 від 21.05.2025 року на суму 103 896,00 грн, видатковою накладною № 2987 від 11.07.2025 року на суму 103 896,00 грн, видатковою накладною № 3057 від 15.07.2025 року на суму 103 896,00 грн, видатковою накладною № 3072 від 16.07.2025 року на суму 103 896,00 грн, видатковою накладною № 3098 від 17.07.2025 року на суму 103 896,00 грн, видатковою накладною № 3115 від 18.07.2025 року на суму 103 896,00 грн, видатковою накладною № 3133 від 19.07.2025 року на суму 103 896,00 грн, видатковою накладною № 3194 від 22.07.2025 року на суму 103 896,00 грн, видатковою накладною № 3208 від 23.07.2025 року на суму 103 896,00 грн, видатковою накладною № 3231 від 24.07.2025 року на суму 92 808,00 грн, видатковою накладною № 3395 від 05.08.2025 року на суму 103 896,00 грн, видатковою накладною № 3403 від 06.08.2025 року на суму 103 896,00 грн.

Також, поставка товару відповідачу за Договором поставки № 1701/25 від 17 січня 2025 року підтверджується підписаними товарно-транспортними накладними: № 7011 від 21.05.2025 року, № 10863 від 11.07.2025 року; № 11070 від 15.07.2025 року; № 11124 від 16.07.2025 року; № 11190 від 17.07.2025 року; № 11261 від 18.07.2025 року № 11310 від 19.07.2025 року,№ 11461 від 22.07.2025 року; № 11496 від 23.07.2025 року; № 11577 від 24.07.2025 року; № 12207 від 05.08.2025 року; № 12231 від 06.08.2025 року.

Позивач звернувся з цим позовом до суду, в якому зазначає про те, що Відповідач Товар від нього отримав, втім його вартість, зазначену в видаткових накладних своєчасно та повністю позивачу не сплатив, у зв`язку із чим, станом на подання позовної заяви до суду у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість, яка за Договором поставки № 1701/25 від 17 січня 2025 року складає 256 603,00 грн грн, на яку здійснено нарахування пені в сумі 8 281,60 грн та 3% річних в сумі 801,44 грн.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

У відповідності до п. 1 ч. 2ст. 11 Цивільного кодексу України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Цивільні права і обов`язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Частинами 1, 3, 5ст. 626 Цивільного кодексу Українивстановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Договір, відповідно дост. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Судом встановлено, що позивачем поставка Товару відповідачу на загальну суму 1 235 664,00 грн. за Договором поставки №1701/25 від 17 січня 2025 року підтверджується наявними у матеріалах справи копіями видаткових накладних, які підписані уповноваженими представниками покупця та постачальника без будь-яких претензій та зауважень щодо кількості та якості поставленого Товару.

Позивач у позові зазначає, що відповідачем здійснено часткову оплату Товару на суму 979 061,00 грн грн.

Строк виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором поставки №1701/25 від 17 січня 2025 року щодо оплати поставленого товару, визначений п.5 Специфікації №1 та Специфікації №2, та є таким, що настав.

Відповідач під час розгляду справи доказів на спростування вказаних вище обставин не надав.

Враховуючи викладене суд висновує про необхідність задоволення позову в цій частині та наявність фактичних та правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Договором поставки №1701/25 від 17 січня 2025 року в сумі 256 603,00 грн.

У зв`язку із простроченням виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором поставки 1701/25 від 17 січня 2025 року позивачем нараховано за період з 06.10.2025 по 12.11.2025 пеню у розмірі 8 281,60 грн та 3% річних за період з 06.10.2025 по 12.11.2025 у розмірі 801,44 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз статті 625 ЦК України вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Факт прострочення відповідачем виконання зобов`язань з оплати поставленого товару підтверджується матеріалами справи та відповідачем жодним чином не спростовується.

Зазначене, з урахування вимог ст. 625 ЦК України надає право позивачу на нарахування 3% річних за таке прострочення.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Стаття 216 ГК України передбачає відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором.

Згідно з п. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пунктом 12.1 Договору встановлено, що у випадку несвоєчасної оплати отриманого Товару, Покупець сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу.

Перевіривши здійснені позивачем розрахунки, суд встановив, що вони відповідають умовам договору та нормам законодавства та є арифметично вірними. Відтак суд визнає вимоги про стягнення з відповідача 3% річних 801,44 грн. та пені 8 281,60 грн. законними та обґрунтованими.

Відповідно дост. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідност. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАВОД ЗАЛІЗОБЕТОННИХ КОНСТРУКЦІЙ «ЕТАЛОН» обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст.123,129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 73-79, 86, 129, 185, 232, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "УКРЕНЕРГОСПЕЦМОНТАЖ" (61058, Харківська обл., місто Харків, ПРОСПЕКТ ПРАВДИ (проспект Незалежності), будинок 10, кімната 604; ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАВОД ЗАЛІЗОБЕТОННИХ КОНСТРУКЦІЙ «ЕТАЛОН» (61060, Харківська обл., місто Харків, ПРОСПЕКТ ЛЬВА ЛАНДАУ, будинок 171; код 38771657) заборгованість за договором поставки № 1701/25 від 17 січня 2025 року в сумі 256 603,00 грн, пеню в сумі 8 281,60 грн., три відсотки річних в сумі 801,44 грн. та витрати по сплаті судового збору 3188,23 грн.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено "20" січня 2026 р.

СуддяЮ.Ю. Мужичук