РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.01.2026Справа № 910/13114/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Ягічевої Н.І., за участю секретаря судового засідання Петькун Д.О., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КОВ`ЯГІВСЬКЕ" (63021,вул. Заводська, буд.11,с-ще Ков`яги, Богодухівський р-н, Харківська обл., )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТВІЙ ГАЗЗБУТ" (01133,вул. Євгена Коновальця, буд.31, оф.338,м. Київ, )

про визнання недійсними окремих частин договору

Представники учасників справи: згідно протоколу судового засідання.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "КОВ`ЯГІВСЬКЕ" (далі - позивач) звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТВІЙ ГАЗЗБУТ" (далі - відповідач) про визнання недійсними окремих частин договору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у пункті 1 розділу VII Правил постачання природного газу передбачена відповідальність за такі самі дії, що й у абз. 4 р.6 Договору №41АР200-85387-22 на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів від 15.06.2025 ("Штраф за Перевищення Споживання") та абз.12 р.6 Договору ("Штраф за Недовикористаний Газ"), проте відповідальність за такі дії встановлена у вигляді збитків. Всупереч зазначеним вимогам у Договорі сторони передбачили замість відшкодування збитків - штраф. У зв`язку з чим позивач просить визнати недійсними окремі положення у договорі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.10.2025 суддя Ягічева Н.І. відкрила провадження по справі та призначила підготовче засідання на 25.11.2025.

03.11.2025 в системі "Електронний суд" відповідачем сформовано відзив на позовну заяву, мотивований тим, сторони погодили всі істотні умови та уклали договір від 24.06.2022 №41АР200-85387-22, прийнявши таким чином всі права та обов`язки за цим договором. Умови укладеного договору не суперечать положенням чинного законодавства України, зокрема статтям 230- 231 Господарського кодексу України та статтям 546- 549 Цивільного кодексу України, а також відповідають суті господарських санкцій, передбачених Законом України «Про ринок природного газу» та Правилами постачання природного газу №2496. Зазначені положення договору мають на меті забезпечення належного виконання зобов`язань споживача, дисципліну газоспоживання та відшкодування можливих економічних втрат постачальника, а отже - є законними, обґрунтованими та такими, що не підлягають визнанню недійсними.

В підсистемі «Електронний суд» 05.11.2025 позивачем сформовано заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої останній виправив описки у формулі розрахунків та описку у нумерації абзаців, та змінено прохальну частину позовної заяви. Вказана заява прийнята судом до розгляду.

20.11.2025 в системі "Електронний суд" позивачем сформовано відповідь на відзив.

У судовому засіданні 25.11.2025 оголошено перерву до 16.12.2025.

11.12.2025 в системі "Електронний суд" відповідачем сформовано заперечення на відповідь на відзив.

Ухвалою від 16.12.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу по суті на 20.01.2026.

В системі «Електронний суд» 12.01.2026 відповідачем сформовано заяву про проведення засідання за відсутності представника.

В судовому засіданні 13.01.2026 представники сторін не з`явилися про розгляд справи повідомлені належним чином.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

15.06.2022 між ТОВ "Твій Газзбут" (Постачальник, Відповідач) та ТОВ "Ков`ягівське" (Споживач, Позивач) укладено договір постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 41АР200-85387-22 (далі за текстом - Договір), відповідно до пункту 1.1 якого Постачальник зобов`язується здійснювати постачання природного газу для потреб непобутових споживачів у 2022 році, а Споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість газу.

Абзацом 1 розділу 9 Договору передбачено, що Договір діє до 31.12.2022 року, а в частині проведення розрахунків - до повного їх здійснення.

Відповідно до абз.2 р.4, оплата газу Позивачем за Договором здійснювалася на умовах 100% передоплати.

В силу абз.4 р.9 Договору сторони погодили можливість вчинення, підписання, укладання в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису даного Договору, додатків та додаткових угод до нього, а також про можливість підпису первинної бухгалтерської документації, актів звірки заборгованості та інших документів, пов`язаних із виконанням Договору.

Абзацом 8 розділу 9 Договору, сторони передбачили, що підтвердження передачі електронних документів (відправлення, отримання тощо) вважається легітимним підтвердженням фактичного прийому-передачі таких документів уповноваженими особами сторін і не вимагає додаткового доказування.

28 грудня 2022 року, Сторони підписали Додаткову угоду №ДУ-6/41АР200-85387-22, згідно з п.4 якої, сторони визначили, що Договір діє до 31.12.2023 року.

У подальшому, Договір відповідно до положень п.10.14 Договору - поновлювався на кожний наступний календарний рік (автопролонгація) та станом на дату звернення до суду, був поновлений строком до 31 грудня 2025 року.

У період дії Договору, Позивач та Відповідач укладали додаткові угоди до договору (в т.ч. в паперовій та електронній формі) - з метою врегулювання вартості газу, що постачався за Договором. Так були укладені такі додаткові угоди: №ДУ-6/41АР200- 85387-22 від 28.12.2022р., №ДУ-7/41АР200-85387-22 від 31.01.2023р., №ДУ-8/41АР200- 85387-22 від 28.02.2023р., №ДУ-9/41АР200-85387-22 від 31.03.2023р., №ДУ-10/41АР200-85387-22 від 31.05.2023р., №ДУ-11/41АР200-85387-22 від 31.07.2023р., №ДУ-12/41АР200-85387-22 від 31.08.2023р., №ДУ-13/41АР200-85387-22 від 19.09.2023р., №b24-1/41АР200-85387-22 від 31.10.2023р., №b24-2/41АР200-85387- 22 від 09.11.2023р., №b24-3/41АР200-85387-22 від 30.11.2023р., №b24-4/41АР200- 85387-22 від 28.12.2023р., №b24-5/41АР200-85387-22 від 31.01.2024р., №b24- 6/41АР200-85387-22 від 29.02.2024р., №b24-7/41АР200-85387-22 від 26.03.2024р., №b24-8/41АР200-85387-22 від 30.04.2024р., №b24-9/41АР200-85387-22 від 31.05.2024р., №b24-10/41АР200-85387-22 від 28.06.2024р., №b24-11/41АР200-85387-22 від 31.07.2024р., №b24-12/41АР200-85387-22 від 30.08.2024р., №b24-13/41АР від 30.09.2024р., №b24-14/41АР200-85387-22 від 25.10.2024р., №b24- 15/41АР200-85387-22 від 26.11.2024р., №b24-16/41АР200-85387-22 від 24.12.2024р., №b25-17/41АР200-85387-22 від 01.01.2025р., №b25-18/41АР200-85387-22 від 28.01.2025р., №b25-19/41АР200-85387-22 від 25.02.2025р., №b25-21/41АР200-85387-22 від 27.03.2025р., №b25-22/41АР200-85387-22 від 29.04.2025р., №b25-23/41АР200- 85387-22 від 29.05.2025р., №b25-24/41АР200-85387-22 від 26.06.2025р. та №b25- 25/41АР200-85387-22 від 29.07.2025р.

Матеріалами справи встановлено, за період дії Договору, Позивачем сплачено на користь Відповідача кошти у сумі 29 939 023,14 грн. з ПДВ, що підтверджується банківською випискою АТ "Райффайзен Банк" за період з 01.01.2022р по 12.09.2025р. та платіжними інструкціями: №142 від 19-07-2022р., №303 від 28-09-2022р., №337 від 11-10-2022р., №346 від 19-10-2022р., №390 від 02-11-2022р., №406 від 10-11-2022р., №405 від 10-11- 2022р., №434 від 16-11-2022р., №431 від 22-11-2022р., №447 від 28-11-2022р., №452 від 30-11-2022р., №464 від 05-12-2022р., №474 від 09-12-2022р., №475 від 12-12-2022р., №510 від 27-12-2022р., №12 від 04-01-2023р., №29 від 11-01-2023р., №444 від 26-07- 2023р., №556 від 20-09-2023р., №570 від 22-09-2023р., №630 від 23-10-2023р., №631 від 27-10-2023р., №640 від 01-11-2023р., №667 від 13-11-2023р., №670 від 15-11-2023р., №687 від 22-11-2023р., №714 від 29-11-2023р., №735 від 06-12-2023р., №749 від 13-12- 2023р., №12 від 04-01-2024р., №105 від 07-02-2024р. та №143 від 21-02-2024р.

В той же час, за період дії Договору, Відповідачем було поставлено, а Позивачем прийнято газу, на загальну суму 26 083 728,05 грн. з ПДВ за такими актами приймання-передачі (складеними в електронній формі у системі електронного документообігу "Вчасно" в мережі Інтернет https://edo.vchasno.ua/ - надалі "Вчасно"): №ТГ382048866 від 31.07.2022р., №ТГ382064015 від 31.08.2022р., №ТГ382077315 від 30.09.2022р., №ТГ382097521 від 31.10.2022р., №ТГ від 30.11.2022р., №ТГ382136972 від 31.12.2022р., №ТГ383018307 від 31.01.2023р., №ТГ383039562 від 28.02.2023р., №ТГ383061292 від 31.03.2023р., №ТГ383081255 від 30.04.2023р., №ТГ383120370 від 30.06.2023р., №ТГ383172025 від 30.09.2023р., №ТГ383194827 від 31.10.2023р., №ТГ383205853 від 30.11.2023р., №ТГ383232162 від 31.12.2023р., №ТГ384012456 від 31.01.2024р., №ТГ384028103 від 29.02.2024р., №ТГ384049293 від 31.03.2024р., №ТГ38468601 від 30.04.2024р., №ТГ384093342 від 31.05.2024р., №ТГ384104873 від 30.06.2024р., №ТГ384124131 від 31.07.2024р., №ТГ384149198 від 30.09.2024р., №ТГ384163426 від 31.10.2024р., №ТГ384181190 від 30.11.2024р., №ТГ384198217 від 31.12.2024р., №ТГ385000815 від 31.01.2025р., №ТГ385016885 від 28.02.2025р., №ТГ385033656 від 30.03.2025р., №ТГ385049962 від 30.04.2025р., №ТГ385077342 від 30.06.2025р., №ТГ385086298 від 31.07.2025р. та №ТГ385092824 від 31.08.2025р.

Як вказує Позивач, з 20 серпня 2025 року постачальником газу Позивачу є третя особа - ТОВ "Сінк Енерджі", ЕІС-код 56X30P, код ЄДР45111501, за договором №106/25-ПГ від 16-07-2025р.

Зміна постачальника газу Позивача з Відповідача на ТОВ "Сінк Енерджі" була проведена шляхом включення споживача до Реєстру споживачів ТОВ "Сінк Енерджі" в інформаційній платформі Оператора ГТС, що підтверджується листом ТОВ "Сінк Енерджі" №147-2025 від 16.09.2025р.

Таким чином, з 20 серпня 2025 року, дія Договору була призупинена згідно положень Договору та законодавства.

16 вересня 2025 року, з огляду на зміну постачальника, невиконання Відповідачем обов`язку щодо повернення переплати за Договором, та відсутністю бажання продовжувати комерційні відносини з Відповідачем, Позивач направив Відповідачеві через систему Вчасно повідомлення (вих.№01-16/09-25 від 16 вересня 2025 року) про відмову від автоматичного продовження (пролонгації) договору.

Таким чином, станом на дату цього позову Договір є призупиненим з 20 серпня 2025 року та припиняє свою чинність 31 грудня 2025 року.

Разом з тим, враховуючи те, що Відповідач безпідставно зберігає кошти Позивача за Договором - переплата у сумі 855295,09 грн., Позивач у вересні 2025 року звернувся до Господарського суд міста Києва із позовом до Відповідача про стягнення коштів у сумі 855 295,09 грн. за Договором в порядку ст.1212 ЦК України.

25 вересня 2025 року, ухвалою Господарського суду міста Києва у справі №910/11756/25 відкрито провадження за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін.

06 жовтня 2025 року Відповідач звернувся до Господарського суду міста Києва із зустрічною позовною заявою до Позивача у справі №910/11756/25, в якому просить стягнути з Позивача штраф за перевищення обсягу постачання природного газу - 148 313,95 грн. та штраф за невикористаний обсяг природного газу - 2 674 682,50 грн.

09 жовтня 2025 року, ухвалою Господарського суду міста Києва прийнято зустрічну позовну заяву Відповідача, об`єднано її в одне провадження з первісним позовом Позивача у справі №910/11756/25, яку призначено розглядати за правилами загального позовного провадження.

У своєму зустрічному позові Відповідач посилається на підпункти 6.2.2 та 6.2.3 розділу 6 Договору як на правову підставу для застосування штрафних санкцій за Договором.

Так абзацом 4-10 розділу 6 Договору (підпункт 6.2.2 р.6) (надалі - "Штраф за Перевищення Споживання") передбачено, що:

"Якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг поставленого Споживачеві газу буде перевищувати підтверджений обсяг газу на цей період (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому Споживачем), Споживач сплачує Постачальнику штраф за перевищення обсягу постачання газу, що розраховується за формулою: В = (Vф - Vп) х Ц х К.

Абзацом 11 розділу 6 Договору (підпункт 6.2.3 р.6) (надалі - "Штраф за Недовикористаний Газ") передбачено, що: «Якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг споживання газу буде менший від підтвердженого обсягу природного газу (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем), споживач зобов`язується сплатити постачальнику штраф у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується штраф, від вартості недовикористаного газу за звітний період».

Позивач звертаючись до суду з даним позовом, стверджує, що умовами укладеного між сторонами Договору, а саме пунктами 6.2.2, 6.2.3 сторонами передбачено умови для покладення на споживача відповідальності за недотримання ним підтверджених обсягів природного газу за відповідний період у формі штрафу за недовикористання та перевикористання фактичних обсягів споживання природного газу, що суперечить, на переконання Позивача, підпунктам 1 та 2 пункту 1 розділу VII Правил постачання природного газу, оскільки умовами вказаних Правил закріплено можливість відшкодування саме збитків у випадку недовикористання та перевикористання погодженого обсягу природного газу.

Посилаючись на положення частини 1 статті 215, частини 1 статті 203 ЦК України Позивач вважає, що пункт 6.2.2 та 6.2.3 Договору суперечить Правилам постачання природного газу.

Заперечуючи проти позову відповідач вказує, сторони погодили всі істотні умови та уклали договір від 24.06.2022 №41АР200-85387-22, прийнявши таким чином всі права та обов`язки за цим договором. Умови укладеного договору не суперечать положенням чинного законодавства України, зокрема статтям 230- 231 Господарського кодексу України та статтям 546- 549 Цивільного кодексу України, а також відповідають суті господарських санкцій, передбачених Законом України «Про ринок природного газу» та Правилами постачання природного газу №2496. Зазначені положення договору мають на меті забезпечення належного виконання зобов`язань споживача, дисципліну газоспоживання та відшкодування можливих економічних втрат постачальника, а отже - є законними, обґрунтованими та такими, що не підлягають визнанню недійсними.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є, договори та інші правочини.

Частиною 7 статті 179 ГК України встановлено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно частини 1 статті 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Положення частини 1 статті 180 ГК України кореспондуються зі статтею 628 ЦК України.

Частинами 1, 3, 5 статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень статтей 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною 1 статті 12 Закону України "Про ринок природного газу" (в редакції чинній на момент укладання Договору) постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із нормативно-правовими актами.

Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.

Частиною 4 та 5 вказаної статті закріплено, що правила постачання природного газу затверджуються Регулятором після консультацій із Секретаріатом Енергетичного Співтовариства і є обов`язковими для виконання всіма постачальниками та споживачами.

Договір постачання повинен містити такі істотні умови:

1) обов`язок постачальника забезпечити споживача всією необхідною інформацією про загальні умови постачання (у тому числі ціни), права та обов`язки постачальника та споживача, зазначення актів законодавства, якими регулюються відносини між постачальником і споживачем, наявні способи досудового вирішення спорів з таким постачальником шляхом її розміщення на офіційному веб-сайті постачальника;

2) обов`язок постачальника забезпечити споживача інформацією про обсяги та інші показники споживання природного газу таким споживачем на безоплатній основі;

3) обов`язок постачальника повідомити споживачу про намір внесення змін до договору постачання природного газу в частині умов постачання до початку дії таких змін та гарантування права споживача на дострокове розірвання договору постачання, якщо нові умови постачання є для нього неприйнятними;

4) обов`язок постачальника забезпечити споживачу вибір способу оплати з метою уникнення дискримінації;

5) обов`язок постачальника забезпечити споживача прозорими, простими та доступними способами досудового вирішення спорів з таким постачальником;

6) порядок відшкодування та визначення розміру збитків, завданих внаслідок порушення договору постачання.

Майново-господарські зобов`язання мають цивільно-правову природу і регулюються передусім нормами ЦК із визначенням ГК лише окремих їх особливостей (зазначене прямо передбачено частиною першою статті 175 ГК). Цивільне ж право відзначається загальнодозвільним правовим режимом - "дозволено все, що не заборонено".

Однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору (пункт 3 частина 1 статті 3 ЦК). За змістом цієї засади сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК).

Принцип свободи договору полягає у наданні особі права на власний розсуд реалізувати:

- можливість укласти договір (або утриматися від укладення договору);

- можливість визначити зміст договору на власний розсуд, враховуючи при цьому зустрічну волю іншого учасника договору та обмеження щодо окремих положень договору, встановлені законом.

Відсутність у законі дозволу передбачити в договорі ту чи іншу умову не є рівнозначною забороні включення такої умови в договір.

Сторони не позбавлені права встановити в договорі на випадок порушення його умов такий платіж, який вони вважатимуть за необхідне (відшкодування збитків, штраф тощо), якщо це не заборонено законом.

Отже, необхідним є встановлення змісту умови договору та справжнього волевиявлення сторін. Якщо у договорі сторони заздалегідь узгодили вид та розмір санкції (її конкретний грошовий вираз), зокрема шляхом встановлення порядку розрахунку, така умова є обов`язковою для виконання.

В разі узгодження сторонами санкції у вигляді штрафу та закріплення її в договорі суд не має вдаватися до її перекваліфікації на збитки за відсутності ознак зловживання свободою договору чи прямої законодавчої заборони.

Перекваліфікація судом платежу на випадок невиконання, який сторони дійсно, чітко та недвозначно позначили в договорі як штраф, на збитки, заздалегідь визначені збитки (і навпаки) не може вважатися припустимим.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суд від 15.11.2024 у справі № 904/1553/23.

Крім того, вказана постанова, визначає, що сторони в межах принципу свободи договору встановили санкцію у виді штрафу та передбачили порядок його розрахунку, що не суперечить вимогам законодавства.

Суд зазначає, що згідно з буквальним тлумаченням пунктів 6.2.2 та 6.2.3 Договору якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг поставленого споживачеві газу буде перевищувати / буде меншим від підтвердженого обсяг газу на цей період (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем), споживач сплачує постачальнику штраф за перевищення / недобір обсягу постання газу, що розраховується за визначено Договором формулою.

В силу зазначеного, враховуючи свободу Договору, погодження сторонами умов пунктів 6.2.2 та 6.2.3 Договору шляхом його підписання, зокрема в частині відповідальності сторін, норми Правил самі по собі не змінюють правову природу оскаржуваних Позивачем умов Договору, не надають підстав для іншого тлумачення чи перекваліфікації спірної санкції, ніж так як вона визначена сторонами в Договорі.

Відтак, Позивачем не доведено, що пункти 6.2.2 та 6.2.3 Договору суперечать Правилам підпункту 1 та 2 пункту 1 розділу VII Правил постачання природного газу, а тому підстави для визнання останніх недійсними відсутні.

Враховуючи доводи Позивача, суд зазначає, що при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, а не результати вирішення спору з тотожних правовідносин оскільки останні не є джерелами права, які підлягають застосуванню судом.

При цьому судом не заперечується, що Правилами закріплюються заздалегідь погоджені збитки, що нараховуються споживачу, однак це не є забороною сторін закріпити аналогічні умови у договорі у вигляді штрафної санкції, що нівелює та спростовує заявлені Позивачем вимоги в цілому.

Підсумовуючи викладене вище, з огляду на досліджені судом докази та встановлені обставини, суд дійшов висновку, що Позивачем не доведено наявності підстав визнання недійсним визначених ним пунктів Договору, а відтак і наявності підстав для задоволення позову.

Судові витрати у вигляді судового збору та витрати на професійну правничу допомогу відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на Позивача та йому не відшкодовуються.

Kеруючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, 123, 129, статтями 236-238, статтями 240 та 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. У задоволені позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 21.01.2026.

Суддя Ягічева Наталія