ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"19" січня 2026 р.м. Одеса Справа № 916/2082/24

Господарський суд Одеської області у складі судді Смелянець Г.Є.

при секретарі судового засідання Лещенко Л.С.

розглянувши у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження

справу №916/2082/24

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю ЛЬВІВГАЗ ЗБУТ

до відповідача: Комунального підприємства Міський ринок

про стягнення 29 603,83 грн.

за участю представників:

від позивача: Шевчик О.І. /довіреність від 22.12.2025 №22/12/2025/2/

від відповідача: не з`явився

В С Т А Н О В И В:

Господарським судом Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження розглядається справа №916/2082/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ЛЬВІВГАЗ ЗБУТ до Комунального підприємства Міський ринок про стягнення 29 603,83 грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 22.07.2024 зупинено провадження у справі №916/2082/24 до закінчення перегляду справи №908/1162/23 об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

03.10.2025 Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду ухвалено постанову у справі №908/1162/23.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 25.11.2025 поновлено провадження у справі №916/213/24. Судове засідання щодо розгляду справи по суті призначено на 24.12.2025 о 10:15, із повідомленням учасників справи про судове засідання. Запропоновано сторонам надати пояснення у справі із врахуванням постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2025 у справі №908/1162/23.

03.12.2025 за вх.№38625/25 господарським судом одержано клопотання позивача про зупинення провадження у справі №916/2082/24 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №280/5808/23.

22.12.2025 за вх.№41053/25 господарським судом одержано клопотання позивача про відкладення розгляду справи та призначення наступного засідання в режимі відеоконференції.

У судовому засіданні 24.12.2025, за відсутності представників сторін, судом постановлено ухвалу без оформлення окремого документа, якою задоволено клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи та призначення наступного засідання в режимі відеоконференції за вх.№41053/25 від 22.12.2025 та судове засідання щодо розгляду справи по суті відкладено на 19.01.26 о 16:20, із викликом учасників справи у судове засідання та проведенням судового засідання у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за участю представника позивача Шевчика О.І.

19.01.2026 за вх.№1956/26 господарським судом одержано клопотання позивача про долучення повноважень представника.

У судовому засіданні 19.01.2026 представник позивача підтримав клопотання про зупинення провадження за вх.№38625/25 від 03.12.2025 та просив суд його задовольнити.

Відповідач у судове засідання 19.01.2026 не з`явився, письмових пояснень із врахуванням постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2025 у справі №908/1162/23 до суду не надав.

Заперечень на клопотання позивача про зупинення провадження у справі відповідачем до суду також не надано.

Ухвали суду від 25.11.2025 та від 24.12.2024 не було направлено відповідачу на адресу: 74988, Херсонська область м. Нова Каховка, м. Таврійськ, вул. І. Франка, буд. 29, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, у зв`язку із тим, що поштове відділення не працює в умовах воєнного стану, про що у справі наявні відповідна інформаційна довідка.

Разом з тим, на виконання вимог ч.1 ст. 12-1 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України № 1207-VII від 15.04.2014 відповідача про постановлення судом ухвал від 25.11.2025 та від 24.12.2025 повідомлено судом шляхом розміщення відповідного оголошення на веб-порталі «Судова влада України».

Окрім того, ухвали суду від 25.11.2025 та від 24.12.2024 було надіслано на електронну адресу відповідача.

Тобто, в силу вимог абз.3 ч.1 ст.12-1 вказаного Закону України відповідач вважається повідомленим про поновлення провадження у справі та призначення судового засідання на 19.01.2026.

У судовому засіданні 19.01.2026, за участю представника позивача, судом на підставі ст.233 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

У п.7 ч.1 ст.228 ГПК України встановлено, що суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках: перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.10.2021 у справі №233/2021/19 задля юридичної визначеності у застосуванні приписів процесуального закону, які зобов`язують визначати подібність правовідносин (подібність відносин) конкретизувала:

Висновок про те, що така подібність означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу правовідносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин) (викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2018 року у справі № 910/17999/16 (пункт 32), від 25 квітня 2018 року у справі № 925/3/17 (пункт 38), від 11 квітня 2018 року у справі № 910/12294/16 (пункт 16), від 16 травня 2018 року у справі № 910/24257/16 (пункт 40), у постановах Верховного Суду України від 21 грудня 2016 року у справі № 910/8956/15, від 6 вересня 2017 року у справі № 910/3040/16, від 13 вересня 2017 року у справі № 923/682/16 тощо);

Висновок про те, що під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, за змістом яких тотожними, аналогічними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин (викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2018 року у справі № 373/1281/16-ц, від 16 травня 2018 року у справі № 760/21151/15-ц, від 29 травня 2018 року у справах № 305/1180/15-ц і № 369/238/15-ц (реєстровий номер 74842779), від 6 червня 2018 року у справах № 308/6914/16-ц, № 569/1651/16-ц та № 372/1387/13-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 697/2751/14-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 648/2419/13-ц, від 12 грудня 2018 року у справі №2-3007/11, від 16 січня 2019 року у справі № 757/31606/15-ц тощо).

Конкретизація полягає у тому, що на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.

Як встановлено господарським судом, предметом спору у даній справі є вимога про стягнення з відповідача заборгованості щодо оплати поставленої позивачем електричної енергії у період з березня по липень 2022, з підстав невиконання відповідачем договору про постачання електричної енергії споживачу № 60АР797-2126- 22 від 22.02.2022.

Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні, на території України із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 було введено воєнний стан, дія якого в подальшому неодноразово продовжувалась та триває наразі.

Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376 затверджений Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, згідно з яким з 24.02.2022 вся територія Скадовського району Херсонської області входить до переліку тимчасово окупованих Російською Федерацією території України.

Судом встановлено, що місцезнаходженням відповідача є 74988, Херсонська область м. Нова Каховка, м. Таврійськ, вул. І. Франка, буд. 29.

Відповідно до ч.2 ст.13 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України здійснення господарської діяльності юридичними особами, фізичними особами-підприємцями та фізичними особами, які провадять незалежну професійну діяльність, місцезнаходженням (місцем проживання) яких є тимчасово окупована територія, дозволяється виключно після зміни їхньої податкової адреси на іншу територію України. Правочин, стороною якого є суб`єкт господарювання, місцезнаходженням (місцем проживання) якого є тимчасово окупована територія, є нікчемним. На такі правочини не поширюється дія положення абзацу другого частини другої статті 215 ЦК України.

Частиною другою ст.13-1 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України передбачено, що на період тимчасової окупації переміщення товарів (робіт, послуг) з тимчасово окупованої території на іншу територію України та/або з іншої території України на тимчасово окуповану територію усіма видами транспорту, в тому числі автомобільним, залізничним, повітряним та трубопровідним транспортом, а також лініями електропередач та гідротехнічними спорудами, заборонено.

У пункті 7.27 постанови Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2025 у справі №908/1162/23 зазначено, що об`єднана палата не вважає за необхідне відступити від висновку, викладеного Верховним Судом у постанові у справі №910/9680/23 про поширення положень статті 131 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на території, тимчасово окуповані в період воєнного стану, лише з огляду на загальновідомий факт окупації таких територій за відсутності відповідного рішення Кабінету Міністрів України.

Поряд з цим, судом встановлено, що ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 05.11.2025 було передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу №280/5808/23 з метою відступу від сформульованого правового висновку в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.03.2024 у справі №910/9680/23 та в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2025 у справі № 908/1162/23 (до закінчення перегляду якої зупинялось провадження у даній справі).

Верховний Суд в ухвалі від 05.11.2025 у справі №280/5808/23 підстави передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду мотивував, зокрема, таким:

- у постановах Верховного Суду від 07.03.2024 у справі №910/9680/23, від 23.10.2025 у справі №916/1650/23 та від 03.10.2025 у справі №908/1162/23 не враховано, що для застосування обмежень, передбачених статтями 13 та 13-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», необхідним є не лише факт визнання відповідних територій тимчасово окупованими, а й наявність окремого рішення Кабінету Міністрів України про введення відповідних обмежень господарської діяльності на цих територіях;

- при цьому рішення про визнання територій тимчасово окупованими, яке на момент виникнення спірних правовідносин відповідно до визначеного Кабінетом Міністрів України порядку приймалось Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України, не може замінювати собою рішення Кабінету Міністрів України про введення обмежень, передбачених статтями 13 та 13-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»;

- загальновідомий факт окупації певних територій сам по собі не може вважатися достатньою правовою підставою для застосування встановлених законом економічних обмежень; ця обставина також не була врахована у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2025 у справі №908/1162/23, в якій суд дійшов висновку про можливість застосування відповідних заборон без наявності спеціального рішення Кабінету Міністрів України щодо введення таких обмежень.

Отже, виходячи з того, що предметом позову у цій справі №916/2082/24 є стягнення з відповідача заборгованості з оплати поставленої позивачем електричної енергії у період з березня по липень 2022, та місцезнаходженням відповідача є м. Нова Каховка Херсонської області, яке 24.02.2022 віднесено до тимчасово окупованих територій України, а також з того, що Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду ухвалою від 05.11.2025 передав справу №280/5808/23 на розгляд Великої Палати Верховного Суду з метою відступу від висновків щодо застосування статей 13 та 13-1 Закону «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», викладених у раніше ухвалених постановах Верховного Суду від 07.03.2024 у справі №910/9680/23 та від 03.10.2025 у справі № 908/1162/23, в якій правовідносини є подібними з тими, що розглядаються в рамках даної справи, господарський суд дійшов висновку про необхідність зупинення провадження у справі №916/2082/24 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи №280/5808/23.

При цьому господарський суд зауважує, що такий висновок про необхідність зупинення провадження у справі №916/2082/24 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи №280/5808/23 узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в ухвалах від 15.12.2025 у справі №916/4397/23, від 11.12.2025 у справі №908/157/24, від 19.11.2025 у справі №916/3666/22, від 19.11.2025 №904/6645/23, від 19.11.2025 у справі №916/1218/23, від 18.11.2025 у справі №916/1946/23, від 18.11.2025 у справі №913/265/23, від 13.11.2025 у справі №910/1896/23, від 11.11.2025 у справі №910/3831/22, від 10.11.2025 у справі №908/2241/23.

Згідно з п.11 ч.1 ст.229 ГПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 7 частини першої статті 228 цього Кодексу - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Керуючись п.7 ч.1 ст.228, п.11 ч.1 ст.229, ст.ст.234,252 Господарського процесуального кодексу України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

1.Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю ЛЬВІВГАЗ ЗБУТ про зупинення провадження у справі №916/2082/24 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №280/5808/23 за вх.№38625/25 від 03.12.2025 задовольнити.

2.Зупинити провадження у справі №916/2082/24 до закінчення перегляду справи №280/5808/23 Великою Палатою Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили 19.01.2026 та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня складання повної ухвали.

Повну ухвалу складено 26.01.2026.

Суддя Г.Є. Смелянець