ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2026 року м. Харків Справа № 913/375/23(913/211/23)

Провадження №5/913/250/25

За позовом Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (вул. Симона Петлюри, буд. 25, м. Київ, 01032)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Схід» (площа Базарна, буд. 32 А, м. Старобільськ Луганської області, 92702)

про стягнення 3 581 392 грн 74 коп.

Суддя Вінніков С.В.

Секретар судового засідання-помічник судді Чуєва М.С.

У засіданні брали участь:

від позивача: Остапенко С.Л. представник за довіреністю від 25.11.2025 №25/11-8 (у порядку самопредставництва у режимі відеоконференції);

від відповідача:. Герасименко О.О. адвокат на підставі довіреності від 05.01.2026 №1 (у режимі відеоконференції).

С У Т Ь С П О Р У:

26.06.2023 Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» (далі ПрАТ «НЕК «Укренерго») звернулося до Господарського суду Луганської області з позовною заявою до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Схід» (далі ТОВ «Енера Схід») про стягнення 3 581 392 грн 74 коп., з яких 2 193 829 грн 64 коп. пені, 705 502 грн 53 коп. штраф, 176 015 грн 98 коп. 3 % річних, 506 044 грн 59 коп. збитки від інфляції за договором про надання послуг з передачі електричної енергії від 15.05.2019 №0155-02024.

Рішенням Господарського суду Луганської області від 13.10.2023 у справі №913/211/23 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 10.01.2024 рішення Господарського суду Луганської області від 13.10.2023 у справі №913/211/23 залишено без змін.

Постановою Верховного Суді від 10.04.2024 у справі №913/211/23 касаційну скаргу ПрАТ «НЕК «Укренерго» задоволено частково; постанову Східного апеляційного господарського суду від 10.01.2024 і рішення Господарського суду Луганської області від 13.10.2023 у справі №913/211/23 скасовано; справу №913/211/23 направлено на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

Рішенням Господарського суду Луганської області від 10.07.2024 у справі №913/375/23(913/211/23) у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 03.12.2024 рішення Господарського суду Луганської області від 10.07.2024 у справі №913/375/23(913/211/23) скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Схід» 3% річних у сумі 176 015 грн 98 коп., збитків від інфляції в сумі 506 044 грн 59 коп.; ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким задоволено вказані позовні вимоги; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Схід» на користь Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» 3% річних у сумі 176 015 грн 98 коп., збитки від інфляції в сумі 506 044 грн 59 коп.; в іншій частині рішення господарського суду Луганської області від 10.07.2024 у справі №913/375/23(913/211/23) залишено без змін; здійснено розподіл судових витрат; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Схід» на користь Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» судові витрати за подання позовної заяви в сумі 8 184 грн 73 коп. та за подання апеляційної скарги в сумі 12 277 грн 09 коп.

Постановою Верховного Суду від 28.08.2025 касаційну скаргу ПрАТ «НЕК «Укренерго» задоволено частково; постанову Східного апеляційного господарського суду від 03.12.2024 та рішення Господарського суду Луганської області від 10.07.2024 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 1 994 710 грн 41 коп. пені та 705 502 грн 53 коп. штрафу у справі №913/375/23(913/211/23) скасовано; справу №913/375/23(913/211/23) у скасованій частині направлено на новий розгляд до Господарського суду Луганської області.

06.10.2025 матеріали справи №913/375/23(913/911/23) надійшли до Господарського суду Луганської області.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.10.2025 справа передана на розгляд судді Віннікову С.В.

Ухвалою від 13.10.2025 прийнято справу №913/375/23(913/211/23) до провадження; розгляд справи у підготовчому засіданні призначено на 20.10.2025.

17.10.2025 через систему «Електронний суд» від позивача надійшли додаткові пояснення №02-4-1/832, у яких він зазначив, що ним правомірно нарахована пеня та штраф за період порушення відповідачем зобов`язань та послався на постанову Верховного Суду від 24.11.2022 справі №927/713/21.

Указав, що постановою Східного апеляційного господарського суду від 03.12.2024 у справі №913/375/23(913/211/23) рішення Господарського суду Луганської області від 10.07.2024 у справі скасоване в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з ТОВ «Енера Схід» 3% річних у сумі 176 015 грн 98 коп., збитків від інфляції в сумі 506 044 грн 59 коп. та ухвалено в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог.

Отже, докази і правильність розрахунку позивача вже були перевірені судом апеляційної інстанції.

17.10.2025 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, яким він позовні вимоги відхилив, посилаючись на те, що у відповідності до умов п.п.6.1 6.3, 6.5 договору позивач не надав доказів отримання ТОВ «Енера Схід» відповідних рахунків, тому не довів факт настання строку виконання зобов`язань за договором.

Зазначив, що позивач невірно здійснив зарахування коштів, оплачених відповідачем за послугу з передачі електричної енергії з урахуванням вимог п.6.7 договору, а тому заборгованість за липень 2019 року взагалі відсутня.

Крім того, відповідач просив зменшити розмір заявлених до стягнення пені та штрафу на 100%.

Ухвалою від 20.10.2025 з урахуванням ухвали від 04.11.2025 відкладено розгляд справи у підготовчому засіданні на 21.11.2025.

Ухвалою від 21.11.2025 закрите підготовче провадження; призначено справу до судового розгляду по суті на 15.12.2025.

Судове засідання 15.12.2025 не відбулось з технічних причин, ухвалою від 15.12.2025 розгляд справи по суті призначений на 12.01.2026.

Ухвалою від 12.01.2026 відкладено розгляд справи по суті у судовому засіданні на 26.01.2026

Представники сторін брали участь у судовому засіданні 26.01.2026 у режимі відеоконференції.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

Згідно з ч.1 ст.316 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Як випливає зі змісту вказівок Верховного Суду, викладених у постанові від 28.08.2025 у даній справі, неправомірно були відхилені доводи позивача про те, що пеня та штраф були нараховані за порушення зобов`язань, які виникли до 24.02.2022, тобто до введення воєнного стану в Україні, а тому суди дійшли передчасних висновків про відмову у стягненні пені в сумі 1 994 710 грн 41 коп. та штрафу в сумі 705 502 грн 53 коп., що нараховані до введення воєнного стану в Україні.

Виконуючи наведені вказівки суду касаційної інстанції, господарський суд виходить із наступного.

ПрАТ «НЕК «Укренерго» є юридичною особою, що утворена 29.07.2019 як акціонерне товариство 100% акцій якого закріплюються в державній власності, внаслідок реорганізації шляхом перетворення Державного підприємства Національна енергетична компанія Укренерго відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 15.02.2019 №73та розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.11.2017 №829-р «Про погодження перетворення державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» у приватне акціонерне товариство.

ПрАТ «НЕК «Укренерго» є правонаступником майна, усіх прав та обов`язків Державного підприємства Національна енергетична компанія Укренерго (далі ДП «НЕК «Укренерго») відповідно до ст.108 Цивільного кодексу України, п.5 Порядку перетворення державного унітарного комерційного підприємства в акціонерне товариство, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.08.2012 №802, та п. 3.2. статуту ПрАТ «НЕК «Укренерго».

ПрАТ «НЕК «Укренерго» виконує функції оператора системи передачі юридичної особи, відповідальної за експлуатацію, диспетчеризацію, забезпечення технічного обслуговування, розвиток системи передачі та міждержавних ліній електропередачі, а також за забезпечення довгострокової спроможності системи передачі щодо задоволення обґрунтованого попиту на передачу електричної енергії (п.55 ч.1 ст.1 Закону України «Про ринок електричної енергії»).

У свою чергу, ТОВ «Енера Схід» здійснює діяльність з постачання електричної енергії споживачу на підставі ліцензії з постачання електричної енергії споживачу, виданої згідно постанови НКРЕКП від 14.06.2018 №429, а також виконує спеціальну функцію постачальника універсальної послуги на території Луганської області відповідно до постанови НКРЕКП від 26.10.2018 №1268.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст.11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань) є, зокрема, договір.

Статтею 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч.1 ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст.901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст.903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до вказаних приписів законодавства, 15.05.2019 між сторонами укладено договір про надання послуг з передачі електричної енергії №0155-02024, згідно з п.1.1 якого ПрАТ «НЕК «Укренерго» (оператор системи передачі, ОСП) зобов`язується надавати послугу з передачі електричної енергії (далі послуга) відповідно до умов цього договору, а ТОВ «Енера Схід» (користувач) зобов`язується здійснювати оплату за послугу відповідно до умов цього договору.

Додатковою угодою від 15.05.2019 договір викладено у новій редакції, оператором системи передачі (ОСП) вже вказано ПрАТ «НЕК «Укренерго» (правонаступника ДП «НЕК «Укренерго»).

Згідно з п.4.1 договору для розрахунків за цим договором використовується плановий і фактичний обсяг послуги: плановий обсяг послуги визначається на основі наданих Користувачем і погоджених ОСП повідомлень щодо планового обсягу передачі електроенергії на розрахунковий місяць; визначення фактичного обсягу послуги у розрахунковому місяці здійснюється на підставі даних щодо погодинних обсягів передачі електроенергії по точках комерційного обліку, які зареєстровані за відповідним користувачем. З цією метою застосовується дані обліку адміністратора комерційного обліку.

Відповідно до п.5.1 договору планова та фактична вартість послуги за цим договором визначається шляхом множення планового та фактичного обсягу (Мвт*год) за розрахунковий період на тариф на послугу, затверджений регулятором (грн/МВт*год).

У п.10.1 договору сторони встановили, що планові обсяги передачі електроенергії користувач зобов`язаний подавати ОСП до 25 (двадцять п`ятого) числа місяця, що передує розрахунковому місяцю. ОСП протягом 5 (п`яти) робочих днів погоджує планові обсяги передачі і повертає їх користувачу.

Пунктом 6.2 договору передбачено, що користувач здійснює поетапну попередню оплату планової вартості послуги ОСП таким чином: 1 платіж до 17.00 години другого банківського дня розрахункового місяця у розмірі не менше 1/5 від планової вартості послуги, визначеної згідно з розділом 5 цього договору. Подальша оплата може здійснюватися щоденно, або шляхом сплати 1/5 від планової вартості послуг, яка визначена згідно з розділом 5 договору, у кожен з наступних періодів; 2 платіж з 06 до 10 числа розрахункового місяця; 3 платіж з 11 до 15 числа розрахункового місяця; 4 платіж з 16 до 20 числа розрахункового місяця; 5 платіж з 21 до 25 числа розрахункового місяця.

При цьому розмір оплати у вказані періоди повинен бути не менше планової вартості послуг, яка визначена згідно з умовами розділу 5 цього договору.

Згідно з п. 6.5 договору користувач здійснює розрахунок з ОСП за фактичний обсяг послуги протягом 3 банківських днів з моменту та на підставі отримання акту приймання-передачі послуги, який ОСП надає користувачу протягом перших 5 робочих днів місяця, наступного за розрахунковим. Оплата послуги здійснюється на підставі рахунків, наданих виконавцем, або самостійно сформованих в електронному вигляді за допомогою системи управління ринком (сервіс), з використанням електронно-цифрового підпису тієї особи, яка уповноважена підписувати документи в електронному вигляді у порядку, визначеному законодавством.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 28.08.2025 у справі №913/375/23(913/211/23), з наведеного слідує, що плановий обсяг послуги у спірних правовідносинах підлягає оплаті на умовах попередньої оплати протягом розрахункового місяця, а фактичний обсяг встановлюється по закінченню такого розрахункового місяця протягом 3 банківських днів з моменту отримання акту приймання-передачі послуги.

Звідси при розрахунку за послугу користувач та ОСП зобов`язані використовувати як плановий, так і фактичний обсяг послуги одночасно, які є взаємопов`язані та не замінюють один одного, тобто у користувача відсутнє право вибору - платити за плановий обсяг чи за фактичний обсяг. Користувач зобов`язаний здійснити оплату планового обсягу на умовах попередньої оплати протягом розрахункового місяця, а по закінченню відповідного місяця сплатити фактичний обсяг послуги, отриманої за такий розрахунковий місяць (подібний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 19.08.2022 у справі №912/1941/21).

Отже, як оплата планової вартості послуги, так і остаточний розрахунок за фактичний обсяг послуги по суті є одним і тим самим зобов`язанням з оплати послуги, що надається у відповідному розрахунковому періоді, розподіл такого обов`язку на окремі платежі у часі (попередня оплата, остаточний розрахунок) не створює умов для припинення існування таких частин зобов`язання.

Невиконане зобов`язання зі сплати кожного чергового планового платежу існує у часі з моменту його виникнення і не припиняється по закінченню розрахункового місця, а підлягає виконанню в межах проведення розрахунку за фактичний обсяг наданої послуги.

Оскільки укладеним між сторонами договором визначений саме такий порядок розрахунків за надану послугу як оплата планових платежів та оплата за актом приймання-передачі послуги, то невиконання або неналежне виконання користувачем як зобов`язання з оплати планового обсягу на умовах попередньої оплати, так і зобов`язання з оплати фактичного обсягу послуги, отриманої за розрахунковий місяць, є порушенням виконання грошового зобов`язання і передбачає застосування правових наслідків порушення зобов`язання та настання відповідальності за порушення грошового зобов`язання, зокрема, згідно з нормами статей 611, 625 ЦК України.

Такі правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 09.11.2022 у справі №904/5899/21, від 24.11.2022 у справі №927/713/21, від 23.11.2023 у справі №925/654/22, від 20.02.2024 у справі №916/1042/22 та від 13.03.2024 у справі №904/5899/21.

У період з липня 2019 року по вересень 2021 року, щомісячно позивач надавав відповідачу послугу за яку останній щомісячно сплачував шляхом внесення попередньої оплати планової вартості послуги, відповідно до етапів, вказаних у договорі (передоплатою) та шляхом розрахунку за фактичний обсяг послуги протягом 3 банківських днів з моменту та на підставі отримання акту приймання-передачі послуги (платою після одержання послуги), проте у деяких випадках (липень 2019 року, березень, жовтень 2020 року та інш.) відповідачем порушувалися терміни внесення попередньої оплати послуги, відповідно до етапів, вказаних у договорі.

Відповідно до ч.4 ст.75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як було встановлено судом апеляційної інстанції у постанові від 03.12.2024 у справі №913/375/23 (913/211/23):

Перший плановий платіж у липні 2019 року відповідно до рахунку-фактури від 30.06.2019 №0155-02024/30/06/2019 у сумі 2 228 397 грн 26 коп. з ПДВ відповідачем мав бути сплачений до 17 години 02.07.2019. Розрахунок планового платежу був здійснений виходячи з тарифу 347,43 грн/Мвт*год.

Другий плановий платіж за наведеній період згідно з рахунком-фактурою від 05.07.2019 №0155-02024/05/07/2019 у сумі 2 228 397 грн 26 коп. з ПДВ відповідач мав здійснити по 10.07.2019 включно. Розрахунок також здійснений із застосуванням тарифу 347,43 грн/Мвт*год.

Третій-п`ятий планові платежі за липень 2019 року по тарифу 57,40 грн. за Мвт*год відповідач мав здійснити відповідно до алгоритму, встановленому спірним договором, водночас у вказаних 3-5 планових платежах ТОВ «Енера Схід» рекомендувалось здійснювати оплату по раніше затвердженому НКРЕКП тарифу 347,43 грн/Мвт*год.

З довідки АТ «Ощадбанк» від 11.02.2022 №16/2-09/645 вбачається, що у липні 2019 року відповідачем здійснено наступні оплати, які позивачем згруповані по днях оплати 19.07.2019 465 700 грн 44 коп., 24.07.2019 4 191 303 грн 92 коп., 25.07.2019 1 164 251 грн 08 коп.

25.07.2019 при здійсненні оплати на суму 1 164 251 грн 08 коп. відповідачем перераховано надлишково 259 979 грн 42 коп.

Керуючись абз.4 п.6.7 договору, а також тим, що відповідач не подавав заявку про повернення надмірно сплачених коштів, останні зараховані позивачем як частина першого планового платежу за серпень 2019 року.

У серпні-грудні 2019 січні 2020 років відповідач не допускав несвоєчасної оплати планових та фактичних платежів, відтак за вказаний період нарахування позивачем не здійснювались.

У лютому 2020 року відповідач повинен був провести 5 планових платежів на суму 3 353 617 грн 16 коп. кожний. Крім того, у зв`язку зі здійсненням коригування отриманої у серпні 2019 року послуги, внаслідок чого вартість останньої зменшилась на 20 085 грн 95 коп., а також згідно з актом приймання-передачі послуги за січень 2020 року (за вирахуванням вартості 5 планових платежів) до сплати підлягало 6 159 612 грн 12 коп. (17 348 412,12 11 188 800,00).

Станом на 01.02.2020 за відповідачем нараховувалась переплата у сумі 9 629 839 грн 92 коп. за попередні періоди, яка йому не поверталась через відсутність відповідної заяви та яка була зарахована в оплату планових платежів лютого 2019 року.

04.02.2020, 07.02.2020 та 14.02.2020 відповідач здійснив три оплати на суму 3 353 617 грн 16 коп. кожний, а 25.02.2020 на суму 3 131 654 грн 64 коп.

Виходячи із загальної суми оплат, які відповідач повинен був провести у лютому 2020 року (22 907 611 грн 97 коп. (5 планових платежів по 3 353 617 грн 16 коп. + 6 159 612 грн 12 коп. за актом від 31.01.2020 у сумі 20 085 грн 95 коп. згідно акту коригування до акту приймання передачі послуги за 09.2019) з урахуванням переплати 9 629 839 грн 92 коп. та платежів у лютому 2020 року на загальну суму 13 192 506 грн 12 коп. відповідач станом на 27.02.2020 не доплатив 85 265 грн 93 коп.

Розрахунок проведений по 02.03.2020, тобто по строк першого планового платежу за березень 2020 року.

У березні 2020 року відповідач мав здійснити 5 планових платежів по 2 370 232 грн 22 коп.

03.03.2020, 06.03.2020 та 13.03.2020 відповідач сплатив 3 платежі по 2 370 232 грн 22 коп. кожен.

Водночас, ним не було враховано наявність недоплати за попередній період (фактично отриману послугу) на суму 85 265 грн 93 коп., на яку позивачем здійснено нарахування 3% річних.

18.03.2020 відповідачем сплачено 5 591 336 грн 34 коп., чим вказану заборгованість погашено, а тому позивачем у березні 2020 року подальші нарахування 3% річних не здійснювались.

У квітні 2020 року відповідач з урахуванням переплати на 01.04.2020 у сумі 3 135 838 грн 18 коп. не допускав прострочення оплати планових платежів.

25.04.2020 відповідач мав згідно з актом приймання-передачі послуги від 31.03.2020 сплатити 1 759 531 грн 12 коп., однак сплачена відповідачем раніше сума коштів була недостатньою для повного погашення даної суми і впродовж 26.04.2020 за відповідачем рахувалась заборгованість у розмірі 476 134 грн 97 коп.

Впродовж травня-серпня 2020 року відповідач не допускав прострочення здійснення планових оплат.

У вересні 2020 року відповідач з урахуванням переплати на 01.09.2020 у сумі 4 679 086 грн 02 коп. здійснював своєчасні оплати планових платежів.

25.09.2020 відповідач мав оплатити фактично отриману послугу за серпень 2020 року у сумі 12 355 040 грн 31 коп.

Після здійснення 25.09.2020 платежу у розмірі 1 000 000 грн 00 коп. впродовж 26 та 27 вересня 2020 року за відповідачем рахувалась заборгованість у розмірі 2 176 779 грн 07 коп., яка погашена 28.09.2020 не в повному обсязі (станом на 01.10.2020 ТОВ «Енера Схід» мало борг у сумі 00 грн 55 коп.).

У жовтні 2020 року відповідач повинен був здійснити перший плановий платіж згідно з рахунком-фактурою від 29.09.2020 №0155-02024/29/09/2020 у сумі 1 547 914 грн 42 коп. з ПДВ до 17 години 02.10.2020.

Однак, сума першого планового платежу повністю була сплачена лише 13.10.2020, тому позивач здійснив нарахування 3% річних з урахуванням зменшення суми через часткову оплату.

З 08.10.2020 позивач здійснював нарахування 3% річних на залишок суми цього рахунку та суму акту коригування за лютий 2020 року, яка мала бути сплачена відповідачем 07.10.2020.

З 11.10.2020 позивачем нараховувались 3% річних на залишок боргу по рахунку-фактурі від 29.09.2020 №0155-02024/29/09/2020, акту коригування за лютий 2020 року, рахунком-фактурою від 05.10.2020 №0155-02024/05/10/2020.

У жовтні 2020 року до кінця місяця відповідач не допускав прострочення і станом на 31.10.2020 мав переплату у розмірі 10 496 176 грн 99 коп.

Зазначена переплата на підставі абз.4 п.6.7 договору врахована при погашенні оплати першого планового платежу, а також частково по оплаті залишку за актом приймання-передачі послуги від 30.09.2020 (сума залишку 10 496 177 грн 60 коп.).

З урахуванням часткової оплати у листопаді 2020 року позивачем здійснено нарахування 3% річних на залишок боргу за актом приймання передачі послуги від 30.09.2020 з урахуванням часткового погашення.

З 11.10.2020 при нарахуванні 3% річних до суми залишку по акту приймання передачі послуги від 30.09.2020 додано суму рахунку-фактури від 03.11.2020 №015502024/03/11/2020, а з 14.11.2020 акт коригування до акту приймання-передачі послуги за квітень 2020 року.

Оскільки у листопаді відбулось погашення боргу, а також часткова оплата 3-го планового платежу згідно рахунку-фактури від 10.11.2020 №015502024/10/11/2020 (платіж від 16.11.2020), з 16.11.2020 нарахування здійснювалось із залишку суми у розмірі 1 470 892 грн 71 коп., в подальшому - з 1 370 892 грн 71 коп. по 19.11.2020; 26.11.2020 із залишку боргу по 5 плановому платежу згідно рахунку-фактури від 23.11.2020 №0155-02024/23/11/2020 у сумі 710 000 грн 05 коп. за 1 день прострочення.

Станом 30.11.2020 відповідач мав переплату у розмірі 683 643 грн 09 коп., що на підставі абз.4 п.6.7 договору врахована при погашенні оплати першого планового платежу згідно рахунку-фактури від 30.11.2020 №0155-02024/30/11/2020 на суму 2 227 850 грн 90 коп. з урахуванням платежу у розмірі 100 000 грн 00 коп., здійсненого 02.12.2020.

З урахуванням часткової оплати у грудні позивачем здійснено нарахування 3% річних на залишок боргу за рахунком-фактурою від 30.11.2020 №0155-02024/30/11/2020, акту коригування до акту приймання-передачі послуги від 30.06.2020 з урахуванням часткового погашення (09.12.2020-10.12.2020).

З 11.11.2020 по 13.12.2020 при нарахуванні 3% річних до суми залишку боргу по рахунку-фактурі від 30.11.2020 №015502024/30/11/2020, акту коригування до акту приймання-передачі послуги від 30.06.2020 додано суми рахунку-фактури від 04.12.2020 №0155-02024/04/12/2020.

З 14.12.2020 відповідач здійснив оплати, внаслідок чого переплата станом на 31.12.2020 склала 21 596 678 грн 74 коп., що на підставі абз.4 п.6.7 договору, а також з урахуванням оплат 14.01.2021, 15.01.2021 та 21.01.2021, враховано при оплаті суми акту приймання-передачі послуги від 30.11.2020 (сума залишку 17 227 837 грн 84 коп.), першого четвертого планових платежів та акту коригування до акту приймання-передачі послуги за липень 2020 року.

З урахуванням часткової оплати у січні 2021 року позивачем здійснено нарахування 3% річних на залишок боргу за актом приймання-передачі послуги від 31.12.2020 (сума несплаченого залишку 20 718 998 грн 04 коп.) з 23.01.2021 по 25.01.2021.

З 26.01.2021 по 28.01.2021 3% річних позивачем нараховано із зазначеного залишку боргу з додаванням суми п`ятого планового рахунку-фактури від 21.01.2021 №0155-02024/21/01/2021.

З 29.01.2020 при нарахуванні 3% річних до суми залишку за актом приймання-передачі послуги від 31.12.2020 додано суму рахунку-фактури від 21.01.2021 №0155-02024/21/01/2021 та суму збільшення відповідно до акту коригування до акту приймання-передачі послуги за серпень 2020 року.

Станом на 31.01.2021 за відповідачем рахувався борг у розмірі 10 223 624 грн 95 коп. У лютому 2021 року позивач здійснив розрахунок 3% річних на суму боргу за період з 01.02.2021 по 02.02.2021.

До 24.02.2021 (оплата 28 383 065 грн 69 коп.) позивач розраховував 3% річних з наростаючим підсумком на підставі зазначеного боргу з додаванням сум 1, 3-4 планових рахунків (рахунки-фактури від 28.01.2021 №0155-02024/28/01/2021, від 11.02.2021 №0155-02024/11/02/2021, від 16.02.2021 №0155-02024/16/02/2021 на суму 1 918 408 грн 21 коп. кожен).

Оскільки після проведення платежу 24.02.2021 борг не був повністю погашений, позивач нарахував 3% річних на залишок боргу за актом приймання-передачі послуги від 31.01.2021 у сумі 7 673 632 грн 84 коп. (25.02.2021), а з 26.02.2021 по 28.02.2021 з урахування рахунку-фактури від 19.02.2021 №0155-02024/19/02/2021 (п`ятий плановий рахунок).

Станом на 28.02.2021 ТОВ «Енера Схід» мало борг у сумі 9 549 629 грн 31 коп.

Позивачем у розрахунку 3% річних у графі 6 за лютий 2021 року не відображено платіж від 26.02.2021 у сумі 42 411 грн 74 коп., водночас, останній врахований під час загального розрахунку суми.

У березні 2021 року позивач здійснив нарахування 3% річних на суму боргу за попередній період 9 549 629 грн 31 коп. за період 01.03.2021 02.03.2021.

До 24.03.2021 (оплата 29 502 393 грн 34 коп.) позивач розраховував 3% річних з наростаючим підсумком на підставі зазначеного вище боргу з додаванням сум 1-4 планових рахунків (рахунки-фактури від 26.02.2021 №0155-02024/26/02/2021, від 04.03.2021 №0155-02024/04/03/2021, від 10.03.2021 №0155-02024/10/03/2021 та від 15.03.2021 №0155-02024/15/03/2021 на суму 2 015 721 грн 50 коп. кожен), а також акту коригування до акту приймання-передачі послуги за вересень 2020 року.

Оскільки після проведення платежу 24.03.2021 заборгованість не була повністю погашена, позивач нарахував 3% річних на залишок боргу за актом приймання-передачі послуги від 28.02.2021 у сумі 8 062 886 грн 00 коп. (25.03.2021), а з 26.03.2021 по 31.03.2021 з урахування рахунку-фактури від 19.03.2021 №0155-02024/19/03/2021 (п`ятий плановий рахунок) на загальну суму 10 078 607 грн 50 коп.

Станом на 31.03.2021 ТОВ «Енера Схід» мало борг у сумі 10 078 607 грн 50 коп. У квітні 2021 року позивач здійснив розрахунок 3% річних на суму боргу за період з 01.04.2021 по 02.04.2021.

До 27.04.2021 (оплата 29 780 724 грн 36 коп.) позивач розраховував 3% річних з наростаючим підсумком на підставі зазначеного вище боргу з додаванням сум 1-5 планових рахунків (рахунки-фактури від 29.03.2021 №0155-02024/29/03/2021, від 05.04.2021 №0155-02024/05/04/2021, від 12.04.2021 №0155-02024/12/04/2021, від 16.04.2021 №0155-02024/16/04/2021 та від 21.04.2021 №0155-02024/21/04/2021 на суму 1 781 271 грн 88 коп. кожен).

Оскільки після проведення платежу 29.04.2021 винила заборгованість на залишок суми за актом приймання-передачі послуги від 31.03.2021 у розмірі 8 906 359 грн 40 коп., позивач нарахував 3% річних з 29.04.2021 по 30.04.2021.

Станом на 30.04.2021 ТОВ «Енера Схід» мало заборгованість у сумі 8 906 359 грн 40 коп., а тому у травні 2021 року позивач здійснив розрахунок 3% річних на суму боргу за період з 01.05.2021 по 06.05.2021.

До 26.05.2021 (оплата 24 948 287 грн 30 коп.) позивач розраховував 3% річних з наростаючим підсумком на підставі зазначеного вище боргу з додаванням сум 1-4 планових рахунків (рахунки-фактури від 28.04.2021 №0155-02024/28/04/2021, від 05.05.2021 №015502024/05/05/2021, від 11.05.2021 №0155-02024/11/05/2021, від 17.05.2021 №015502024/17/05/2021 на суму 1 708 807 грн 79 коп. кожен).

Оскільки після проведення платежу 28.05.2021 у відповідача виникла заборгованість на залишок боргу за актом приймання-передачі послуги від 30.04.2021 у сумі 8 544 038 грн 95 коп., позивач нарахував 3% річних з 28.05.2021 по 31.05.2021.

Станом на 31.05.2021 ТОВ «Енера Схід» мало заборгованість у сумі 8 544 038 грн 95 коп. У червні 2021 року позивач здійснив розрахунок 3% річних на суму боргу за період з 01.06.2021 по 02.06.2021.

До 25.06.2021 (оплата 23 846 173 грн 61 коп.) позивач розраховував 3% з наростаючим підсумком на підставі зазначеного вище боргу з додаванням сум 1-4 планових рахунків (рахунки-фактури від 28.05.2021 №0155-02024/28/05/2021, від 04.06.2021 №0155-02024/04/06/2021, від 10.06.2021 №0155-02024/10/06/2021, від 15.06.2021 №0155-02024/15/06/2021 на суму 1 680 131 грн 98 коп. кожен).

Станом на 30.06.2021 ТОВ «Енера Схід» мало переплату у сумі 6 901 474 грн 76 коп., що на підставі абз.4 п.6.7 договору була врахована при погашенні оплати першого планового платежу згідно рахунку-фактури від 30.06.2021 №0155-02024/30/06/2021 на суму 1 638 060 грн 37 коп. та частини залишку боргу по акту приймання-передачі послуги від 31.05.2021.

Станом на 31.07.2021 ТОВ «Енера Схід» мало заборгованість у сумі 1 638 060 грн 09 коп. У серпні 2021 року позивач здійснив розрахунок 3% річних на суму боргу за період з 01.08.2021 по 03.08.2021.

Станом на 31.08.2021 ТОВ «Енера Схід» мало заборгованість у сумі 905 783 грн 15 коп. У вересні 2021 року ТОВ «Енера Схід» не подавало повідомлення щодо планового обсягу послуги, водночас здійснювало оплату послуги, тому позивач здійснив нарахування 3% річних на суму боргу за минулий період з урахуванням зменшення суми.

Ураховуючи наведене, обставини щодо несвоєчасного виконання відповідачем зобов`язань за договором від 15.05.2019 №0155-0202 про надання послуг з передачі електричної енергії, розміру заборгованості та початку періоду прострочення встановлені постановою Східного апеляційного господарського суду від 03.12.2024 у справі №913/375/23 (913/211/23), а тому в силу положень ч.4 ст.75ГПК України є доведеними.

Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно зі ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.

Пунктом 6.7 договору встановлено, що у випадку порушення користувачем термінів розрахунку ОСП має право нараховувати пеню у розмірі 0,1% (але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня) від суми простроченого платежу за кожен день прострочення; за прострочення зазначеного терміну понад тридцять календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7% від суми простроченого платежу.

Суд зауважує, що у постанові Верховного суду від 04.07.2025 у справі №908/948/23 Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду зазначила, що положеннями пп.16 п.1 постанови НКРЕКП від 25.02.2022 №332 чітко визначений період, на який поширюється дія цього положення, а саме: на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування. Дія норми щодо зупинення нарахування та стягнення штрафних санкції до електропостачальників, передбачена постановами НКРЕКП №332, №413, не містить прямої вказівки про надання їй зворотної дії у часі, що дозволило б її застосовувати до початку запровадження воєнного стану, тобто на порушення чи прострочення, що сталися у попередні періоди.

Ураховуючи наведене, положення пп.16 п.1 постанови НКРЕКП від 25.02.2022 №332 «Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії на період дії в Україні воєнного стану» (у редакції постанови НКРЕКП від 26.04.2022 №413), яким передбачено, що на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», між учасниками ринку електричної енергії, до спірних правовідносин не застосовуються, про що також зазначив Верховний Суд у постанові від 28.08.2025 у справі №913/375/23(913/211/23).

Суд зауважує, що відповідно до ст.1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

При цьому, відповідно до ст.3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд вважає його необґрунтованим, оскільки при розрахунку пені ПрАТ «НЕК «Укренерго» застосовано розмір пені 0,1 %, передбачений п.6.7 договору, проте вказаний розмір перевищує подвійну облікову ставку НБУ, а тому слід застосовувати саме її.

Водночас господарський суд вважає за необхідне навести власний розрахунок пені, зроблений за допомогою програми «Ligazakon» у межах заявленого позивачем періоду:

Місяць надання послугиПланові платежіСтрок оплатиСума заборгованості в грн.Часткова оплатаПеріод нарахування пеніКількість днів простроченняСума пені, грн
Липень 2019 року102.07.20192 228 397,2619.07.2019 у сумі 465 700,4403.07.2019 - 18.07.9,11
1 762 596,82 19.07.2019-23.07.201958 209,82
206-10.07.20192 222 397,2624.07.2019 у сумі 4 191 303,9211.07.2019-23.07.3,39
311-15.07.2019368 160,50 16.07.2019-23.07.201982 773,81
167 950,66 23.07.20191156,45
416-20.07.2019368 160,5025.07.2019 у сумі 1 164 251,0821.07.2019-24.07.201941 371,78
521-25.07.2019368 160,50
Лютий 2020104.02.20203 353 617,1604.02.2020 у сумі 3 353 617,16
206-10.02.20203 353 617,1607.02.2020 у сумі 3 353 617,16
311-15.02.20203 353 617,1614.02.2020 у сумі 3 353 617,16
416-20.02.20203 353 617,1625.02.2020 у сумі 3 131 654,65
5 21-25.02.2020 3 353 617,1626.02.2020 Акт коригування за вересень 2019 (-20 085,95)та акт за січень 2020 (6 159 612,12)
85 265,93 (борг станом на 01.03.2020) 27.02.2020-02.03.20205256,26
Березень 2020 року103.03.20202 370 232,2203.03.2020 у сумі 2 370 232,22
85 265,93 04.03.2020-05.03.20202102,51
206-10.03.20202 370 232,2206.03.2020 у сумі 2 370 232,22
85 265,93 11.03.2020-12.03.20202102,51
311-15.03.20202 370 232,2213.03.2020 у сумі 2 370 232,22
85 265,93 16.03.2020-17.03.2020293,19
416-20.03.20202 370 232,2218.03.2020 у сумі 5 591 336,34
521-25.03.20202 370 232,2224.03.2020 у сумі 3 175 508,23
Квітень 2020 року 102.04.20202 075 316,71Акт за лютий 2020 (- 1 041 808,01) 02.04.2020 у сумі 666 904,51 03.04.2020 у сумі 666 904,51
206-10.04.20202 000 713,5206.04.2020 у сумі 666 904,50 Акт коригування за жовтень 2019 (-637 371,94)
311.-15.04.20202 000 713,52
416-20.04.20202 000 713,5217.04.2020 у сумі 1 467 457,28
521-25.04.20202 759 531,1221.04.2020 у сумі 1 457 457,28 22.04.2020 у сумі 1 467 457,28 24.04.2020 у сумі 928 625,02 27.04.2020 у сумі 928 625,02 28.04.2020 у сумі 928 625,03 30.04.2020 у сумі 1 684 927,93
476 134,97 26.04.20201208,15
Вересень 2020102.09.20201 592 259,62Акт коригування за січень 2020 (265 575,12) 02.09.2020 у сумі 530 753,17 03.09.2020 у сумі 530 753,17 04.09.2020 у сумі 530 753,17
206-10.09.20201 592 259,6210.09.2020 у сумі 530 753,17
311-15.09.20201 592 259,6211.09.2020 у сумі 530 753,17 14.09.2020 у сумі 4 501 517,88 15.09.2020 у сумі 4 070 764,71
416-20.09.20201 592 259,6216.09.2020 у сумі 100 000 грн 00 коп. 17.09.2020 100 000 грн 00 коп. 18.09.2020 100 000 грн 00 коп. 21.09.2020 100 000 грн 00 коп.
521-25.09.20201 592 259,6222.09.2020 у сумі 100 000 грн 00 коп. 23.09.2020 у сумі 500 000 грн 00 коп. 24.09.2020 у сумі 500 000 грн 00 коп. 25.09.2020 у сумі 1 000 000 грн 00 коп. 28.09.2020 у сумі 2 176 778 грн 52 коп.
2 176 779,07 26.09.2020-27.09.202021 427,40
Жовтень 202011 547 914,4202.10.202002.10.2020 у сумі 100 000 грн 00 коп.
1 447 914,97 05.10.2020 у сумі 136 747,3803.10.2020-04.10.20202949,45
1 311 167,59 06.10.2020 у сумі 100 000,00 05.10.20201429,89
1 211 167,59 09.10.2020 у сумі 100 000,0006.10.2020-07.10.20202794,21
1 247 914,97 Акт коригування за лютий 2020 (36 747 грн 38 коп.) 08.10.20201409,15
1 147 914,97 Акт коригування за березень 202009.10.2020-10.10.20202752,73
2 695 829,39 12.10.2020 у сумі 100 000,00 11.10.20201883,88
1 595 829,39 12.10.20201851,09
21 547 914,4206-10.10.2020
31 547 914,4211.-15.10.202013.10.2020 у сумі 11 373 582,88 15.10.2020 у сумі 100 000,00
41 547 914,4216-20.10.202016.10.2020 у сумі 100 000,00 19.10.2020 у сумі 100 000,00 20.10.2020 у сумі 100 000,00
51 547 914,4221-25.10.202021.10.2020 у сумі 100 000,00 22.10.2020 у сумі 100 000,00 23.10.2020 у сумі 100 000,00 26.10.2020 у сумі 6 339 571,49
Листопад 2020103.11.20201 670 892,10Акт за вересень 2020 (10 496 177,60) 03.11.2020 у сумі 100 000,00
1 370 812,7104.11.2020 у сумі 100 000,00 05.11.2020 у сумі 100 000,0007.11.2020-09.11.202031 348,34
1 270 892,71 10.11.20201416,69
206-10.11.20201 670 892,1010.11.2020 у сумі 100 000,00 11.11.2020 у сумі 100 000,00
2 841 784,8112.11.2020 у сумі 312 913,3511.11.20201931,73
2 528 871,4613.11.2020 у сумі 100 000,0012.11.20201829,14
2 428 871,46 13.11.20201796,35
2 641 784,81 14.11.2020-15.11.202021 732,32
311-15.11.20201 670 892,10Акт коригування за квітень 2020 (212 913,35) 16.11.2020 у сумі 2 841 784,20
1 470 892,7117.11.2020 у сумі 100 000,0016.11.20201482,26
1 370 892,36 17.11.2020-19.11.202031 348,42
416-20.11.20201 670 892,1020.11.2020 у сумі 13 340 657,07
521-25.11.20201 670 892,1023.11.2020 у сумі 100 000,00 Акт за жовтень 2020 (13 240 656,46) 24.11.2020 у сумі 2 841 784,20 25.11.2020 у сумі 1 273 854,73 27.11.2020 у сумі 710 000,00 Акт коригування за травень2020 (312 962,68) 30.11.2020 у сумі 683 643,14
710 000,05 26.11.20201232,79
Грудень 2020102.12.20202 227 850,9002.12.2020, 03.12.2020, у сумі 100 000,00
1 344 207,8103.12.2020 у сумі 100 000,00 04.12.2020 у сумі 100 000,0003.12.20201440,72
1 244 207,81Акт коригування за червень 2020 (683 643,14)04.12.2020-08.12.202052 039,68
1 927 850,9510.12.2020 у сумі 100 000,0009.12.20201632,08
1 827 850,95 10.12.20201599,30
210.12.20202 227 850,90
3 955 701,8514.12.2020 у сумі 8 600 000,0011.12.2020-13.12.202033 890,85
315.12.20202 227 850,9015.12.2020, 16.12.2020 у сумі 100 000,00 17.12.2020 у сумі 8 827 837,89 18.12.2020 у сумі 100 000,00
420.12.20202 227 850,9021.12.2020, 22.12.2020, 24.12.2020 у сумі 100 000,00
525.12.20202 227 850,9028.12.2020 у умі 3 592 472,38 29.12.2020 у сумі 3 313 084,59 30.12.2020 у сумі 7 302 534,43
Січень 2021105.01.20212 044 724,99Акт за листопад 2020 (17 227 837,84) Акт кор. за липень 2020 (279 391,78)
210.01.20212 044 724,9914.01.2021 у сумі 5 000 000
315.01.20212 044 724,9915.01.2021 у сумі 2 044 725,13
420.01.20212 044 724,9921.01.2021 у сумі 122 981,43
20 718 998,04 23.01.2021-25.01.2021320 435,18
525.01.20212 044 724,99
22 763 723,03Акт за грудень 2020 (23 797 253,76)26.01.2021-28.01.2021322 451,89
10 100 643,52Акт кор. За серпень 2020 (122 981,43) 29.01.2021 у сумі 12 663 079,5129.01.202113 320,76
10 223 624,95 30.01.2021-31.01.202126 722,38
Лютий 2021102.02.202110 223 624,95Станом на 01.02.2021 борг 10 223 624,9501.02.2021-02.02.202126 722,38
1 918 408,2112 142 033,1603.02.2021-10.02.2021831 935,21
210.02.20211 918 408,21
15 978 849,58 11.02.2021-15.02.2021526 266,60
315.02.20211 918 408,21
17 897 257,79 16.02.2021-20.02.2021529 420,15
420.02.20211 918 408,2124.02.2021 у сумі 28 383 065,59
525.02.20217 673 632,84 25.02.202112 522,84
9 549 629,31 26.02.2021-28.02.202139 418,81
Березень 2021102.03.20219 549 629,31Станом на 01.03.2021 борг 9 549 629,31 Акт кор. за вересень 2020(42 411,74)01.03.2021-02.03.202126 279,21
2 015 721,50
11 565 350,81 03.03.2021-05.03.2021311 723,78
210.03.20212 015 721,50
13 623 484,05 06.03.2021-10.03.2021524 261,00
315.03.20212 015 721,50
15 639 205,55Акт за лютий 2021 (19 910 352,29)11.03.2021-15.03.2021527 850,64
420.03.20212 015 721,5024.03.2021 у сумі 29 502 393,34
17 654 927,05 21.03.2021-23.03.2021318 864,17
8 062 886 25.03.202112 871,71
525.03.20212 015 721,50
10 078 607,50 26.03.2021-31.03.2021621 537,85
Квітень 2021 Станом на 01.04.2021 борг у сумі 10 078 607,50 01.04.2021-02.04.202127 179,28
102.04.20211 781 271,88
11 859 879,38 03.04.2021-10.04.2021833 792,53
210.04.20211 781 271,88
13 641 151,26 11.04.2021-15.04.2021524 292,46
315.04.20211 781 271,88
15 422 423,14 15.04.2021-20.04.2021537 182,83
420.04.20211 781 271,88
17 203 695,02 21.04.2021-25.04.2021535 350,06
525.04.20211 781 271,88
18 984 966,90Акт за березень 2021 (19 702 116,86) 27.04.2021 у сумі 29 780 724,3626.04.202117 802,04
8 906 359,40 29.04.2021-30.04.202127 320,30
Травень 2021 Станом на 01.05.2021 борг у сумі 8 906 359,40 01.05.2021-06.05.2021621 960,89
106.05.20211 708 807,79
10 615 167,19 07.05.2021-10.05.2021417 449,59
210.05.20211 708 807,79
12 323 974,98 11.05.2021-15.05.2021525 323,24
315.05.20211 708 807,79
14 032 782,77 16.05.2021-20.05.2021528 834,49
420.05.20211 708 807,79 Акт за квітень 2021 року (16 041 927,90)
15 741 590,56 16.05.2021-20.05.2021532 345,73
525.05.20211 708 807,7926.05.2021 у сумі 24 948 287,30
8 544 038,95 28.05.2021-31.05.2021414 045,00
Червень 2021 Станом на 01.06.2021 борг у сумі 8 544 038,95 01.06.2021-02.06.202127 022,50
102.06.20211 680 131,98
10 224 170,93 03.06.2021-10.06.2021833 613,71
210.06.20211 680 131,98
11 904 302,91 11.06.2021-15.06.2021524 460,90
315.06.20211 680 131,98
13 584 434,89 16.06.2021-20.06.2021527 913,22
420.06.20211 680 131,98
15 264 566,87 21.06.2021-24.06.2021425 092,44
525.06.20211 680 131,9825.06.2021 у сумі 23 846 173,61
Липень 2021102.07.20211 638 060,37
10 038 720,27Акт за травень 2021 (15 302 134,66)06.07.2021-08.07.2021312 376,50
8 400 659,8309.07.2021 у сумі 1 638 060,4409.07.2021-10.07.202126 904,65
210.07.20211 638 060,37
10 038 720,2715.07.2021 у сумі 1 638 060,4411.07.2021-14.07.2021416 502,01
8 400 659,76 15.07.202113 452,33
315.07.20211 638 060,37Акт за червень 2021 (17 141 396,57)
10 038 720,1320.07.2021 у сумі 1 638 060,4416.07.2021-19.07.2021416 502,01
8 400 659,69 20.07.202113 452,33
420.07.20211 638 060,3721.07.2021 у сумі 25 542 056,4722.07.20211673,18
1 638 060,1623.07.2021 у сумі 1 638 060,44
525.07.20211 638 060,37
1 638 060,09 26.07.2021-31.07.202164 308,32
Серпень 2021 Станом на 01.08.2021 борг у сумі 1 638 060,09 01.08.2021-03.08.202132 154,16
103.08.2021905 783,15
2 543 843,24 04.08.2021-10.08.202177 805,77
210.08.2021905 783,15
3 449 626,3912.08.2021 у сумі 905 783,1511.08.202111 512,16
2 543 843,24 12.08.2021-15.08.202144 460,44
315.08.2021905 783,15
2 543 843,2416.08.2021 у сумі 905 783,1516.08.2021-19.08.202144 460,44
1 638 060,09 20.08.20211718,05
420.08.2021905 783,1520.08.2021 у сумі 905 783,15
2 543 843,24 21.08.2021-25.08.202155 575,55
525.08.2021905 783,15Акт за липень 2021 (19 177 083,91) Акт кор. за жовтень 2020 (281 819,20) 26.08.2021 у сумі 905 783,15
2 543 843,2430.08.2021 у сумі 21 096 963,2026.08.2021-29.08.202144 460,44
905 783,15 31.08.20211397,06
Вересень 2021 Станом на 01.09.2021 борг у сумі 905 783,1503.09.2021 у сумі 874 168,23 01.09.2021-02.09.20212794,11
31 614,9210.09.2021 у сумі 905 783,17 15.09.2021 у сумі 1 748 336,46 17.09.2021 у сумі 874 168,23 24.06.2021 у сумі 21 540 824,3603.09.2021-09.09.2021797,01
Разом: 877 347,74

Ураховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня за період з 03.07.2019 по 09.09.2021 у сумі 877 347 грн 74 коп.

Відносно вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 7% у сумі 705 502 грн 53 коп. суд зазначає таке.

Так, умовами п.6.7 договору сторони передбачили, що за прострочення користувачем термінів розрахунку понад тридцять календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7% від суми простроченого платежу.

Як убачається із наданого позивачем розрахунку штрафу, його нарахування здійснюється ПрАТ «НЕК «Укренерго» на суму заборгованості в розмірі 10 078 607 грн 50 коп., яка складається із заборгованості за лютий 2021 року в сумі 8 062 886 грн 00 коп. та п`ятого планового платежу за березень 2021 року в розмірі 2 015 721 грн 50 коп.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить ст.61 Конституції України, оскільки згідно зі ст.549 ЦК України пеня і штраф є формами неустойки, а відповідно і видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватись різний набір санкцій.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок штрафу у розмірі 7% у сумі 705 502 грн 53 коп., суд приходить до висновку, що він нарахований обґрунтовано, оскільки на 31 календарний день з кожних планових платежів за лютий 2021 року відповідачем повна оплата здійснена не була, як і не була вона здійснена в повному обсязі за п`ятий плановий платіж у березні 2021 року.

Отже, вимога ПрАТ «НЕК «Укренерго» про стягнення з відповідача штрафу в розмірі 7% від суми простроченого платежу у сумі 705 502 грн 53 коп. є обґрунтованою.

Вирішуючи клопотання ТОВ «Енера Схід» про зменшення пені та штрафу на 100% суд виходить з такого.

Згідно з ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.

При цьому, суд наголошує, що неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Таку правову позицію викладено в рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 №7-рп/2013. Аналогічні висновки наведені у постанові Верховного Суду від 04.02.2020 у справі №918/116/19.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16.10.2024 у справі №911/952/22 (п. 137) зазначила, що «для того щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило частини третьої статті 551 ЦК України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити. Якщо неустойка стягується понад збитки (частина перша статті 624 ЦК України), то вона також не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер.

Така неустойка стягується не понад дійсні збитки, а лише понад збитки у доведеному розмірі, які, як правило, є меншими за дійсні збитки. Для запобігання перетворенню неустойки на каральну санкцію суд має застосовувати право на її зменшення. Тож право суду на зменшення неустойки є проявом принципу пропорційності у цивільному праві.

Водночас закріплений законодавцем у ст.3 ЦК України принцип можливості обмеження свободи договору (статті 6, 627 цього Кодексу) в силу загальних засад справедливості, добросовісності, розумності може бути застосований і як норма прямої дії, як безпосередній правовий засіб врегулювання прав та обов`язків у правовідносинах.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18).

Отже, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин (ч.3 ст.551 ЦК України) господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.08.2021 у справі №911/378/17(911/2223/20).

При вирішенні питання про зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки суду також належить брати до уваги ступінь виконання основного зобов`язання, поважність причин несвоєчасного виконання відповідачем зобов`язання, поведінку відповідача, яка свідчить про вжиття ним усіх можливих заходів до виконання зобов`язання (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.05.2019 у справі №910/11733/18, від 04.06.2019 у справі №904/3551/18).

Також суду необхідно зважати на співвідношення розміру заборгованості боржника та розміру пені. Такий підхід є усталеним в судовій практиці (постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18, Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.09.2019 у справі №920/1013/18, від 26.03.2020 у справі №904/2847/19).

Вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 19.01.2024 у справі №911/2269/22 звертав увагу, що у вирішенні судом питання про зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки підлягають врахуванню та оцінці на предмет підтвердженості та обґрунтованості як ті підстави для зменшення неустойки, що прямо передбачені законом (ч.3 ст.551 ЦК України, стаття 233 ГК України), так і ті, які хоча прямо і не передбачені законом, однак були заявлені як підстави для зменшення розміру неустойки та мають індивідуальний для конкретних спірних правовідносин характер.

Категорії «значно» та «надмірно», які використовуються в ст.551 ЦК України, є оціночними і мають конкретизуватися у кожному окремому випадку, з урахуванням того, що правила наведених статей направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, а також недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником (висновок, викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.07.2021 у справі №916/878/20).

Законодавець надає суду право зменшувати розмір неустойки, а не звільняти боржника від її сплати. Поряд із цим сукупність обставин у конкретних правовідносинах (формальні ознаки прострочення боржника, порушення зобов`язання з вини кредитора ст.616 ЦК України тощо) можуть вказувати на несправедливість стягнення з боржника неустойки в будь-якому істотному розмірі. Визначення справедливого розміру неустойки належить до дискреційних повноважень суду.

У питаннях визначення підстав для зменшення розміру неустойки правовідносини у кожному спорі про її стягнення є відмінними, оскільки кожного разу суд, застосовуючи дискрецію для вирішення цього питання, виходить з конкретних обставин, якими обумовлене зменшення штрафних санкцій, які водночас мають узгоджуватись з положеннями ч.3 ст.551 ЦК України, а також досліджуватись та оцінюватись судом в порядку ст.ст.86, 210, 237 ГПК України. Такий підхід є усталеним в судовій практиці, зокрема, Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду (постанови від 11.07.2023 у справі №914/3231/16, від 10.08.2023 у справі №910/8725/22, від 26.09.2023 у справі №910/22026/21, від 02.11.2023 у справі №910/13000/22, від 07.11.2023 у справі №924/215/23, від 09.11.2023 у у справі № 902/919/22).

Індивідуальний характер підстав, якими у конкретних правовідносинах обумовлюється зменшення судом розміру неустойки (що підлягає стягненню за порушення зобов`язання), а також дискреційний характер визначення судом розміру, до якого суд її зменшує, свідчать про відсутність універсального максимального і мінімального розміру неустойки, на який її може бути зменшено, що водночас вимагає, щоб цей розмір відповідав принципам верховенства права (постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.01.2024 у справі №911/2269/22)».

У постанові Верховного Суду від 08.02.2024 у справі №916/2266/22 зазначено, що «як свідчить судова практика, суди звертають увагу на те, що зменшення розміру пені на 99% фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін (правова позиція Верховного Суду в постановах від 04.02.2020 у справі №918/116/19 (пункт 8.15), від 15.06.2022 у справі №922/2141/21, від 05.04.2023 у справі №910/18718/21 тощо).

Суд зауважує, що зменшення судом неустойки до певного розміру відбувається із визначенням її у конкретній грошовій сумі, що підлягає стягненню, тоді як переведення зменшуваного розміру неустойки у частки, а відповідно і апелювання у спорах про зменшення розміру неустойки такими категоріями, як частка або процент, на який зменшується неустойка, не відображає об`єктивний стан сукупності обставин, які є предметом судового дослідження при вирішенні питання про зменшення неустойки.

Отже, чинники, якими обґрунтовані конкретні умови про неустойку: обставини (їх сукупність), що є підставою для застосування неустойки за порушення зобов`язань, її розмір, і обставини (їх сукупність), що є підставою зменшення судом неустойки, у кожних конкретних правовідносинах (справах) мають індивідуальний характер. А тому і розмір неустойки, до якого суд її зменшує (на 90%, 70% чи 50% тощо), у кожних конкретно взятих правовідносинах (справах) також має індивідуально-оціночний характер, оскільки цей розмір (частина або процент, на які зменшується неустойка), який обумовлюється встановленими та оціненими судом обставинами у конкретних правовідносинах, визначається судом у межах дискреційних повноважень, наданих суду відповідно до положень частини першої, другої статті 233 ГК України та частини третьої статті 551 ЦК України, тобто у межах судового розсуду».

Суд бере до уваги, що ПрАТ «НЕК «Укренерго» у цій справі заявлено до стягнення 3% річних, інфляційні втрати, пеня та штраф.

При цьому заборгованість позивачем не заявлялась і станом на жовтень 2021 року за спірним договором взагалі відсутня, що вбачається як із наданого ПрАТ «НЕК «Укренерго» розрахунку, так і з наданих відповідачем актів звірення розрахунків.

Позивачем доказів понесення додаткових збитків, спричинених внаслідок несвоєчасного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором суду не надано і такі збитки не заявлялись.

Як зазначив відповідач, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17.03.2020 №530-ІХ, встановлено, що на території регіонів України (областей, м. Києва, м. Севастополя), на яких установлений «червоний» рівень епідемічної небезпеки поширення коронавірусної хвороби (COVID-19), на період дії «червоного» рівня епідемічної небезпеки та протягом 30 днів з дня його скасування забороняється припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг громадянам України у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі.

Отже з огляду на законодавчу заборону відключення неплатників від електропостачання рівень фінансової дисципліни стрімко погіршився, спостерігався приріст дебіторського заборгованості.

У свою чергу, ТОВ «Енера Схід» неодноразово зверталось до НКРЕКП (листи від13.01.2021 №01-40_2_10, від25.01.2021 №01-40_2_23, від 23.02.2021 №01-40_2_45) та повідомляло про ситуацію, яка склалась на ринку електричної енергії, а також просило втрутитися в ситуацію, проте відповідних змін, які б поліпшили розрахунки, НКРЕКП внесено не було, відповідні заходи не вжиті.

Суд також бере до уваги, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 годин 30 хвилин 24.02.2022, який триває й до теперішнього часу.

Відповідні обставини в силу приписів ч.3 ст.75 ГПК України є загальновідомими та такими, що не підлягають доведенню.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням відповідача ТОВ «Енера Схід» є: пл. Базарна, буд. 32 А, м. Старобільськ Луганської області, 92702.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 06.12.2022 №1364 «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затверджується Міністерством розвитку громад та територій.

Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 №376 затверджений Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до якого територія Старобільська міської територіальної громади Старобільського району Луганської області з 28.02.2022 і по теперішній час належить до тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України.

Суд зауважує, що місцезнаходження майна відповідача та персоналу, а також здійснення господарської діяльності на території Луганської області, внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України фактично призвело до втрати ТОВ «Енера Схід» своїх активів та персоналу, що негативно вплинуло на його фінансовий стан.

Підсумовуючи вищезазначене, фактичні обставини справи, встановлені судом, приймаючи до уваги відсутність у ТОВ «Енера Схід» основної заборгованості за спірним договором та доказів понесення позивачем збитків у результаті порушення відповідачем зобов`язання; виходячи із загальних засад цивільного законодавства, а саме, справедливості, добросовісності, розумності, враховуючи, що головною метою неустойки є стимулювання боржника до належного виконання основного зобов`язання і не лише майновий стан боржника може бути підставою для зменшення штрафних санкцій, беручи до уваги кризову ситуацію, яка склалася в державі внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України та не могла не вплинути негативно на фінансовий стан відповідача, а також те, що місцезнаходженням ТОВ «Енера Схід» є тимчасово окупована територія, суд, користуючись правом, наданим положеннями чинного законодавства, дійшов висновку про наявність правових підстав для зменшення належної до сплати суми штрафу та пені на 70%, що є адекватною мірою відповідальності за неналежне виконання відповідачем зобов`язань, проявом балансу між інтересами кредитора і боржника, узгоджується з нормами закону, які регулюють можливість такого зменшення, та є засобом недопущення використання неустойки ані як інструменту позивача для отримання безпідставних доходів, ані як способу відповідача уникнути відповідальності.

Отже, з відповідача підлягає стягненню пеня у сумі 263 204 грн 32 коп. та штраф у сумі 211 650 грн 76 коп.

Ураховуючи викладене позов підлягає задоволенню частково.

Розв`язуючи питання розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до пп.4.4 п.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року №7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» у випадках скасування рішення господарського суду і передачі справи на новий розгляд розподіл судового збору у справі, в тому числі й сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги або заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Отже, виходячи з приписів ст.129 ГПК України, у випадках скасування рішення господарського суду і передачі справи на новий розгляд, розподіл судового збору у справі, в тому числі й сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Проте, у разі зменшення судом розміру неустойки на підставі ст.233 ГК України та ч.3 ст.551 ЦК України, судовий збір покладається на відповідача повністю без урахування зменшення неустойки, оскільки таке зменшення є наслідком не необґрунтованості позовних вимог в цій частині, а виключно застосування судами свого права на таке зменшення, передбаченого наведеними нормами.

Аналогічна правова позиція щодо розподілу судових витрат викладена у постановах Верховного Суду від 03.04.2018 у справі №902/339/16, від 05.04.2018 у справі №917/1006/16, від 04.05.2018 у справі №917/1068/17.

Також суд ураховує, що рішенням Господарського суду Луганської області від 13.10.2023 у справі №913/211/23 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 10.01.2024 рішення Господарського суду Луганської області від 13.10.2023 у справі №913/211/23 залишено без змін.

Постановою Верховного Суді від 10.04.2024 у справі №913/211/23 касаційну скаргу ПрАТ «НЕК «Укренерго» задоволено частково; постанову Східного апеляційного господарського суду від 10.01.2024 і рішення Господарського суду Луганської області від 13.10.2023 у справі №913/211/23 скасовано; справу №913/211/23 направлено на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

За результатами нового розгляду рішенням Господарського суду Луганської області від 10.07.2024 у справі №913/375/23(913/211/23) у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 03.12.2024 рішення Господарського суду Луганської області від 10.07.2024 у справі №913/375/23(913/211/23) скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Схід» 3% річних у сумі 176 015 грн 98 коп., збитків від інфляції в сумі 506 044 грн 59 коп.; ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким задоволено вказані позовні вимоги; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Схід» на користь Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» 3% річних у сумі 176 015 грн 98 коп., збитки від інфляції в сумі 506 044 грн 59 коп.; в іншій частині рішення господарського суду Луганської області від 10.07.2024 у справі №913/375/23(913/211/23) залишено без змін; здійснено розподіл судових витрат; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Схід» на користь Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» судові витрати за подання позовної заяви в сумі 8 184 грн 73 коп. та за подання апеляційної скарги в сумі 12 277 грн 09 коп.

Постановою Верховного Суду від 28.08.2025 касаційну скаргу ПрАТ «НЕК «Укренерго» задоволено частково; постанову Східного апеляційного господарського суду від 03.12.2024 та рішення Господарського суду Луганської області від 10.07.2024 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 1 994 710 грн 41 коп. пені та 705 502 грн 53 коп. штрафу у справі №913/375/23(913/211/23) скасовано; справу №913/375/23(913/211/23) у скасованій частині направлено на новий розгляд до Господарського суду Луганської області.

Ураховуючи наведене перегляд справи судом першої, апеляційної та касаційної інстанцій здійснювався неодноразово.

При цьому ініціатором апеляційного та касаційного оскарження був позивач, який і сплачував судовий збір у відповідному розмірі.

При зверненні з позовом до суду позивачем за заявленими вимогами про стягнення заборгованості у загальній сумі 3 581 392 грн 74 коп. було сплачено судовий збір у сумі 53 720 грн 89 коп., що підтверджується платіжною інструкцією від 16.06.2023 №АУ-3193.

Відповідно до ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Суд зауважує, що в даному випадку позивач звернувся з позовом до суду через систему «Електронний суд», тобто в електронній формі, а тому підлягає застосуванню коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Отже, у даному випадку підлягав сплаті судовий збір у сумі 42 976 грн 71 коп. Переплата складає 10 744 грн 18 коп.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відтак, з огляду на сплату позивачем судового збору у більшому розмірі, ніж встановлено законом, судовий збір у сумі 10 744 грн 18 коп. може бути повернутий платнику за його клопотанням.

Ураховуючи наведене, з огляду на те, що позов у частині стягнення пені та штрафу задовольняється частково (обґрунтованою визнана пеня в сумі 877 347 грн 74 коп. та штраф у сумі 705 502 грн 53 коп.), судовий збір за подання позовної заяви з цих вимог у сумі 34 791 грн 99 коп. покладається на сторін пропорційно розміру задоволених вимог і стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у сумі 18 994 грн 20 коп.; судовий збір за подання апеляційних скарг в загальній сумі 104 375 грн 98 коп., сплачений позивачем в частині позовних вимог про стягнення пені та штрафу, покладається на сторін пропорційно розміру задоволених вимог і стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір за подання апеляційних скарг у сумі 56 982 грн 60 коп.; судовий збір за подання касаційних скарг в загальній сумі 134 389 грн 08 коп., сплачений позивачем в частині позовних вимог про стягнення пені та штрафу, покладається на сторін пропорційно розміру задоволених вимог і стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір за подання касаційних скарг у сумі 73 367 грн 86 коп.

Керуючись ст.ст.129, 232, 233, 236 238 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Схід» задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Схід», площа Базарна, буд. 32 А, м. Старобільськ Луганської області, 92702, ідентифікаційний код 42010964, на користь Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго», вул. Симона Петлюри, буд. 25, м. Київ, 01032, ідентифікаційний код 00100227, пеню в сумі 263 204 грн 32 коп., штраф у сумі 211 650 грн 76 коп., судовий збір за подання позовної заяви в сумі 18 994 грн 20 коп., за подання апеляційних скарг у сумі 56 982 грн 60 коп., за подання касаційних скарг у сумі 73 367 грн 86 коп., про що видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. У решті позову відмовити.

4. Учасники справи:

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго», вул. Симона Петлюри, буд. 25, м. Київ, 01032, ідентифікаційний код 00100227.

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Енера Схід», площа Базарна, буд. 32 А, м. Старобільськ Луганської області, 92702, ідентифікаційний код 42010964.

Відповідно до ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст.256 ГПК України та порядку, визначеному ст.257 ГПК України.

Повне рішення складено 26.01.2026.

Суддя Сергій ВІННІКОВ