ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2026 р.м. ХарківСправа № 922/4013/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання Божко Є.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Харківського обласного центру зайнятості (61068, м. Харків, вул. Громадського Олега, будинок 1-А)
до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Харків (61024, м. Харків, вул. Сковороди Григорія, буд. 61), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 )
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача - Лесик О.І. (в порядку самопредставництва),

відповідача - не з`явився,

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Харківський обласний центр зайнятості звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Харків про стягнення заборгованості з відшкодування витрат за спожите водопостачання та водовідведення у сумі 12 456,70 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором №329 спільного тимчасового безоплатного користування нерухомим майном від 13.09.2023.

Відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.11.2025 для розгляду справи № 922/4013/25 визначено суддю Жельне С.Ч.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 17 листопада 2025 року відкрито провадження у справі №922/4013/25. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Залучено до участі в справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ).

18.11.2025 від Квартирно-експлуатаційного відділу міста Харків через систему "Електронний суд" надійшов відзив на позовну заяву (вх.№ 26812/25), в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову, виходячи з наступного. Відповідач на заперечує проти того, що 13.09.2023 між КЕВ м. Харків, позивачем та В/Ч укладено трьохсторонній договір №329 (далі - Договір) спільного тимчасового безоплатного користування нерухомим майном, відповідно до п.8.2. якого КЕВ м. Харків взяло на себе зобов`язання відшкодування вартості комунальних послуг, що були спожиті військовою частиною. Відповідач зазначає, що згідно з умовами Договору підставою для відшкодування Відповідачем за В/Ч комунальних послуг є укладені договори на відшкодування окремо за кожним видом наданих комунальних послуг за відповідним пакетом документів. Позивач не звертався вчасно до КЕВ м. Харків з відповідним пакетом документів на відшкодування з січня 2024 року до листопада 2024 року, чим позбавив себе можливості вчасно отримати відшкодування за отримані військовою частиною комунальні послуги.

Відповідач наголошує на тому, що Квартирно-експлуатаційний відділ міста Харків є неприбутковою установою, тобто утримується за рахунок коштів відповідного (державного) бюджету. Всі витрати такої установи узгоджуються з органом, який уповноважений здійснювати фінансування такої установи, для чого складається кошторис, в який вносяться всі статті витрат. Фактично проведення бюджетних платежів здійснюється органами Казначейства України в рамках бюджетного періоду та затвердженого бюджету розпорядника бюджетних коштів. У зв`язку з тим, що позивач не звертався до відповідача вчасно з належним пакетом документів за спожите Військовою частиною водопостачання та водовідведення, виникла заборгованість, яку неможливо оплатити в 2025 році інакше, як на підставі рішення суду.

24.11.2025 від Харківського обласного центру зайнятості через систему "Електронний суд" надійшла відповідь на відзив (вх.№ 27237/25), в якій позивач заперечує проти доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, та просить задовольнити позовні вимоги Харківського обласного центру зайнятості в повному обсязі.

Розпорядженням Керівника апарату Господарського суду Харківської області № 308/2025 від 23 грудня 2025 року призначено повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку із звільненням з посади судді Жельне С.Ч. у зв`язку з призначенням на посаду судді Східного апеляційного господарського суду згідно Указу Президента України №932/2025 від 13.12.2025 та здійснено повторний автоматизований розподіл справи №922/4013/25.

Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 грудня 2025 року для розгляду справи № 922/4013/25 визначено суддю Присяжнюка О.О.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 25.12.2025 справу № 922/4013/25 прийнято до провадження. Справу постановлено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Призначено розгляд справи в судовому засіданні "20" січня 2026 р. о 12:00.

08.01.2026 від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, надійшли пояснення (вх.№ 548/26), в яких третя особа вказує, що зміст положень Договору №329 тимчасового безоплатного користування майном від 13.09.2023 передбачає відшкодування відповідачем всіх витрати за комунальні послуги, які були отриманні користувачем за час дії цього Договору. Військова частина НОМЕР_1 вчинила всі необхідні дії, передбачені договорами, для відшкодування Харківському обласному центру зайнятості Квартирно-експлуатаційним відділом міста Харків витрат за водопостачання та водовідведення.

У судовому засіданні 20.01.2026 представник позивача підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов у повному обсязі, судові витрати покласти на відповідача.

Відповідач у судове засідання, призначене на 20.01.2026 о 12:00, свого повноважного представника не направив.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, у судове засідання не з`явився.

Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) днем вручення судового рішення є: день вручення судового рішення під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Квартирно-експлуатаційний відділ міста Харків та Військова частина НОМЕР_1 ухвалу Господарського суду Харківської області від 25.12.2025 отримали шляхом доставки в Електронний кабінет 25.12.2025, що підтверджується довідками про доставку електронного листа, які містяться в матеріалах справи.

Судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом. Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Згідно з ч. 1, 2 ст. 3 названого Закону, для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, суд зазначає, що відповідач та третя особа не були позбавлені права та можливості ознайомитись з процесуальними документами у справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Отже, суд належним чином виконав вимоги Господарського процесуального кодексу України щодо направлення процесуальних документів учасникам справи та здійснив всі необхідні дії з метою належного їх повідомлення про розгляд справи; відповідач та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача належним чином повідомлені про розгляд справи.

Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

Оскільки відповідач та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача своїм процесуальним правом участі у судовому засіданні не скористалися, повноважних представників для участі у судовому засіданні не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, заяв та клопотань від них не надходило, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

У судовому засіданні 20.01.2026 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.09.2023 між Харківським обласним центром зайнятості (далі - Балансоутримувач, Сторона 1, Позивач), Військовою частиною НОМЕР_1 (далі - Споживач, Сторона 2, Третя особа) та Харківським квартирно-експлуатаційним управлінням (далі - Платник, Сторона 3, Відповідач) укладено Договір № 329 спільного тимчасового безоплатного користування нерухомим майном (далі Договір № 329).

Відповідно до п. 1.1. Договору №329 Сторона 1 надає Стороні 2 можливість на спільне тимчасове безоплатне користування нерухомим майном Сторони 1, двоповерховою нежитловою будівлею, загальною площею 500,4 кв. м., розташованою за адресою: Харківська обл., смт Шевченкове, вул. Паркова, 20.

Сторона 1 надає Стороні 2 можливість скористатись своїм майном для власних потреб (п.1.2. Договору №329).

Стан майна на момент укладання договору (не потребує поточного і капітального ремонту) (п.1.3. Договору №329).

Згідно з п. 2.1. Договору №329 Сторона 2 вступає в спільне тимчасове використання майна у термін, указаний у Договорі та акті передачі майна.

Спільне тимчасове користування майном здійснюється на безоплатній основі (п. 3.1. Договору №329).

Пунктом 3.2. Договору №329 встановлено, що Сторона 3 зобов`язана відшкодувати Стороні 1 всі витрати за комунальні послуги за договорами відшкодування комунальних послуг, які були отриманні Стороною 2 за час дії цього Договору.

Відшкодування за спожиті комунальні послуги Стороною 2 сплачуються Стороною 3 на підставі укладених договорів на відшкодування окремо за кожним видом наданих комунальних послуг (електричної енергії, водовідведення, водопостачання, теплової енергії або природного газу, вивіз ТБО) за відповідним пакетом документів до них (п. 3.3. Договору №329).

Сторона 3 не відповідає за зобов`язаннями Сторони 2 крім тих зобов`язань, що визначені в цьому Договорі (п. 3.4. Договору №329).

Пункт 4.8 Договору № 329 передбачає, що Сторона 2 зобов`язується укласти із Стороною 1 та Стороною 3 договори відшкодування спожитих комунальних послуг за кожним видом наданих комунальних послуг окремо.

Згідно з п. 8.2. Договору №329 Сторона 3 зобов`язана відшкодувати Стороні 1 вартість комунальних послуг, що спожиті Стороною 2 у процесі виконання цього Договору.

Пунктом 9.1. Договору № 329 визначено, що за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Згідно з п. 10.1 Договору №329 дія цього Договору відповідно до ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України з 01 січня 2023 року до 31 грудня 2023 року включно, але не довше дії воєнного стану.

Факт передачі нерухомого майна підтверджується наявним у матеріалах справи Актом приймання-передачі нерухомого майна згідно Договору спільного тимчасового безоплатного користування нерухомим майном № 329 від 13.09.2023, відповідно до якого Сторона 1 Харківський обласний центр зайнятості - передав, а Сторона 2 військова частина НОМЕР_1 - прийняла двоповерхову нежитлову будівлю, загальною площею 500,4 кв. м., розташовану за адресою: АДРЕСА_2 .

Фіксація показників лічильників:

1. Електроенергія: лічильник № 1108457 показники 073701 (на дату заїзду).

2. Водопостачання: лічильник № показники 209,307 (на дату заїзду).

3. Газопостачання: лічильник № 5803788 показники 29914,23 (на дату заїзду).

В подальшому між Харківським обласним центром зайнятості, Військовою частиною НОМЕР_1 та Харківським квартирно-експлуатаційним управлінням укладено Додаткову угоду №1 до Договору №329 від 27.05.2024, відповідно до якої строк дії Договору продовжено до 31.12.2024.

У зв`язку з тим, що на підставі спільної директиви Міністра оборони України та Головнокомандувача Збройних сил України від 31.10.2024 №Д-321/101/дск та директиви командувача Сил логістики Збройних Сил України від 01.11.2024 № Д-23/ДСК з 31.01.2025 Харківське квартирно-експлуатаційне управління переформатовано у Квартирно-експлутаційний відділ міста Харків (КЕВ міста Харків) сторонами укладено Додаткову угоду №2 до Договору №329 від 17.06.2025, якою преамбулу Договору було викладено у новій редакції та продовжено термін дії до 31.12.2025 включно.

На виконання пункту 4.8 Договору №329 між Харківським квартирно-експлуатаційним управлінням (Сторона 1), Харківським обласним центром зайнятості (Балансоутримувачем, Сторона 2) та Військовою частиною НОМЕР_1 (Споживачем, Сторона 3) у 2024 році укладено Договір про відшкодування витрат за спожите водопостачання та водовідведення (далі - Договір відшкодування №1) на суму 10 329,37 грн, який підписано Сторонами та скріплений їх печатками. Але, як стверджує позивач, відповідачем цей Договір не був прийнятий до виконання, не було присвоєний йому реєстраційний номер та не зазначено дату підписання. Платником вартість комунальних послуг не була компенсована.

Відповідно до п. 1.1. Договору відшкодування №1 Сторона 1 відшкодовує витрати, понесені Стороною 2 з оплати централізованого водопостачання та водовідведення, які були спожиті Стороною 3 згідно Договору спільного тимчасового користування нерухомим майном №329 від 13.09.2023.

Відповідно до п. 1.2. Договору відшкодування №1 його ціна становить 10 329,37 грн. (Десять тисяч триста двадцять дев`ять гривень 37 коп.), в тому числі ПДВ 1721,56 грн.

Обсяг водопостачання 131,10 м. куб.

Обсяг водовідведення 131,10 м. куб.

Відповідно до п. 1.3. Договору відшкодування №1 Сторона 2 надає Стороні 3 послуги за тарифами, що встановлені для підприємств постачальників цих послуг, а саме:

водопостачання 38,22 грн. за 1 м. куб. з ПДВ;

водовідведення 40,57 грн. за 1 м. куб. з ПДВ.

Протягом строку дії Договору тариф та обсяг споживання може змінюватися (п. 1.4. Договору відшкодування №1).

Відповідно до п. 2.2.1 Договору відшкодування №1 Сторона 1 зобов`язується здійснювати відшкодування (оплату) Стороні 2 витрат за використання централізованого водопостачання та водовідведення, згідно фактичного обсягу споживання Стороною 3, встановленого за показниками засобів обліку або згідно розрахунку спожитої води.

Оплата за Договором відшкодування здійснюється згідно ст. 46, 48, 49 БКУ на розрахунковий рахунок Сторони 2 протягом 30 календарних днів після отримання від Сторони 2 відповідного акту про відшкодування витрат. (п. 2.2.2. Договору відшкодування №1).

Згідно пункту 6.1. Договору відшкодування №1 облік та розрахунки за спожите централізоване водопостачання електричну енергію здійснюються за показниками приладів обліку (лічильника) або розрахунку.

На підставі розрахунків та/або показників засобів обліку централізованого водопостачання та водовідведення оформлюється акт наданих послуг (п. 6.3. Договору відшкодування №1).

Щомісячно, в термін до 15 числа Сторона 2 надає Стороні 1 акт наданих послуг, який є підставою для проведення оплати по даному Договору протягом 30 календарних днів (п. 6.4. Договору відшкодування №1).

Згідно п. 9.1. Договору відшкодування №1 цей Договір набирає чинності з дня його підписання сторонами та скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2024 включно та відповідно до ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України його дія застосовується до відносин між сторонами, які виникли до його укладення, а саме з 01.01.2024, а в частині розрахунків до їх повного здійснення.

За Актом виконаних робіт про відшкодування витрат за надання послуг з центрального водопостачання та водовідведення за період з 01.01.2024 по 30.09.2024, який підписаний усіма сторонами, сума до відшкодування витрат за спожиті послуги становить 10 329,37 грн, в тому числі ПДВ 1721,56 грн.

23 грудня 2024 року між Харківським квартирно-експлуатаційним управлінням (Сторона 1), Харківським обласним центром зайнятості (Балансоутримувачем, Сторона 2) та Військовою частиною НОМЕР_1 (Споживачем, Сторона 3) укладено Договір про відшкодування витрат за спожите водопостачання та водовідведення (далі - Договір відшкодування №2).

Відповідно до п. 1.1. Договору відшкодування №2 Сторона 1 відшкодовує витрати, понесені Стороною 2 з оплати централізованого водопостачання та водовідведення, які були спожиті Стороною 3 згідно Договору спільного тимчасового користування нерухомим майном №329 від 13.09.2023.

Відповідно до п. 1.2. Договору відшкодування №2 його ціна становить 2127,33 грн. (дві тисячі сто двадцять сім гривень 33 коп.), в тому числі ПДВ 354,56 грн.

Обсяг водопостачання 27,00 м. куб.

Обсяг водовідведення 27,00 м. куб.

Протягом строку дії Договору тариф та обсяг споживання може змінюватися (п. 1.4. Договору відшкодування №2).

Відповідно до п. 2.2.1 Договору відшкодування №2 Сторона 1 зобов`язується здійснювати відшкодування (оплату) Стороні 2 витрат за використання централізованого водопостачання та водовідведення, згідно фактичного обсягу споживання Стороною 3, встановленого за показниками засобів обліку або згідно розрахунку спожитої води.

Оплата за Договором відшкодування здійснюється згідно ст. 46, 48, 49 БКУ на розрахунковий рахунок Сторони 2 протягом 30 календарних днів після отримання від Сторони 2 відповідного акту про відшкодування витрат. (п. 2.2.2. Договору відшкодування №2).

Згідно пункту 6.1. Договору відшкодування №2 облік та розрахунки за спожите централізоване водопостачання електричну енергію здійснюються за показниками приладів обліку (лічильника) або розрахунку.

На підставі розрахунків та/або показників засобів обліку централізованого водопостачання та водовідведення оформлюється акт наданих послуг (п. 6.3. Договору відшкодування №2).

Щомісячно, в термін до 15 числа Сторона 2 надає Стороні 1 акт наданих послуг, який є підставою для проведення оплати по даному Договору протягом 30 календарних днів (п. 6.4. Договору відшкодування №2).

Згідно п. 9.1. Договору відшкодування №2 цей Договір набирає чинності з дня його підписання сторонами та скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2024 включно та відповідно до ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України його дія застосовується до відносин між сторонами, які виникли до його укладення, а саме з 01.01.2024, а в частині розрахунків до їх повного здійснення.

За Актом виконаних робіт про відшкодування витрат за надання послуг з центрального водопостачання та водовідведення за період з 01.10.2024 по 30.11.2024, який відповідачем не підписаний, загальна сума до сплати становить 2127,33 грн, в тому числі ПДВ 354,56 грн.

Позивач повідомляє, що для забезпечення Сторони 2 комунальними послугами Харківським обласним центром зайнятості укладено з КП «АКВА» Шевченківської селищної ради відповідні договори щодо водопостачання та водовідведення адміністративної будівлі, яка розташована за адресою: Харківська обл., смт Шевченкове, вул. Паркова, 20 та перебуває на балансі позивача.

Харківським обласним центром зайнятості забезпечено водопостачання та водовідведення від постачальників комунальних послуг для використання Військовою частиною НОМЕР_1 за адресою переданої Стороні 2 нежитлової будівлі, що підтверджуються наступними документами:

- Актом від 22.12.2023 року виконаних робіт (надання послуг) за грудень 2023 до договору про водопостачання та водовідведення та актом фіксації показань обліку у споживача води станом на 28.12.2023;

- Актом № 21300-1008 від 29.03.2024 року виконаних робіт (надання послуг) за березень 2024 до договору про водопостачання та водовідведення та актом фіксації показань обліку у споживача води станом на 29.03.2024;

- Актом № 4 від 30.04.2024 року виконаних робіт (надання послуг) за квітень 2024 до договору про водопостачання та водовідведення та актом фіксації показань обліку у споживача води станом на 29.04.2024;

- Актом № 5 від 31.05.2024 року виконаних робіт (надання послуг) за травень 2024 до договору про водопостачання та водовідведення та актом фіксації показань обліку у споживача води станом на 29.05.2024;

- Актом № 6 від 30.06.2024 року виконаних робіт (надання послуг) за червень 2024 до договору про водопостачання та водовідведення та актом фіксації показань обліку у споживача води станом на 28.06.2024;

- Актом № 7 від 31.07.2024 року виконаних робіт (надання послуг) за липень 2024 до договору про водопостачання та водовідведення та актом фіксації показань обліку у споживача води станом на 28.07.2024;

- Актом № 8 від 31.08.2024 року виконаних робіт (надання послуг) за серпень 2024 до договору про водопостачання та водовідведення та актом фіксації показань обліку у споживача води станом на 28.08.2024;

- Актом № 9 від 30.09.2024 року виконаних робіт (надання послуг) за вересень 2024 до договору про водопостачання та водовідведення та актом фіксації показань обліку у споживача води станом на 30.09.2024;

- Актом № 10 від 31.10.2024 року виконаних робіт (надання послуг) за жовтень 2024 до договору про водопостачання та водовідведення та актом фіксації показань обліку у споживача води станом на 28.10.2024;

- Актом № 11 від 30.11.2024 року виконаних робіт (надання послуг) за листопад 2024 до договору про водопостачання та водовідведення та актом фіксації показань обліку у споживача води станом на 29.11.2024;

Позивачем та Військовою частиною НОМЕР_1 підписано акти зняття показань лічильників з 01.01.2024 по 30.09.2024 та з 01.10.2024 по 30.11.2024 щодо спожитої послуги з водопостачання та водовідведення за лічильником в розмірі 131,10 м3 та 27,00 м3 відповідно.

Як стверджує позивач, загальна вартість спожитих послуг з водопостачання та водовідведення склала 12 456,70 грн.

24 грудня 2024 року відповідачу направлено лист № 1-3694/24 щодо відшкодування витрат за комунальні послуги, який, як повідомляє позивач, залишено без відповіді.

22 липня 2025 року позивачем направлено на адресу відповідача вимогу № 5.1-2193/25 щодо відшкодування вартості комунальних послуг з водопостачання та водовідведення, які спожиті Військовою частиною НОМЕР_1 за період з 01.12.2023 по 30.11.2024, в сумі 12 456,70 грн.

В свою чергу, відповідач листом від 25.07.2025 № 583/5308 повідомив, що є бюджетною установою, яка в своїй діяльності фінансується з державного бюджету та є розпорядником бюджетних коштів виключно в рамках взятих на себе зобов`язань бюджетного періоду. Фактично проведення бюджетних платежів здійснюється органами Казначейства України в рамках бюджетного періоду та затвердженого бюджету розпорядника бюджетних коштів. Оскільки позивач звернувся з пакетом документів тільки в липні 2025 року за період заборгованості з 01.12.2023 по 30.11.2024, виплата заборгованості бюджетними коштами в 2025 році не передбачена.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог та заперечень проти них, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, а також інші юридичні факти.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Частина 1 статті 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В силу стаття 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України також встановлено: якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з ч. 1 ст. 760 ЦК України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

Право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права (ч. 1 ст. 761 ЦК України).

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ч. 1, 5 ст. 762 ЦК України).

Статтею 793 ЦК України визначені вимоги до форми договору найму будівлі або іншої капітальної споруди, згідно з якими договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі. Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню, крім договору, предметом якого є майно державної або комунальної власності, який підлягає нотаріальному посвідченню у разі, якщо він укладений за результатами електронного аукціону строком більше ніж на п`ять років.

Відповідно до ч. 1 ст. 795 ЦК України передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 827 ЦК України за договором позички одна сторона (позичкодавець) безоплатно передає або зобов`язується передати другій стороні (користувачеві) річ для користування протягом встановленого строку.

Користування річчю вважається безоплатним, якщо сторони прямо домовилися про це або якщо це випливає із суті відносин між ними (ч. 2 ст. 827 ЦК України).

За приписами ч. 3 ст. 828 ЦК України договір позички будівлі, іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у формі, яка визначена відповідно до статті 793 цього Кодексу.

З урахуванням вищезазначеного, проаналізувавши правовідносини, які склались між сторонами на підставі укладеного між ними Договору спільного тимчасового безоплатного користування нерухомим майном №329 від 13.09.2023, дослідивши текст зазначеного Договору, суд дійшов висновку, що вказаний Договір за своєю правовою природою є договором безоплатної позички будівлі із відшкодуванням платником (Стороною 3) всіх витрат позичкодавця (Сторони 1) на оплату комунальних послуг, які були отримані користувачем (Стороною 2). Зважаючи на викладене та враховуючи, що сторонами досягнуто всіх суттєвих умов, передбачених вимогами чинного законодавства України відносно вказаного виду договору, з огляду на положення ст. 629 ЦК України, зазначений договір є обов`язковим для виконання всіма трьома сторонами.

Наявними у матеріалах справи доказами підтверджено, що позивач належним чином виконав свої зобов`язання за Договором, передав нерухоме майно (нежитлове приміщення) у користування Стороні 2, що підтверджується відповідним Актом приймання-передачі нерухомого майна згідно Договору.

Пунктами 3.2. - 3.4. Договору №329 встановлено, що Сторона 3 зобов`язана відшкодувати Стороні 1 всі витрати за комунальні послуги за договорами відшкодування комунальних послуг, які були отриманні Стороною 2 за час дії цього Договору. Відшкодування за спожиті комунальні послуги Стороною 2 сплачуються Стороною 3 на підставі укладених договорів на відшкодування окремо за кожним видом наданих комунальних послуг (електричної енергії, водовідведення, водопостачання, теплової енергії або природного газу, вивіз ТБО) за відповідним пакетом документів до них. Сторона 3 не відповідає за зобов`язаннями Сторони 2 крім тих зобов`язань, що визначені в цьому Договорі.

Пункт 4.8 Договору № 329 закріпив обов`язок Сторони 2 укласти із Стороною 1 та Стороною 3 договори відшкодування спожитих комунальних послуг за кожним видом наданих комунальних послуг окремо.

Згідно з п. 8.2. Договору №329 Сторона 3 зобов`язана відшкодувати Стороні 1 вартість комунальних послуг, що спожиті Стороною 2 у процесі виконання цього Договору.

У матеріалах справи міститься підписаний Харківським квартирно-експлуатаційним управлінням (Сторона 1), Харківським обласним центром зайнятості (Балансоутримувачем, Сторона 2) та Військовою частиною НОМЕР_1 (Споживачем, Сторона 3) Договір про відшкодування витрат за спожите водопостачання та водовідведення на суму 10 329,37 грн, відповідно до п. 1.1. якого Сторона 1 відшкодовує витрати, понесені Стороною 2 з оплати централізованого водопостачання та водовідведення, які були спожиті Стороною 3 згідно Договору спільного тимчасового користування нерухомим майном №329 від 13.09.2023.

Крім того, 23 грудня 2024 року між Харківським квартирно-експлуатаційним управлінням (Сторона 1), Харківським обласним центром зайнятості (Балансоутримувачем, Сторона 2) та Військовою частиною НОМЕР_1 (Споживачем, Сторона 3) укладено Договір про відшкодування витрат за спожите водопостачання та водовідведення на суму 2127,33 грн, відповідно до умов якого Сторона 1 відшкодовує витрати, понесені Стороною 2 з оплати централізованого водопостачання та водовідведення, які були спожиті Стороною 3 згідно Договору спільного тимчасового користування нерухомим майном №329 від 13.09.2023. Вказаний договір не підписаний Відповідачем.

Інших договорів на відшкодування комунальних послуг, зокрема на відшкодування витрат за спожите водопостачання та водовідведення, за спірний період до матеріалів справи не надано.

Разом з тим, за змістом ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ч. 1, 2 ст. 205 ЦК України).

Таким чином, з аналізу вищезазначених норм вбачається, що у разі недотримання сторонами письмової форми правочину (за умови, що законом не вимагається обов`язкове укладення договору в письмовій формі), для з`ясування факту його вчинення та змісту слід виходити з приписів ч. 2 ст. 205 ЦК України. При цьому, поведінка сторін, що засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (схвалення правочину), може бути виражена в будь-якій формі, що однозначно свідчить про волю сторони на визнання правочину, зокрема, за допомогою здійснення конклюдентних дій, наприклад, прийняттям виконання, здійсненням розрахунків тощо.

Факт споживання послуги водопостачання та водовідведення підтверджується наданими позивачем до матеріалів справи копіями актів зняття показань лічильників з 01.01.2024 по 30.09.2024 та з 01.10.2024 по 30.11.2024 щодо спожитої послуги з водопостачання та водовідведення за лічильником в розмірі 131,10 м3 та 27,00 м3 відповідно, акту виконаних робіт про відшкодування витрат за надання послуг з центрального водопостачання та водовідведення за період з 01.01.2024 по 30.09.2024, який підписаний позивачем, відповідачем та третьою особою, сума до відшкодування витрат за спожиті послуги за яким становить 10 329,37 грн, акту виконаних робіт про відшкодування витрат за надання послуг з центрального водопостачання та водовідведення за період з 01.10.2024 по 30.11.2024, який підписаний позивачем та третьою особою, сума до відшкодування витрат за спожиті послуги за яким становить 2127,33 грн.

За приписами ст. 525-526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Станом на момент ухвалення судом рішення в матеріалах справи відсутні докази виконання відповідачем своїх обов`язків, передбачених п. 8.2 Договору спільного тимчасового безоплатного користування нерухомим майном від 13.09.2023 №329, щодо оплати вартості спожитої Стороною 2 - ВЧ НОМЕР_1 - послуги з водопостачання та водовідведення за період з 01.01.2024 по 30.11.2024 на суму 12 456,70 грн.

Згідно з п. 6, 7 ч. 1 ст. 2 Бюджетного кодексу України бюджетне асигнування - повноваження розпорядника бюджетних коштів, надане відповідно до бюджетного призначення, на взяття бюджетного зобов`язання та здійснення платежів, яке має кількісні, часові та цільові обмеження; бюджетне зобов`язання - будь-яке здійснене відповідно до бюджетного асигнування розміщення замовлення, укладення договору, придбання товару, послуги чи здійснення інших аналогічних операцій протягом бюджетного періоду, згідно з якими необхідно здійснити платежі протягом цього ж періоду або у майбутньому.

Статтею 3 Бюджетного кодексу України передбачено, що бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року. Неприйняття Верховною Радою України закону про Державний бюджет України до 1 січня відповідного року не є підставою для встановлення іншого бюджетного періоду. Відповідно до Конституції України бюджетний період для Державного бюджету України за особливих обставин може бути іншим, ніж передбачено частиною 1 цієї статті. Особливими обставинами, за яких Державний бюджет України може бути затверджено на інший, ніж передбачено частиною 1 цієї статті, бюджетний період, є: 1) введення воєнного стану; 2) оголошення надзвичайного стану в Україні. У разі затвердження Державного бюджету України на інший, ніж передбачено частиною першою цієї статті, бюджетний період місцеві бюджети мають бути затверджені на такий самий період. Для середньострокового бюджетного планування середньостроковий період включає плановий та наступні за плановим два бюджетні періоди.

За приписами абз. 1 ч. 1 ст. 48 Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов`язань минулих років; довгострокових зобов`язань за енергосервісом, узятих на облік органами Казначейства України; довгострокових зобов`язань у рамках державно-приватного партнерства, узятих на облік органами Казначейства України; середньострокових зобов`язань за договорами щодо забезпечення судноплавного стану внутрішніх водних шляхів та судноплавних шлюзів; середньострокових зобов`язань у сфері охорони здоров`я; середньострокових зобов`язань за державними контрактами (договорами) щодо закупівлі озброєння, військової техніки, зброї і боєприпасів; середньострокових зобов`язань за договорами на будівництво, реконструкцію, ремонт і утримання автомобільних доріг; щодо завдань (проектів) Національної програми інформатизації - після їх погодження з Генеральним державним замовником Національної програми інформатизації.

Відповідно до ст. 49 Бюджетного кодексу України розпорядник бюджетних коштів після отримання товарів, робіт і послуг відповідно до умов взятого бюджетного зобов`язання приймає рішення про їх оплату та надає доручення на здійснення платежу органу Казначейства України, якщо інше не передбачено бюджетним законодавством, визначеним п. 5 ч. 1 ст. 4 цього Кодексу. Казначейство України здійснює платежі за дорученнями розпорядників бюджетних коштів у разі: 1) наявності відповідного бюджетного зобов`язання для платежу у бухгалтерському обліку виконання бюджету; 2) наявності затвердженого в установленому порядку паспорта бюджетної програми; 3) наявності у розпорядників бюджетних коштів відповідних бюджетних асигнувань.

Згідно з ч. 3 ст. 51 Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів забезпечують у повному обсязі проведення розрахунків за електричну та теплову енергію, водопостачання, водовідведення, природний газ, інші енергоносії, комунальні послуги та послуги зв`язку, які споживаються бюджетними установами, та укладають договори за кожним видом відповідних послуг у межах бюджетних асигнувань, затверджених у кошторисі.

Водночас, суд зазначає, що відсутність бюджетних асигнувань для фінансування оплати за надані позивачем послуги не є підставою для звільнення від обов`язку їх оплати.

Європейським судом з прав людини в рішенні від 18.10.2005 у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" та в рішенні від 30.11.2004 у справі "Бакалов проти України" зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Правову позицію щодо неможливості поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету неодноразово висловлював в своїх рішеннях Конституційний Суд України. Зокрема, в Рішенні від 09.07.2007 № 6-рп.2007 Конституційний Суд України вказав на те, що невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави. Разом з тим держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. Інакше всі негативні наслідки відсутності такого механізму покладаються на державу.

Аналогічний правовий висновок про те, що сама собою відсутність бюджетних коштів не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 12-46гс18 та в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.03.2018 у справах № 925/246/17 та № 925/974/17.

Враховуючи викладене, суд відхиляє посилання відповідача на неможливість здійснити оплату за спожиті послуги з водопостачання та водовідведення за період з 01.01.2024 по 30.11.2024 на суму 12 456,70 грн у зв`язку з відсутністю відповідного бюджетного асигнування, оскільки відсутність бюджетного фінансування не може бути підставою для звільнення відповідача від здійснення зобов`язань за вищезазначеним Договором.

На підставі зазначеного, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні, а відповідачем не надано доказів, які б свідчили про сплату ним заборгованості за послуги з центрального водопостачання та водовідведення за період з 01.01.2024 по 30.11.2024 на суму 12 456,70 грн, або які б спростовували наявність у нього обов`язку зі сплати вищезазначеної заборгованості, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 12 456,70 грн заборгованості за електричну енергію та за послуги з центрального водопостачання та водовідведення за період з 01.01.2024 по 30.11.2024 за Договорами про відшкодування витрат за спожите водопостачання та водовідведення є обґрунтованими та доведеними належними і допустимими доказами, тому задовольняє позовні вимоги в повному обсязі.

Частинами 1,2,3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді усіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю.

Стаття 123 ГПК України визначає види судових витрат, до яких належать судовий збір та витрати, пов`язані з розглядом справи.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що суд задовольнив позов повністю, витрати щодо сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 13, 14, 20, 73-79, 86, 123, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу міста Харків (вул. Сковороди Григорія, буд. 61, м. Харків, 61024, ) на користь Харківського обласного центру зайнятості (вул. Громадського Олега, 1-А, м. Харків, 61068, , рахунок UA7099650, Держказначейська служба України, м. Київ) заборгованість з відшкодування витрат за спожите водопостачання та водовідведення у сумі 12 456,70 грн (дванадцять тисяч чотириста п`ятдесят шість грн 70 коп.) та суму сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві грн 40 коп.).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Харківський обласний центр зайнятості (вул. Громадського Олега, 1-А, м. Харків, 61068, ).

Відповідач: Квартирно-експлуатаційний відділ міста Харків (вул. Сковороди Григорія, буд. 61, м. Харків, 61024, ).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ).

Повне рішення складено "21" січня 2026 р.

СуддяО.О. Присяжнюк