номер провадження справи 7/205/25
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2026 Справа № 908/3318/25

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Лєскіної Ірини Євгенівни, за участю секретаря судового засідання Даниленко Віти Сергіївни, розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу №908/3318/25

за позовом: Запорізької міської ради (69105, м. Запоріжжя, проспект Соборний, буд. 206, ідентифікаційний код юридичної особи в )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Немирів-ОЙЛ (22800, м.Немирів, Вінницька область, вул. Соборна, 216-А, ідентифікаційний код юридичної особи в )

про стягнення 137066,66 грн,

за участю представників учасників справи:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

Процесуальні дії у справі.

До Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява (документ сформований в системі Електронний суд 29.10.2025, зареєстрований в канцелярії Господарського суду Запорізької області 29.10.2025) Запорізької міської ради про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Немирів-ОЙЛ заборгованості за договором оренди землі № 00742 від 29.12.2014 в розмірі 137066,66 грн за період з 01.01.2023 по 31.12.2024.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 29.10.2025 здійснено автоматизований розподіл зазначеної позовної заяви між суддями, присвоєно їй єдиний унікальний номер судової справи 908/3318/25 та визначено до розгляду судді Лєскіній І.Є.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем зобов`язання за договором за договором оренди землі № 00742 від 29.12.2014 в розмірі 137066,66 грн за період з 01.01.2023 по 31.12.2024.

Позов заявлено на підставі ст. ст. 11, 16, 377, 509, 525, 526, 530, 651, 759, 762 Цивільного кодексу України, ст.ст. 83, 120, 206 Земельного кодексу України, ЗУ Про оренду землі.

Ухвалою суду від 03.11.2025 позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/3318/25, яке суд ухвалив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Судове засідання призначено на 04.12.2025 о/об 11 год. 00 хв.

У судовому засіданні 04.12.2025 брав участь представник позивача.

У судове засідання, призначене на 04.12.2025 о 11 год. 00 хв., представник відповідача не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином, про що свідчить довідка про доставку електронного листа до його електронного кабінету.

Ухвалою суду від 04.12.2025 судове засідання відкладено на 24.12.2025 о 10 год. 00 хв. з метою забезпечення права кожного із учасників у даній справі на належний судовий захист, прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі по суті спору.

У судовому засіданні 24.12.2025 брав участь представник позивача. Відповідач про причини неявки уповноваженого представника в судове засідання 24.12.2025 суд не повідомив. Правової позиції щодо предмету спору не висловив.

Суд з`ясував думку представника позивача про можливість розгляду справи за відсутності відповідача. Представник позивача залишила вирішення цього процесуального питання на розсуд суду.

У судовому засіданні 24.12.2025 представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою суду від 24.12.2025 оголошено перерву в судовому засіданні до 05.01.2026 о 12 год. 45 хв.

Представник відповідача в судове засіданні 05.01.2026 не прибув. Відповідач про причини неявки уповноваженого представника в судове засідання 05.01.2026 суд не повідомив. Правової позиції щодо предмету спору не висловив. Про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить довідка про доставку електронного листа від 26.12.2025.

Після закінчення з`ясування обставин справи та дослідження доказів суд оголосив про перехід до стадії ухвалення рішення та повідомив про відкладення його проголошення до 12.01.2026 о 09 год. 15 хв.

Представники сторін у судове засідання 12.01.2026 не з`явились.

У судовому засіданні 12.01.2026 суд ухвалив рішення.

Щодо належного повідомлення відповідача про дату, час та місце судових засідань.

Суд зазначає, що згідно з ч. 5 ст. 176 ГПК України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 11 ст. 242 ГПК України якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи чи її окремої системи (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасник справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Суд зазначає, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами» від 29.06.2023, який набрав чинності 21.07.2023 та введений в дію 18.10.2023, внесено зміни до низки статей ГПК України.

Так, відповідно до ч. 6 ст. 6 ГПК України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи (це, зокрема, фізичні особи, у тому числі фізичні особи-підприємці) реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Ухвала суду від 03.11.2025 про відкриття провадження у справі 03.11.2025 була доставлена до електронного кабінету відповідача. Всі послідуючі ухвали суду також направлені відповідачу через електронний кабінет.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

При цьому судом також враховано, що за приписами ч. 1 ст. 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення та підписання.

Судові рішення, внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зробив, зокрема, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Ураховуючи наведене вище господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалами про відкриття провадження у справі № 908/3318/25 відкладення судового засідання та оголошення перерви в судовому засіданні в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Отже, судом було дотримано права відповідача в частині належного повідомлення про дату, час та місце судових засідань. Однак, відповідач, у свою чергу, наданими йому процесуальним законом правами щодо активної участі в судовому розгляді, не скористався.

Відтак суд, із метою дотримання балансу інтересів сторін та забезпечення своєчасного вирішення справи, розглянув її за відсутності представника відповідача.

Стислий виклад позиції позивача, заперечень відповідача.

До Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява (документ сформований в системі «Електронний суд» 29.10.2025, зареєстрований в канцелярії Господарського суду Запорізької області 29.10.2025) Запорізької міської ради про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Немирів-ОЙЛ» заборгованості за договором оренди землі № 00742 від 29.12.2014 в розмірі 137066,66 грн за період з 01.01.2023 по 31.12.2024.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем зобов`язання за договором оренди землі № 00742 від 29.12.2014 в розмірі 137066,66 грн за період з 01.01.2023 по 31.12.2024, в частині сплати орендних платежів.

Позов заявлено на підставі ст. ст. 11, 16, 377, 509, 525, 526, 530, 651, 759, 762 Цивільного кодексу України, ст.ст. 83, 120, 206 Земельного кодексу України, ЗУ «Про оренду землі».

Відповідач правами, наданими процесуальним законом, зокрема, ст.ст. 42, 165, 169 ГПК України, не скористався, відзив на позов, жодних доказів суду не надав, позицію щодо предмету спору не висловив, участі у судових засіданнях не брав.

Керуючись положеннями ч. 9 ст. 165 ГПК України, суд вирішив справу за наявними матеріалами.

Обставини справи, встановлені судом, та докази, що їх підтверджують.

Між Запорізькою міською радою (далі за текстом позивач, орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Немирів-ОЙЛ» (далі за текстом відповідач, орендар) 29.12.2014 було укладено договір оренди землі № 00742, про що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно внесено запис № 8979932 від 03.03.2015 (далі за текстом Договір).

Згідно з п. 1 Договору орендодавець, відповідно до рішення п`ятдесятої сесії шостого скликання Запорізької міської ради від 10 вересня 2014 № 74/53, надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для розташування автозаправної станції, яка знаходиться у м. Запоріжжя, вул. Авраменка, 23.

Земельна ділянка належить Запорізькій міській раді на праві комунальної власності (п.2 Договору).

Відповідно до п.3, п.4 Договору в оренду передається земельна ділянка площею 0,1618 га, кадастровий номер земельної ділянки: :07:039:0018.

На земельній ділянці розміщені об`єкти нерухомого майна; будівлі і споруди орендаря, та (або) інші об`єкти, що не відносяться до нерухомого майна відсутні.

Земельна ділянка передається в оренду разом з будівлею і спорудами орендаря (п.5 Договору).

Згідно з п. 6 Договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить: 1 268 884 грн 14 коп. (один мільйон двісті шістдесят вісім тисяч вісімсот вісімдесят чотири грн. 14 коп.) в цінах 2014року.

Строк дії Договору визначено пунктом 11 Договору до 10 вересня 2033 року.

Відповідно до п. 12 Договору орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі та в розмірі: 76 133 грн. 05 коп. (сімдесят шість тисяч сто тридцять три грн. 05 коп.) на рік, що складає шестикратний розмір земельного податку в цінах 2014 року.

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням їх цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, за затвердженими Кабінетом Міністрів України формами, що заповнюються під час укладення або зміни умов Договору оренди чи продовження його дії (п. 13 Договору).

Пунктом 14 Договору визначено, що орендна плата вноситься щомісячно рівними частинами протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Розмір орендної плати переглядається у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором, зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством (п.п. 15.1, 15.2, 15.3 п.15 Договору).

Згідно з підпунктом 34.4 пункту 34 Договору на орендаря покладений обов`язок своєчасно та в повному обсязі вносити орендну плату.

Відповідно до підпункту 34.6 пункту 34 Договору орендар зобов`язаний самостійно щорічно індексувати розмір орендної плати відповідно до індексації нормативної грошової оцінки земель згідно з чинним законодавством.

Підпунктом 34.17 пункту 34 Договору передбачено, що у випадку зміни нормативної грошової оцінки землі, розміру ставок (ставки) земельного податку, орендної плати, орендар протягом місяця з моменту прийняття такого рішення Запорізькою міською радою та/або вступу в дію відповідного нормативно-правового акту, зобов`язаний звернутись до орендодавця із заявою про внесення змін до пункту 12 договору оренди землі щодо зміни розміру орендної плати за цим договором, а також здійснити всі необхідні дії для виготовлення, укладення додаткової угоди про зміну розміру орендної плати за договором оренди землі, та подати цю додаткову угоду до податкових органів. У випадку невиконання орендарем вищевказаного обов`язку та/ або відсутності укладеної додаткової угоди щодо зміни розміру орендної плати за договором оренди землі протягом 3 місяців з дати подачі заяви, вказаної у даному пункті, це є підставою для одностороннього розірвання договору оренди землі орендодавцем та/або стягнення з орендаря збитків, що складаються з неоплаченої суми орендної плати за весь строк її недоплати, та/або звернення Запорізької міської ради до суду з вимогою викласти договір оренди в частині розміру орендної плати у новій редакції.

Запорізькою міською радою 30.06.2015 було прийнято рішення № 7 "Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя», (опубліковано на офіційному сайті ЗМР https://zp.gov.ua/uk/sessions/45/resolution/4150, копія наявна в матеріалах справи) відповідно до якого впроваджено оподаткування земель міста на підставі нової нормативної грошової оцінки з 01.01.2016. Рішення за №7 було оприлюднене 14.07.2015 року в газеті «Запорізька Січ» та набрало чинності з 01 січня 2016 року.

У подальшому, 28.11.2018 Запорізька міська рада прийняла рішення №26 «Про встановлення розміру орендної плати за землю» (опубліковано на офіційному сайті ЗМР https://zp.gov.ua/uk/documents/item/33564, копія наявна в матеріалах справи). Зазначеним рішенням Запорізькою міською радою було встановлено розміри орендної плати за використання земельних ділянок, які перебувають у державній або комунальній власності (у відсотках від їх нормативної грошової оцінки).

Відповідно до ст.287 Податкового кодексу України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою; податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

За змістом абзацу 1 п.288-1 ст. 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. За таких умов, у орендаря за результатами підписання договору виник обов`язок щомісячно рівним частинами протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця, на розрахунковий рахунок місцевого бюджету сплачувати орендну плату.

Департамент фінансової та бюджетної політики Запорізької міської ради 04.09.2025 за вих.№ 06.1-14/1708 повідомив, що відповідачем до бюджету Запорізької міської територіальної громади за кодом класифікації доходів бюджету 18010600 «Орендна плата з юридичних осіб» загалом перераховано: в 2023 році 144 700,36 грн; в 2024 році - 153 129,47 грн., з 01.01.2025року по 31.08.2025року 158 981,82 грн. (з яких оплата у розмірі 12 812,60 грн. від 27.01.2025р. здійснена у відповідності до ст.287 Податкового кодексу України за грудень 2024р. з призначенням платежу «Земельний податок з юридичних осіб за 2024р.»).

Таким чином, згідно з копією витягу з виписок управління Державної казначейської служби України у м. Запоріжжя, що були надані Департаментом фінансової та бюджетної політики Запорізької міської ради, вбачається, що Відповідачем в повному обсязі сплачена орендна плата за користування земельною ділянкою за сім місяців 2025р. (копія листа від 04.09.2025р. вих.№ 06.1-14/1708 у матеріалах справи).

Позивачем 10.09.2025 з метою досудового врегулювання спору було направлено на адресу Відповідача претензію про сплату заборгованості з орендної плати (вих.№ 01/02-11/1676).

На адресу Позивача 09.10.2025 за вих.№ 30 надійшла відповідь на претензію, в якій відповідач не погодився з претензійними вимогами Запорізької міської ради (копія листа від 02.10.2025 вих.№30 долучена до матеріалів справи).

Згідно зі ст. 289 Податкового кодексу України, для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства.

Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель, зазначеної в технічній документації з нормативної грошової оцінки земель та земельних ділянок.

Відповідно до даних з офіційного сайту Державної податкової служби України (https://tax.gov.ua/nove-pro-podatki--novini-/print-553960.html) Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру на виконання статті 289 Податкового кодексу України (далі Кодекс) листом від 13.01.2025 № 6-28-0.222- 18/71-25 повідомила про значення коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки земель і земельних ділянок за 1996-2023 роки.

За інформацією Державної служби статистики України індекс споживчих цін за 2024рік становить 112,0% (лист Держстату від 10.01.2025 №09.1-03/5-25).

Значення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель і земельних ділянок за попередній рік застосовується для розрахунку податкового зобов`язання на наступний рік.

Відповідно до витягу № НВ-025 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 14.08.2025, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :07:039:0018, яка знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Авраменка, 23, становить 4 181 122,34 грн.

Позивач, враховуючи інформацію Департаменту фінансової та бюджетної політики Запорізької міської ради від 04.09.2025 №06.1-14/1708, розраховує розмір заборгованості орендної плати за період 01.01.2023-31.12.2024, відповідно до умов Договору наступним чином:

- 4 181 122,34(НГО 2025) / 1,12 (коеф. інд. 2024) = 3 733 144,95грн (НГО 2024);

- 3 733 144,95грн (НГО 2024) * 6% = 223 988,70грн. (нараховано за період з 01.01.2024 по 31.12.2024); 223 988,70 153 751,20 (фактична сплата за 2024) = 70 237,50 грн. (заборгованість за період з 01.01.2024 по 31.12.2024);

- 3 733 144,95грн (НГО 2024) / 1,051 (коеф. інд. 2023) = 3 551 993,29грн. (НГО 2023) 3 551 993,29 (НГО 2023) * 6% = 213 119,60грн. (нараховано за період з 01.01.2023 по 31.12.2023);

- 213 119,60 146 290,44 (фактична сплата за 2023) = 66 829,16 грн. (заборгованість за період з 01.01.2024 по 31.12.2024) 70 237,50 + 66 829,16 = 137 066,66 грн. (заборгованість за період з 01.01.2023 по 31.12.2024).

Таким чином, оскільки відповідач не в повному обсязі сплачував орендну плату за користування земельною ділянкою, заборгованість, що пред`явлена позивачем до стягнення за період з 01.01.2023 по 31.12.2024 становить: (223 988,70+213 119,60) нараховано - (153 751,20+146 290,44) сплачено Відповідачем = 137 066,66 грн. (заборгованість).

Станом на дату звернення позивача до суду зобов`язання відповідачем не виконані, орендна плата в повному обсязі не сплачена. Доказів протилежного відповідач суду не надав.

Норми права та мотиви, з яких виходить господарський суд при ухваленні рішення. Висновки суду.

Між позивачем та відповідачем виникли господарські відносини з виконання договору оренди земельної ділянки в частині виконання обов`язку щодо сплати орендної плати в належному розмірі.

Правовідносини сторін за договором оренди землі регулюються спеціальним Законом України «Про оренду землі», Земельним кодексом України, Податковим кодексом України та загальними нормами Цивільного кодексу України .

Відповідно до ст. 83 Земельного кодексу України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування; землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до Закону.

Згідно ч. 1 ст. 93 Земельного кодексу України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Статтею 206 ЗК України визначено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України) (ч.ч. 1, 2 ст. 21 Закону України «Про оренду землі»).

У ст. 206 Земельного кодексу України та ст. 270 Податкового кодексу України визначено, що використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 270 Податкового кодексу України (розділ «Податок на майно») об`єктами оподаткування платою за землю є об`єкти оподаткування орендною платою земельні ділянки державної та комунальної власності, надані в користування на умовах оренди.

Передача прав володіння і користування земельною ділянкою згідно статті 206 Земельного кодексу України, пп. 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України здійснюється за плату, що має вноситися на користь міської територіальної громади, на підставі договору оренди земельної ділянки.

Відповідно до вимог статті 124 Земельного кодексу України передача землі в оренду здійснюється на підставі цивільно-правової угоди. Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

У статті 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

За положеннями статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Тож, згідно положень ст. 21 Закону України «Про оренду землі» та підпункту 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Цивільні зобов`язання виникають з підстав, передбачених ст. 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів.

У пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України закріплено, що серед загальних засад цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору.

Частинами першою та третьою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

У статті 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору та визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною першою статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За приписами пункту 287.1 статті 287 Податкового кодексу України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України, яка кореспондується з приписами ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з ч. 1 статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно із частинами першою третьою статті 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Зміст договору, укладеного на підставі правового акту органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, обов`язкового для сторін (сторони) договору, має відповідати цьому акту. Особливості укладення договору на підставі правового акту органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування встановлюються актами цивільного законодавства (частини перша та друга статті 648 ЦК України).

Відповідно до частин першої третьої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно із частиною першою статті 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання.

У постанові від 09.11.2021 у справі № 635/4233/19 Велика Палата Верховного Суду, зазначила, що за загальними правилами договори укладаються сторонами цивільних правовідносин, різновидами яких є правовідносини, які виникають з договорів оренди землі, на принципах рівності сторін, свободи договору, з урахуванням обов`язкових вимог щодо такого виду договорів та зазначенням його істотних умов і у відповідній формі.

За змістом статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Частиною третьою статті 22 Закону України «Про оренду землі» визначено, що розрахунки щодо орендної плати за земельні ділянки, що перебувають у державній і комунальній власності, здійснюються виключно у грошовій формі.

Отже, договір оренди землі є цивільно-правовим договором оренди (найму), що регулюється ЦК України, іншими нормативними актами. Особливості правового регулювання відносин з оренди землі обумовлюються, зокрема, формою власності на земельні ділянки, що орендуються.

Так, норми, що регулюють розмір, форму та порядок внесення орендної плати за землі державної та комунальної власності, характеризуються більшим ступенем імперативності регулювання порівняно із землями приватної власності.

Для визначення розміру орендної плати за землі державної та комунальної власності базою для обрахунку є нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Порядок проведення нормативної грошової оцінки земельних ділянок встановлено Законом України «Про оцінку земель».

Згідно із частиною першою статті 15 Закону України «Про оцінку земель» підставою для проведення оцінки земель (бонітування ґрунтів та нормативної грошової оцінки земельних ділянок) є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

За змістом статті 18 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться: розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення не рідше ніж один раз на 5-7 років; розташованих за межами населених пунктів земельних ділянок сільськогосподарського призначення не рідше ніж один раз на 5-7 років, а несільськогосподарського призначення не рідше ніж один раз на 7-10 років. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться юридичними особами, які є розробниками документації із землеустрою відповідно до Закону України «Про землеустрій».

Відповідно до частини п`ятої статті 5 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується, зокрема, для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Статтею 13 Закону України «Про оцінку земель» встановлено випадки обов`язкового проведення грошової оцінки земельних ділянок. Відповідно до абзацу другого частини першої статті 13 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі, зокрема, визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Порядок затвердження технічної документації з оцінки земель визначений статтею 23 Закону України «Про оцінку земель». Частинами першою, третьою та четвертою цієї статті передбачено, що технічна документація з бонітування ґрунтів та нормативної грошової оцінки земельних ділянок затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою. Протягом місяця з дня надходження технічної документації з бонітування ґрунтів, нормативної грошової оцінки відповідна сільська, селищна, міська рада розглядає та приймає рішення про затвердження або відмову в затвердженні такої технічної документації. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається органами, що здійснюють ведення Державного земельного кадастру. Рішення рад, зазначених у цій статті, щодо технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок набирають чинності у строки, встановлені відповідно до пункту 271.2 статті 271 Податкового кодексу України.

Положеннями пункту 289.1 статті 289 Податкового кодексу України передбачено, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства.

Отже, нормативна грошова оцінка земель встановлюється шляхом затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, яка здійснюється відповідною сільською, селищною, міською радою. Зазначене імперативне регулювання унеможливлює встановлення нормативної грошової оцінки земельних ділянок договором, зокрема договором між органом місцевого самоврядування і орендарем.

Водночас обов`язковість врахування нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної та комунальної власності під час визначення розміру орендної плати встановлена законом (абзац другий частини першої статті 13 Закону України «Про оцінку земель»). Отже, у разі зміни нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної та комунальної власності змінюється також розмір орендної плати. Зазначене відповідає положенням частини другої статті 632 ЦК України, відповідно до якої зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Тобто, з моменту початку застосування відповідно до пункту 271.2 статті 271 Податкового кодексу України нового розміру нормативної грошової оцінки земельних ділянок державної та комунальної власності автоматично змінюються і права та обов`язки сторін договору оренди в частині розміру орендної плати, якщо він визначений у відсотковому співвідношенні до нормативної грошової оцінки (вказана правова позиція викладена в п. 103 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01.06.2024 у справі № 914/2848/22).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (зокрема, пункт 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, пункт 89 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18, пункт 55 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.06.2021 у справі №334/3161/17).

Укладання додаткової угоди про внесення змін до договору оренди земельної ділянки державної або комунальної власності, які пов`язані тільки зі зміною нормативної грошової оцінки земельної ділянки, не приведе до захисту прав чи інтересів Позивача, оскільки укладання додаткової угоди не матиме наслідком стягнення з Відповідача орендної плати відповідно до зміненого розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Отже, укладання додаткової угоди про внесення змін до договору оренди землі не відповідає критеріям належного та ефективного способу захисту прав.

Нормативне регулювання визначення розміру орендної плати за оренду земельних ділянок державної або комунальної власності відбувається за імперативно встановленою формулою множення нормативної грошової оцінки на коефіцієнт, який погоджується сторонами в договорі, але у законодавчо встановлених межах. Розмір нормативної грошової оцінки згідно з наведеними вище законодавчими нормами встановлюється відповідним органом місцевого самоврядування.

Орендодавець у випадку зміни розміру орендної плати у зв`язку зі зміною нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної чи комунальної власності вправі вимагати від орендаря сплати орендної плати у зміненому розмірі, в тому числі і шляхом звернення до суду з позовом про стягнення спірної суми.

Належному способу захисту орендодавця у такому випадку відповідає позовна вимога про стягнення орендної плати, не сплаченої орендарем. Водночас несплачена орендна плата підлягає стягненню за весь період прострочення з моменту початку застосування відповідно до пункту 271.2 статті 271 Податкового кодексу України рішення ради щодо зміни розміру нормативної грошової оцінки земельних ділянок державної та комунальної власності (вказана правова позиція викладена в п. 110 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01.06.2024 у справі № 914/2848/22).

Отже, звернення Запорізькою міською радою з позовною заявою про внесення змін до договору оренди землі № 00742 від 29.12.2014 шляхом укладення додаткової угоди є неналежним способом захисту.

Тому, належним є звернення Запорізької міської ради за захистом своїх прав з позовною вимогою про стягнення орендної плати, не сплаченої орендарем, тобто заборгованості.

Оренда плата є одним із основних джерел наповнення міського бюджету, а отже існуюча заборгованість відповідача з орендної плати за землю порушує інтереси територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради в частині позбавлення можливості ефективного використання права комунальної власності та недоотримання місцевим бюджетом відповідного доходу, які можуть бути використані для задоволення її нагальних потреб.

Позивач, враховуючи інформацію Департаменту фінансової та бюджетної політики Запорізької міської ради від 04.09.2025 №06.1-14/1708, розраховував розмір заборгованості орендної плати за період 01.01.2023-31.12.2024, відповідно до умов Договору наступним чином:

- 4 181 122,34(НГО 2025) / 1,12 (коеф. інд. 2024) = 3 733 144,95грн (НГО 2024);

- 3 733 144,95грн (НГО 2024) * 6% = 223 988,70грн. (нараховано за період з 01.01.2024 по 31.12.2024); 223 988,70 153 751,20 (фактична сплата за 2024) = 70 237,50 грн. (заборгованість за період з 01.01.2024 по 31.12.2024);

- 3 733 144,95грн (НГО 2024) / 1,051 (коеф. інд. 2023) = 3 551 993,29грн. (НГО 2023) 3 551 993,29 (НГО 2023) * 6% = 213 119,60грн. (нараховано за період з 01.01.2023 по 31.12.2023);

- 213 119,60 146 290,44 (фактична сплата за 2023) = 66 829,16 грн. (заборгованість за період з 01.01.2024 по 31.12.2024) 70 237,50 + 66 829,16 = 137 066,66 грн. (заборгованість за період з 01.01.2023 по 31.12.2024).

Таким чином, оскільки відповідач не в повному обсязі сплачував орендну плату за користування земельною ділянкою, заборгованість, що пред`явлена позивачем до стягнення за період з 01.01.2023 по 31.12.2024 становить: (223 988,70+213 119,60) нараховано - (153 751,20+146 290,44) сплачено Відповідачем = 137 066,66 грн. (заборгованість).

У силу приписів ст. 129 Конституції України, ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) однією із засад господарського судочинства є змагальність.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст. ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 ГПК України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Належних та допустимих доказів на підтвердження сплати орендної плати за спірний період відповідач суду не надав.

Ураховуючи встановлені обставини у даній справі, предмет та визначені позивачем підстави позову, принципи диспозитивності, змагальності та рівності сторін перед законом і судом, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати в загальному розмірі 137066,66 грн є обґрунтованими та доведеними належними та допустимими доказами.

Відтак позов підлягає задоволенню повністю.

Судові витрати.

Судовий збір на підставі пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 2422,40 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 11, 13, 14, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Немирів - ОЙЛ (22800, Вінницька область, Вінницька область, емирівський район, м.Немирів, вул. Соборна, 216-А, ідентифікаційний код юридичної особи в ) на користь Запорізької міської ради (69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 206, ідентифікаційний код юридичної особи в ) заборгованість за договором оренди землі №00742 від 29.12.2014 за період з 01.01.2023р. по 31.12.2024р. в розмірі 137 066 (сто тридцять сім тисяч шістдесят шість) гривень 66 копійок на розрахунковий рахунок UA0008479, отримувач: Головне управління казначейства у Запорізькій області, , код 18010600.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Немирів - ОЙЛ (22800, Вінницька область, Вінницька область, емирівський район, м.Немирів, вул. Соборна, 216-А, ідентифікаційний код юридичної особи в ) на користь Виконавчого комітету Запорізької міської ради (69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 206, ідентифікаційний код юридичної особи в ) судовий збір, сплачений при подачі позовної заяви в розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок, отримувач: Виконавчий комітет Запорізької міської ради, рахунок: UA0034816, , банк отримувача: Державна казначейська служба України м. Київ.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ураховуючи перебування судді Лєскіної І.Є. у відпустці та на лікарняному повний текст рішення складено та підписано 27.01.2026.

Суддя І.Є. Лєскіна