ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"19" січня 2026 р. м. Ужгород Справа № 907/6/26

Суддя Господарського суду Закарпатської області Мірошниченко Д. Є., розглянувши заяву Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України", м. Київ в особі філії "Карпатський лісовий офіс" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України", м. Ужгород за вх.№ 02.3.1-05/6/26 від 05.01.2026 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Закарпатлістранс" 28 463,08 грн заборгованості за поставлений товар за договором купівлі-продажу необробленої деревини № 170/2кв-ел від 20.05.2022,

ВСТАНОВИВ:

Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України" в особі філії "Карпатський лісовий офіс" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" звернулося до Господарського суду Закарпатської області із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Закарпатлістранс" 28 463,08 грн заборгованості за поставлений товар за договором купівлі-продажу необробленої деревини № 170/2кв-ел від 20.05.2022.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 907/6/26 визначено головуючого суддю Мірошниченка Д.Є., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.01.2026.

Дослідивши матеріали заяви за вх.№ 02.3.1-05/6/26 від 05.01.2026 про видачу судового, суд дійшов висновку про відмову в його видачі з огляду на наведене нижче.

Згідно частини 2 статті 12 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про наявність його заявнику невідомо.

Як визначено статтею 147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці.

Статтею 150 ГПК України передбачено форму і зміст заяви про видачу судового наказу, зокрема, відповідно до частини 3 цієї статті до заяви про видачу судового наказу додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до приписів частини 2 статті 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Так, частиною 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір", зокрема, встановлено, що за подання до господарського суду заяви про видачу судового наказу ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Крім того, згідно з частиною 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Відповідно до положень, встановлених у статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2026 рік", прожитковий мінімум з 01.01.2026 для працездатних осіб становить 3 328,00 грн.

Таким чином, за подання до господарського суду заяви про видачу судового наказу в електронній формі заявник мав сплатити судовий збір в розмірі 266,24 грн.

Однак як вбачається з платіжної інструкції № 21132 від 26.11.2025, заявником сплачено судовий збір у розмірі 242,24 грн, що є меншим від встановленої законом суми судового збору станом на момент подання заяви про видачу судового наказу, а тому суд дійшов висновку, що до вказаної заяви, у порушення вимог пункту 1 частини 3 статті 150 ГПК України, не додано документи, що підтверджують сплату судового збору в розмірі, встановленому законом.

Пунктом 1 частини 1 статті 152 ГПК України визначено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням вимог статті 150 цього Кодексу.

Отже, наведені обставини є підставою для відмови заявнику у видачі судового наказу.

Відповідно до частини 2 статті 154 ГПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (частина 2 статті 152 ГПК України).

При цьому, суд звертає увагу заявника, що відповідно до приписів частини 1 статті 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2-1, 8, 9 частини 1 статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 150, 151, 152, 153, 154, 234, 235 ГПК України, господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Державному спеціалізованому господарському підприємству "Ліси України" в особі філії "Карпатський лісовий офіс" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Закарпатлістранс" 28 463,08 грн заборгованості за поставлений товар за договором купівлі-продажу необробленої деревини № 170/2кв-ел від 20.05.2022.

Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду на підставі статті 255 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Д. Є. Мірошниченко