ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"13" січня 2026 р. Cправа №902/1137/25

Господарський суд Вінницької області у складі головуючої судді Нешик О.С., при секретарі судового засідання Шаравській Н.Л.,

за відсутності представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засідання матеріали справи

за позовом Фізичної особи-підприємця Пилипчук Тетяни Леонідівни, м.Гайсин Гайсинського району Вінницької області

до Гайсинської міської ради, м.Гайсин Гайсинського району Вінницької області

про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

Процесуальні дії у справі, стислий виклад позицій сторін.

До Господарського суду Вінницької області звернулась Фізична особа-підприємець Пилипчук Тетяна Леонідівна з позовом до Гайсинської міської ради про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 30.01.2014, об`єктом оренди якого є земельна ділянка з кадастровим номером :05:002:0105 площею 0,0030 га.

Ухвалою суду від 09.09.2025 відкрито провадження у справі №902/1137/25, яку вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 09.10.2025.

У зв`язку з необхідністю у витребуванні нових (додаткових) доказів, ухвалою суду від 09.10.2025 відкладено підготовче судове засідання до 02.12.2025.

На визначену судом дату, 02.12.2025, сторони не з`явились.

В заяві №02.2-08/022-17-2143 від 24.10.2025 (а.с.91) відповідач просив розгляд справи провести без участі його представника.

Фізична особа-підприємець Пилипчук Тетяна Леонідівна про дату, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, що підтверджується відтиском штемпелю вихідної кореспонденції суду про направлення ухвали від 09.10.2025 на адреси його місцезнаходження та електронної пошти (а.с.77).

Приймаючи до уваги вирішення судом питань, які мають бути досліджені в підготовчому засіданні задля виконання завдань підготовчого провадження в цій справі; з урахуванням визначеного частиною 3 ст.177 ГПК України строку проведення підготовчого провадження, 02.12.2025 судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження в справі та призначення її до судового розгляду по суті на 13.01.2026.

На визначену судом дату, 13.01.2026, представники сторін не з`явились.

Згідно з вимогами п. 5-6 ст.242 ГПК України, учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня. Днем вручення судового рішення, зокрема, є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

З урахуванням викладеного, судом виконано процесуальний обов`язок щодо повідомлення сторін про розгляду справи, а останні в розумінні вимог п. 5-6 ст.242, ст.120 ГПК України вважаються такими, що належним чином повідомлені про такий розгляд.

Оскільки неявка у судове засідання представників сторін не перешкоджає розгляду справи, суд вважає за необхідне розглядати справу за відсутності останніх, за наявними в матеріалах справи документами.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі ухвалено після закінчення судового розгляду за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 23.01.2026, на підставі статті 240 Господарського процесуального кодексу України, судом підписано вступну та резолютивну частини рішення без його проголошення.

Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Предметом спору в цій справі є питання щодо подальшого комерційного використання на умовах оренди земельної ділянки (для будівництва та обслуговування будівель торгівлі), розташованої за адресою: м.Гайсин, вул.Грушевського (Леніна), 35-к/12 з кадастровим номером :05:002:0105 площею 0,0030 га.

Положення статей 13, 14 Конституції України, статті 1 Земельного кодексу України (далі ЗК України) визначають, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1, 4 статті 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування; землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до закону. До земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать в тому числі землі лісогосподарського призначення, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (стаття 626 ЦК України).

У відповідності до положень ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.01.2014 між Гайсинською міською радою та Фізичною особою-підприємцем Пилипчук Тетяною Леонідівною укладено Договір оренди земельної ділянки, відповідно до якого Гайсинська міська рада як орендодавець надала Фізичній особі-підприємцю Пилипчук Тетяні Леонідівні у строкове платне користування на умовах оренди земельну ділянку строком на 5 років. Строк дії договору - до 25.11.2017.

Сторонами Договору оренди від 30.01.2014 у пункті 8 узгоджено, що договір укладено терміном на 5 (п`ять) років. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Пунктом 9 Договору оренди передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовому вигляді на рахунок Орендаря в розмірі 8% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки ( 16218,90 грн х 8 % : 100 = 1297,51 грн в рік).

Пунктом 34 цього ж Договору стверджується, що зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо змін умов договору спір вирішується в судовому порядку.

Відповідно до пункту 41 Договору, цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Враховуючи, що Договір оренди було укладено 30.01.2014 строком на 5 років, а зареєстровано 30.01.2015, термін дії цього Договору сплив.

Фізичною особою-підприємцем Пилипчук Тетяною Леонідівною у позові зазначено, що станом на момент звернення її до суду, додаткова угода до Договору оренди землі не укладена.

Норми права, які застосував суд, оцінка доказів та висновки щодо порушення, невизнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Відповідно до частини 1 ст. 2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно із ст.792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі визначає Закон про оренду землі.

Частиною 1 ст.93 та ст.125 ЗК України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт «в» ч.1 ст.96 цього Кодексу).

Згідно із ст.13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Правові підстави поновлення договору оренди землі на новий строк визначені ст.33 Закону України ''Про оренду землі'' (тут і далі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), якою фактично передбачено два способи пролонгації договору оренди землі.

Відповідно до частин 1-5 ст.33 цього Закону після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатись переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. У разі смерті орендодавця до спливу строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проєкт додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проєктом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Тобто реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена ч. 1 ст. 33 Закону України ''Про оренду землі'', можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури поновлення договору оренди землі.

Разом з тим, 16.01.2020 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству" (далі - Закон 340-IX), а відповідні положення п.8, з урахуванням Прикінцевих та перехідних положень - з 16.07.2020), яким ст.33 Закону України "Про оренду землі", яка регламентувала порядок поновлення договорів оренди, викладена у новій редакції.

Закон №340-IX істотно змінив редакцію ст.33 Закону України "Про оренду землі", яка тепер стосується лише переважного права орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк (ч. 1-5 ст.33 Закону України "Про оренду землі").

При цьому назву статті 33 Закону України "Про оренду землі" було змінено з "Поновлення договору оренди землі" на "Переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк", а з тексту фактично вилучено частини шосту - восьму, які використовувались як механізм реалізації права орендаря на автоматичну пролонгацію за умови відсутності заперечень орендодавця, та опис процедури поновлення.

Укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі), яке передбачене частиною першою статті 33 Закону України "Про оренду землі" у редакції, чинній до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", базується на встановленому законом переважному праві добросовісного орендаря та надає сторонам при застосуванні цієї процедури можливість змінювати істотні умови договору.

Питання застосування статті 33 Закону України "Про оренду землі" (у відповідних редакціях) неодноразово було предметом розгляду Верховного Суду. Зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021 у справі №903/1030/19 та постанові Верховного Суду від 03.11.2021 у справі №910/7864/20 суди зазначили, що стаття 33 Закону України ''Про оренду землі'' прямо передбачала подання орендарем у строки, визначені у частині другій цієї статті, повідомлення саме про поновлення договору оренди землі. Шляхом надсилання орендодавцю відповідного письмового повідомлення орендар мав завчасно продемонструвати наявність у нього наміру продовжити користування земельною ділянкою. А орендодавець, будучи обізнаним із таким наміром, отримував можливість спланувати подальші дії у зв`язку зі спливом строку договору оренди землі, зважити доцільність пошуку інших потенційних орендарів, а за їх наявності - зіставити пропоновані ними умови оренди з умовами, викладеними у проєкті додаткової угоди, яку надав орендар".

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проєктом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (частина п`ята статті 33 Закону України "Про оренду землі") (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021 у справі №903/1030/19).

Базуючись на зазначених вище правових позиціях, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постанові від 21.09.2022 по справі № 926/2720/21 підсумував, що алгоритм вирішення спорів щодо застосування статті 33 Закону України "Про оренду землі" (у редакції, що застосовується до спірних правовідносин) в контексті дій сторін договору виглядає таким чином:

- якщо орендар у строки, встановлені договором, або за відсутності інших строків, встановлених договором, у строки, встановлені законом, не звернувся до орендодавця взагалі або звернувся з їх порушенням та/або не надав проєкт договору, то суди повинні відмовити у задоволенні позовних вимог про визнання договору укладеним незалежно від подальших дій орендодавця, оскільки саме орендарем в цьому випадку не дотримано вимоги договору та закону;

- якщо орендар своєчасно у строки, встановлені законом або погоджені сторонами у договорі, звернувся до орендодавця щодо продовження дії договору та при цьому надав проєкт договору (незалежно від того чи цей проект містив змінені умови, чи передбачав поновлення договору на тих самих умовах та на той самий строк), а орендодавець у встановлений законом місячний термін розглянув надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, проаналізував його умови, у тому числі перевірив його на відповідність вимогам закону, однак не погодився з запропонованими умовами та заперечив щодо поновлення договору, то в цьому випадку він діє в рамках своїх повноважень, а отже суди повинні також відмовити у задоволенні позовних вимог про визнання договору укладеним;

- якщо орендар своєчасно у строки, встановлені законом або погоджені сторонами у договорі, звернувся до орендодавця щодо продовження дії договору та при цьому надав проєкт договору (незалежно від того чи цей проект містив змінені умови, чи передбачав поновлення договору на тих самих умовах та на той самий строк), а орендодавець у встановлений законом місячний термін не заперечив проти поновлення договору оренди землі або відмовив з порушенням місячного терміну, однак при цьому протягом одного місяця після закінчення строку договору надіслав лист-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі, то суди повинні також відмовити у задоволенні позовних вимог про визнання договору укладеним, оскільки таке право орендодавця прямо передбачено частиною шостою статті 33 Закону України "Про оренду землі";

- якщо орендар своєчасно у строки, встановлені законом або погоджені сторонами у договорі, звернувся до орендодавця щодо продовження дії договору після його закінчення, надав проєкт договору (незалежно від того чи цей проект містив змінені умови, чи передбачав поновлення договору на тих самих умовах та на той самий строк), а орендодавець у встановлений законом місячний термін не заперечив проти поновлення договору оренди землі, при цьому орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, а орендодавець протягом одного місяця після закінчення строку договору не надіслав лист-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі, то суди повинні задовольнити позовні вимоги про визнання договору укладеним на той же самий строк та на тих же самих умовах.

Зазначене відповідає правовій позиції, сформульованій у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.08.2021 у справі № 903/1030/19, де вказано, що для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України "Про оренду землі", необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує його обов`язки за цим договором; він повідомив орендодавця в установлені законом строки про намір поновити договірні відносини на новий строк; до листа-повідомлення додав проєкт додаткової угоди про поновлення договору оренди землі; продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець упродовж місяця після закінчення строку договору оренди землі письмово не повідомив орендаря про заперечення у поновленні цього договору (постанови від 10.04.2018 у справі № 594/376/17-ц, від 22.09.2020 у справах № 313/350/16-ц та № 159/5756/18).

Згідно листа Гайсинської міської ради від 24.10.2025 за №022-09/02.2-17-2144 (а.с.78), остання повідомила суд, що Фізична особа-підприємець Пилипчук Тетяна Леонідівна у 2020 році зверталась до Земельного відділу Гайсинської міської ради із усним зверненням щодо поновлення договору оренди земельної ділянки від 30.01.2014. Із листом з проєктом додаткової угоди про поновлення Договору оренди земельної ділянки від 30.01.2014, зміст якої викладено у прохальній частині позовної заяви від 12.08.2025, позивачка не зверталась.

В письмовому поясненні від 28.10.2025 (а.с.80) Фізична особа-підприємець Пилипчук Тетяна Леонідівна пояснила, у 2020 році в усній формі нею було повідомлено Земельний відділ Гайсинської міської ради про поновлення договору оренди земельної ділянки від 30.01.2014. Державну реєстрацію речового права оренди земельної ділянки проведено 30.01.2015 року за №8548890.

Як слідує з матеріалів справи: Фізична особа-підприємець Пилипчук Тетяна Леонідівна сплачувала орендні платежі по Договору, однак після закінчення дії Договору оренди землі у встановленому порядку не звернулась до Гайсинської міської ради про поновлення Договору оренди земельної ділянки від 30.01.2014.

Фізична особа-підприємець Пилипчук Тетяна Леонідівна на надала суду доказів на підтвердження того, що нею надсилався Гайсинській міській раді проєкт додаткової угоди до Договору оренди земельної ділянки від 30.01.2014, об`єктом оренди якого є земельна ділянка з кадастровим номером :05:002:0105 площею 0,0030 га.

Усне звернення у 2020 році, ненадання проекту додаткової угоди, не можуть бути визнані належними діями з боку орендаря, спрямованими на підтвердження його наміру щодо поновлення Договору оренди.

За висновком суду Фізична особа-підприємець Пилипчук Тетяна Леонідівна порушила встановлену Законом про оренду та Договором оренди процедуру, необхідну для укладення Договору оренди землі на новий строк.

З цих підстав суд приходить до висновку, що Фізична особа-підприємець Пилипчук Тетяна Леонідівна, як орендар, належним чином та у строки, встановлені Договором та Законом не звернулася до орендодавця про поновлення договору оренди, та не надала проєкт договору та відповідно - не реалізувала своє переважне право на укладення договору оренди землі на новий строк.

Сплата орендної плати, на підтвердження чого позивачкою до позовної заяви додано дублікати чеків КБ "Приватбанк", не тягне за собою автоматичного поновлення дії договору оренди землі.

Суд також враховує, що переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк, не може домінувати над виключним правом орендодавця як власника земельної ділянки щодо користування та розпорядження нею на власний розсуд після закінчення строку дії договору оренди землі. Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 28.05.2024 у справі №604/648/23 та від 12.04.2024 у справі №131/970/23.

У ст.16 Закону України "Про оренду землі" (у чинній редакції) визначено, що укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами земельних торгів. Укладення договору оренди земельної ділянки може бути здійснено на підставі цивільно-правового договору або в порядку спадкування.

Положеннями ст.124 ЗК України визначено спеціальний порядок передачі земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, в оренду громадянам та юридичним особам.

Відповідно до правовідносин щодо процедури укладення договору оренди землі на новий строк в порядку реалізації переважного права орендаря на укладення договору оренди на новий строк шляхом судового розгляду такої вимоги не є застосовними положення абзацу 4 Розділу Перехідні положення Закону України ''Про оренду землі''. Натомість за загальним правилом дії законів у часі застосуванню підлягає стаття 33 Закону України ''Про оренду землі'' в редакції, чинній на момент звернення з такою вимогою, адже вказівки про інше положення законодавства не містять. (Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23.11.2023 у справі №906/1314/21).

Стаття 33 Закону України ''Про оренду землі'' (як у попередній, так і у чинній редакції) встановлює алгоритм дій орендаря та орендодавця за наявності наміру поновити договір оренди землі та передбачає певні правові запобіжники для захисту орендаря від умисного й безпідставного ухилення орендодавця від продовження орендних правовідносин за відсутності для цього підстав та за наявності добросовісної поведінки орендаря.

У межах розумної та добросовісної поведінки орган державної влади чи місцевого самоврядування як орендодавець, що представляє власника у спірних правовідносинах, може взагалі відмовити орендарю в укладенні договору, повідомивши його про наявність належних підстав для цього, зокрема про рішення орендодавця як власника більш розумно розпорядитись землею (в тому числі виставити право оренди на торги), чи вказавши на неналежне виконання орендарем умов договору.

Відповідно до ст.73 ГПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч.3 ст.13, ст.74 ГПК України).

Обов`язок з доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.86 ГПК України).

Оскільки Фізична особа-підприємець Пилипчук Тетяна Леонідівна як орендар, не дотрималась процедури реалізації переважного права поновлення договору оренди на новий строк, а відтак нею не обґрунтовано та не доведено порушення її прав Гайсинською міською радою.

В зв`язку з цим суд дійшов висновку про відсутність у позивачки матеріально-правових підстав заявляти про порушення переважного права орендаря на укладення договорів оренди землі на новий строк та відсутність підстав завертатись за захистом цього права.

У заяві від 24.10.2025 Гайсинська міська рада вказала про те, що не заперечує проти задоволення позову.

Однак з огляду на недотримання орендарем передбаченої Законом про оренду землі та Договором оренди обов`язкової процедури, необхідної для укладення додаткової угоди до Договору оренди земельної ділянки від 30.01.2014, не заперечення відповідача проти задоволення позову не може бути взято судом до уваги.

З урахуванням викладеного, суд відмовляє в задоволенні позовної вимоги Фізичної особи-підприємця Пилипчук Тетяни Леонідівни про визнання укладеною додаткової угоди до Договору оренди земельної ділянки від 30.01.2014, об`єктом оренди якого є земельна ділянка з кадастровим номером :05:002:0105 площею 0,0030 га.

Відповідно до ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права. Вимогами процесуального закону визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні спору. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо.

Щодо розподілу судових витрат між сторонами, судом зазначається таке.

Згідно ст. 123, 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору в зв`язку із відмовою в позові покладаються на Фізичну особу-підприємця Пилипчук Тетяну Леонідівну.

Керуючись ст. ст. 20, 24, 27, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240-242, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В позові Фізичної особи-підприємця Пилипчук Тетяни Леонідівни в справі №902/1137/25 відмовити.

2. Примірники рішення направити учасникам справи.

3. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 23 січня 2026 р.

Суддя Нешик О.С.

кількість прим. рішення:

1 - до справи;

2, 3 - ФОП Пилипчук Т.Л. ( АДРЕСА_1 ) - рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення та на адресу електронної пошти ( ІНФОРМАЦІЯ_1 );

4, 5 - Гайсинській міській раді - в електронній формі до електронного кабінету в підсистемі ЄСІТС та на адресу електронної пошти ().