ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19 січня 2026 року Справа № 903/1064/25

Господарський суд Волинської області у складі судді Дем`як В.М., за участі секретаря судового засідання Назарова Н.В., розглянувши справу

за позовом: Державного підприємства "Морський торговельний порт "Південий"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАКС ГРУП КОМПАНІ"

про стягнення 542 520,00 грн.

Представники сторін:

від позивача: не прибув;

від відповідача: не прибув;

Встановив: Державне підприємство "Морський торговельний порт "Південий" звернулось до Господарського суду Волинської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАКС ГРУП КОМПАНІ" у якому просить стягнути 542 520,00 грн. штрафних санкцій в т.ч. 106 920,00 грн. - пені за порушення строків виконання зобов`язання за договором, 237 600, 00 грн.- штрафу за порушення постачальником умов зобов`язання щодо якості товару та 198 000, 00 грн.- штрафу за відмову від поставки товару.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань згідно договору поставки №Т/СН-412/24 від 06.12.2024 в частині своєчасної поставки товару.

Ухвалою суду від 18.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 01.12.2025.

Ухвалою суду від 01.12.2025 відкладено підготовче засідання на 17.12.2025, постановлено розгляд справи здійснювати в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення "EasyCon".

Ухвалою суду від 17.12.2025 закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 19.01.2026.

Представник позивача через відділ документального забезпечення та контролю суду подав:

-відповідь на відзив за вх..№01-87/5992/25 від 23.12.2025 в якому просить суд відмовити в клопотанні відповідача про зменшення розміру заявлених позивачем штрафних санкцій на 50%, оскільки штрафні санкції відповідають умовам договору поставки за №Т/СН412/24 від 06.12.2024, та принципам справедливості, розумності та добросовісності.

-заяву за вх.№01-87/287/26 від 19.01.2026 у якій просить провести судове засідання без її участі.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, хоча належним чином був повідомлений про час та дату судового засідання.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки до судового засідання та подання витребуваних судом документів, принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України, статтями 13, 14, 74 ГПК України суд вважає, що ним, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи по суті за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, встановив:

06.12.2024 між Державним підприємством «Морський торговельний порт «Південний» (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальність «ЛАКС ГРУП КОМПАНІ» (постачальник) був укладений договір поставки № Т/СН - 412/24 (а.с. 10-21)

Відповідно до п. 1.1 договору, сторони погодили, що постачальник зобов`язується поставити на склад покупця, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар, в кількості та за цінами, які вказані в додатку №1 до цього договору, що є невід`ємною частиною цього договору, а саме: дизельний генератор UND-BD 150KVA.

Відповідно до п. 4.1 договору поставка конкретної партії товару здійснюється постачальником протягом 15 (п`ятнадцяти) робочих днів з дати направлення письмової рознарядки постачальнику від покупця на поставку конкретної партії товару, яка відправляється будь-яким способом, передбаченим договором.

Відповідно до п. 4.1.1 договору визначено, що письмова рознарядка направляється електронною поштою, що зазначена в реквізитах цього договору та вважається отриманою постачальником у день відправлення цієї рознарядки з електронної пошти покупця, що зазначена в розділі 14 договору та у порядку, передбаченому п. 12.15 договору.

Згідно п. 4.2 договору визначено, що місце поставки товару - склад покупця за адресою: вул. Берегова, 13, м. Південне, Одеська обл., 65481, Україна.

Відповідно до п. 4.4 договору датою поставки товару за договором вважається дата підписання сторонами видаткової накладної та товарно-транспортної накладної на поставлений товар, під час передачі товару на складі покупця.

Пунктом п. 4.9 договору якість та комплектність товару, що поставляється, повинні відповідати діючим національним та міжнародним стандартам, технічним умовам заводу виробника та вимогам, зазначеним в додатку №2 до договору.

Відповідно до п. 4.14.1 договору у разі невідповідності якості, асортименту та інших характеристик товару умовам договору постачальник зобов`язується замінити неякісний, дефектний, невідповідний асортименту та іншим характеристикам товар на якісний відповідно до асортименту та інших характеристик у строк, що визначений покупцем у акті про невідповідність.

Пунктом 4.14.2 договору визначено, якщо постачальник визнає, що виявлені дефекти не можуть бути виправлені чи замінені, останній повідомляє про це покупця листом, направленим на електронну адресу , з подальшим направленням оригіналу листа поштовим відправленням (цінним листом з описом вкладення) та повідомленням на поштову адресу покупця. У такому випадку договір вважається розірваним за згодою сторін з дати отримання Покупцем на електронну адресу такого повідомлення від постачальника. При цьому сторони визнають юридичну чинність такого листа та не здійснюють жодних дій щодо внесення змін до договору. Якщо виправлення дефектів потребує більше строку, що зазначений в акті про невідповідність, покупець має право розірвати договір в односторонньому порядку, про що письмово повідомляє Постачальника. Договір вважається розірваним з дати, вказаної в письмовому повідомленні. Наявність даних обставин є підставою для застосування штрафних санкцій у порядку і розмірах, визначених цим договором.

Згідно п. 7.3 договору встановлено, що за порушення постачальником строку виконання зобов`язання (прострочення строку поставки товару, відмови від поставки товару повністю або поставки товару не в повному обсязі згідно письмової рознарядки покупця), зазначеного в п. 4.1 договору, з постачальника стягується пеня у розмірі 0.5 % вартості товару, з якою допущено прострочення виконання, за кожний день прострочення.

Відповідно до п. 7.11 договору у випадку поставки неякісного/дефектного товару, постачальник вважається таким, що прострочив строк поставки товару в кількості неякісного/дефектного товару у зв`язку із чим, до постачальника застосовуються штрафні санкції, передбачені цим договором за прострочення строку поставки товару незалежно від факту заміни /постачальником такого товару на товар належної якості.

На виконання вищезазначених вимог договору покупць, листом від 12.12.2024 № 7571/04/205/24 направив рознарядку на постачання товару за № 205-12/1083 від 12.12.2024 засобами електронного та поштового зв`язку, що підтверджується відповідною роздруківкою звіту серверу про відправлення електронного повідомлення та фіскальним чеком АТ «Укрпошта», поштовою накладною № 218 та описом вкладення. (а.с. 24-29)

Відповідно до видаткової накладної за № 309 від 16.12.2024 на адресу позивача надійшов товар, а саме - дизельний генератор UND-BD 150KVA вартість, якого складала 792 000 грн. (а.с.30)

Згідно листа за № 7746/205/24 від 19.12.2024 встановлено, що під час приймання товару відповідно до вимог п. 4.11 договору комісією ДП «Морський торговельний порт «Південний» було виявлено значні невідповідності товару визначені умовами договору (а.с. 31-32)

09.01.2025 від відповідача (постачальника) надійшов лист за вих. № 01 на адресу позивача, яким було повідомлено, про неможливість поставити товар, визначений умовами договору поставки № Т/СН - 412/24 від 06.12.2024. (а.с. 34)

17.01.2025 відповідно до умов договору, позивач скерував лист за № 367/04/205/25 , яким направив акт приймання продукції (товарів) по кількості та якості від 13.01.2025, у якому покупцем були зазначені недоліки товару. (а.с. 35-39)

27.01.2025 постачальник здійснив вивезення товару з території позивача з метою усунення виявлених зауважень, що підтверджується листом від 24.01.2025 за № 01 (а.с.46)

Згідно листа від 28.01.2025 за № 01 відповідачем було повідомлено позивача про неможливість здійснити виправлення чи заміну товару, у зв`язку із чим останній звернувся про розірвання договору за взаємною згодою сторін. (а.с. 48)

Позивач звернувся з позовом до суду за захистом свого порушеного права та просить стягнути з відповідача 542 520,00 грн. штрафних санкцій в т.ч. 106 920,00 грн. - пені за порушення строків виконання зобов`язання за договором, 237 600, 00 грн. - штрафу за порушення постачальником умов зобов`язання щодо якості товару та 198 000, 00 грн. - штрафу за відмову від поставки товару.

Відповідач у відзиві за вх.№01-87/5864/25 від 16.12.2025 вказує, що загальна сума нарахованих позивачем стосовно останнього штрафних санкцій в розмірі 542 520,00 грн. становить 68,50 відсотків від вартості товару. Представник відповідача звертає увагу суду на ч. 3 ст. 551 ЦК України , а також виходячи з принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, суд, в тому числі, і з власної ініціативи, може зменшити розмір неустойки (штрафу, пені) до її розумного розміру. Представник відповідача доводить, що застосування судом штрафних санкцій у зазначеному вище розмірі призведе до складного фінансового становища відповідача, а тому просить суд зменшити розмір заявлених позивачем штрафних санкцій на 50 % відсотків.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив із такого.

Згідно з ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статті 193 ГК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частин першої та другої статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи вищевикладене позивач, просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 0,5% вартості товару з якого допущено прострочення виконання за кожний день прострочення за період з 02.01.2025 по 28.01.2025 в сумі 106 920,00 грн., та штраф у розмірі 30% за пунктом 7.6 договору в сумі 237 600 грн. і штраф у розмірі 25% за пунктом 7.7 договору в сумі 198 000 грн.

Як передбачено статтею 610 та частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як визначено статтею 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Враховуючи наведені вище положення норм діючого законодавства, господарське правопорушення може полягати як у порушенні нормативно встановлених правил здійснення господарської діяльності, так і у порушенні договірних зобов`язань.

Господарсько-правова відповідальність за порушення договірних зобов`язань також поділяється на встановлену законом і договірну. Необхідною умовою застосування такої відповідальності є визначення у законі чи у договорі управненої та зобов`язаної сторони, виду правопорушення, за вчинення якого застосовується відповідальність, штрафних санкцій, їх розміру та строку (терміну) нарахування за прострочення виконання зобов`язання.

Відповідно до п. 7.3 договору за порушення постачальником строку виконання зобов`язання (прострочення строку поставки товару, відмови від поставки товару повністю або поставки товару не в повному обсязі згідно письмової рознарядки Покупця), зазначеного в п. 4.1 договору, з постачальника стягується пеня у розмірі 0,5 % вартості товару, з якого допущено прострочення виконання, за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів постачальник додатково стягує штраф у розмірі 15 % вказаної вартості.

Згідно п. 7.6 договору сторонами визначено, що за порушення постачальником умов зобов`язання щодо якості товару з Постачальника стягується штраф у розмірі 30 % вартості неякісного (дефектного) товару. Однак, сплата штрафу не звільняє постачальника від обов`язку надати якісний товар власними силами та засобами за свій рахунок протягом строку, зазначеного покупцем в акті про невідповідність, складеному відповідно до п. 4.14, п. 5.3 цього договору.

Відповідно до п. 7.7 договору встановлено, що за відмову від поставки товару частково або повністю, постачальник зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 25% від вартості непоставленого товару.

Розглянувши позовні вимоги в частині стягненні сум пені та штрафів перевіривши методику та періоди їх нарахування, суд вважає, що останні підставні, відповідають фактичним обставинам справи, є арифметично вірними, а відтак підлягають до задоволення у визначених позивачем розмірах.

Щодо клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Ланс Груп Компані" про зменшення розміру нарахованих позивачем штрафних санкцій суд зазначає наступне.

Відповідно ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Наведені норми визначають можливість зменшення судом розміру штрафних санкцій у двох випадках:

- коли належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками (ч. 3 ст. 551 ЦК України);

- якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин.

Кожен з таких випадків передбачає врахування різних аспектів: якщо в першому випадку суд має зважати на ступінь виконання зобов`язань боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу, то в другому - законодавство передбачає необхідність врахування інтересів боржника. Саме таку правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 15.02.2018р. у справі №467/1346/15-ц.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Вирішення питання про зменшення неустойки (штрафу, пені) та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, залежить від розсуду суду.

Із мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України №7-рп/2013 від 11.07.2013 вбачається, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, дане питання вирішується господарським судом згідно з ст. 86 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Положеннями ст. 551 ЦК України визначено право суду, а не обов`язок, зменшувати штрафні санкції.

Також при вирішенні питання про можливість зменшення штрафних санкцій суд повинен брати до уваги не лише майновий стан боржника, але й майновий стан стягувача, тобто, врахувати інтереси обох сторін.

Приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити із того, що одним з завдань неустойки є стимулювання належного виконання договірних зобов`язань, при цьому вона має обов`язковий для учасників правовідносин характер.

Посилання відповідача на збереження господарської діяльності, складне фінансове становище, не підтверджене належними та допустимими доказами в розмінні ст.ст. 74-76 ГПК України та не може бути безумовною підставою для зменшення розміру штрафних санкцій.

Обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення сум штрафних санкцій, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання. Відповідачем не надано доказів належного виконання умов договору поставки №Т/СН-412/24 від 06.12.2024 у визначені терміни та в подальшому останній відмовився від постачання товару визначеного п. 1.1 договору, у зв`язку з чим 28.01.2025 звернувся до позивача з листом за №1 про розірвання договору поставки.

Пеня є засобом забезпечення вчасного виконання іншою стороною своїх зобов`язань по вчасному проведенню оплати отриманих послуг.

Отже, враховуючи збалансованість інтересів сторін та неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки №Т/СН-412/24, суд дійшов висновку, що клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із частиною 1 статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 78 ГПК України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Приписи статті 79 ГПК України, встановлюють, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1-3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (пункт 87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку що позовні є обґрунтованими, такими що відповідають фактичним обставинам справи та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, у зв`язку із задоволенням позову витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача .

Керуючись ст.ст. 129, 231, 232, 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позов задоволити.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАКС ГРУП КОМПАНІ» (43023, Волинська обл., Луцький р-он, м. Луцьк, вул. Наливайка, буд. 24А ) на користь Державного підприємства «Морський торговельний порт «Південний» (65481, Одеська обл., м. Південне, вул. Берегова, 13, ) 542 520,00 грн. заборгованості в т.ч.: 106 920,00 грн. - пені за порушення строків виконання зобов`язання за договором у розмірі 0,5 відсотка вартості товару; 237 600,00 грн. - штраф за порушення постачальником умов зобов`язання щодо якості товару, у розмірі 30 % вартості неякісного (дефектного) товару; 198 000,00грн. - штраф за відмову від поставки товару повністю, у розмірі 25% від вартості непоставленого товару, а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 8 137,80 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення складено

22.01.2026

Суддя В. М. Дем`як