РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.01.2026Справа № 910/12023/25

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді: Ломаки В.С.,

за участю секретаря судового засідання: Видиш А.В.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства "КРИСТАЛБАНК"

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингфінанс"

2. ОСОБА_1

3. ОСОБА_2

про стягнення заборгованості,

За участі:

від позивача: Гарвасюк В.Ю. за довіреністю від 04.10.2024 року;

від відповідача-1: не з`явився;

від відповідача-2: не з`явився;

від відповідача-3: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "КРИСТАЛБАНК" (далі - позивач, Банк) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингфінанс" (далі - відповідач-1, Товариство), ОСОБА_1 (далі - відповідач-2) та ОСОБА_2 (далі - відповідач-3) про солідарне стягнення 270 189,28 грн. заборгованості за кредитом, 299 136,01 грн. простроченої заборгованості за кредитом, 2 931,37 грн. процентів, нарахованих за користування кредитом, та 160 002,19 грн. прострочених процентів, нарахованих за користування кредитом.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням Товариством умов кредитного договору від 15.09.2020 року № К/2020/56-01, зобов`язання за яким забезпечені договорами поруки від 15.09.2020 року № П/2020/114-01, укладеним між Банком та відповідачем-2, та від 28.12.2020 року № П/2020/143-01, укладеним між Банком та відповідачем-3.

Ухвалою від 26.09.2025 року господарський суд міста Києва відкрив провадження у справі № 910/12023/25 та вирішив здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) представників сторін.

08.10.2025 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшли відзиви Товариства та ОСОБА_1 від 07.10.2025 року, в яких останні просили суд відмовити у задоволенні вимог Банку, посилаючись на ненастання строку виконання обов`язку з повернення кредиту та наявність суттєвих недоліків у наданому позивачем розрахунку заборгованості.

14.10.2025 року через систему "Електронний суд" надійшла відповідь Банку від 13.10.2025 року на відзиви Товариства і ОСОБА_1 на позовну заяву, в якій позивач навів мотиви на спростування викладених означеними відповідачами заперечень проти позову.

Ухвалою від 14.10.2025 року господарський суд міста Києва вирішив перейти до розгляду справи № 910/12023/25 за правилами загального позовного провадження та призначив її до розгляду в підготовчому засіданні на 12.11.2025 року.

17.10.2025 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшли заперечення Товариства від 17.10.2025 року.

05.11.2025 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшло клопотання Товариства від 04.11.2025 року про відкладення підготовчого засідання на іншу дату.

Ухвалою від 12.11.2025 року господарський суд міста Києва відклав підготовче засідання на 26.11.2025 року.

У підготовчому засіданні 26.11.2025 року суд постановив протокольну ухвалу про продовження строку проведення підготовчого провадження у справі № 910/12023/25 на 30 днів.

Ухвалою від 26.11.2025 року господарський суд міста Києва закрив підготовче провадження у справі № 910/12023/25 та призначив її до судового розгляду по суті на 10.12.2025 року.

У судовому засіданні 10.12.2025 року оголошувалася перерва до 14.01.2026 року.

Представник позивача у судовому засіданні 14.01.2026 року підтримав вимоги, викладені у позовній заяві, та наполягав на їх задоволенні.

Товариство та ОСОБА_1 про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, проте явку своїх уповноважених представників у судове засідання 14.01.2026 року не забезпечили.

Відповідач-3 про дату, час і місце розгляду справи також був повідомлений належним чином, проте явку свого уповноваженого представника у призначені судові засідання не забезпечив, будь-яких клопотань чи заяв, у тому числі по суті справи, на адресу суду не направив.

При цьому, відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач-3 у встановлений строк не подав суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами.

Водночас, оскільки суд надавав сторонам можливість реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд не знаходить підстав для повторного відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні 14.01.2026 року проголошену вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

15.09.2020 року між Банком та Товариством (позичальник) був укладений Кредитний договір № К/2020/56-01 (далі - Кредитний договір), за умовами якого позивач зобов`язався надати відповідачу-1 кредит в сумі 1 457 400,00 грн., а позичальник взяв на себе зобов`язання повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в межах строку кредитування, встановленого у пункті 1.3 цього договору, в розмірі 22,0 % річних, сплатити комісійну винагороду за надання (управління) кредитом, проценти, нараховані відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, у розмірі, передбаченому пунктом 6.8 цього договору.

Вказаний правочин, а також додаток № 1 та договір про внесення змін та доповнень від 11.08.2022 року № 1 до нього, підписані уповноваженими представниками його сторін та скріплені відбитками печаток цих юридичних осіб.

За умовами пункту 1.3 Кредитного договору (з урахуванням договору про внесення змін та доповнень від 11.08.2022 року № 1 до нього) кредит надається з 15.09.2020 року до 14.09.2026 року включно.

Позичальник у будь-якому випадку зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі в строки (терміни), зазначені в Графіку погашення кредиту (Додаток № 1 до цього договору), який є його невід`ємною частиною.

Відповідно до пункту 1.4 Кредитного договору тип процентної ставки за користування кредитом, зазначеної в пунктах 1.1, 3.6 та 3.10 цього договору, - фіксована.

Згідно з пунктами 3.1, 3.2 Кредитного договору кредитні кошти надаються Банком позичальнику шляхом перерахування на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_1 , відкритий в АТ "КРИСТАЛБАНК", код Банку 339050. Надання Банком кредитних коштів здійснюється за умови отримання Банком у строк, не менше як за один банківський день до дати видачі коштів в межах суми, визначеної у пункті 1.1, попередньої письмової заяви позичальника.

Погашення кредиту позичальник здійснює на рахунок № НОМЕР_2 - в АТ "КРИСТАЛБАНК", код Банку 339050, щомісячно відповідно до Графіку погашення кредиту, який наведено в Додатку № 1 до цього договору.

Якщо останній день для сплати чергового (планового) платежу по кредиту припадає на вихідний або святковий день, то сплата чергового (планового) платежу по кредиту здійснюється у перший за ним робочий день.

У разі ненадходження платежів від позичальника у встановлені цим договором строки, суми непогашених у строк платежів визнаються простроченими та наступного банківського дня перераховуються на рахунки простроченої заборгованості.

У пункті 3.3 Кредитного договору його сторони погодили, що нарахування процентів за користування кредитом по договору здійснюється на суму фактичного щоденного залишку заборгованості за отриманими коштами, виходячи з процентної ставки у розмірі, визначеному пунктом 1.1 цього договору. При розрахунку процентів використовується метод "факт/факт", виходячи із фактичної кількості днів у місяці та році.

Проценти за користування кредитом нараховуються Банком щомісячно в дату, визначену Банком, але не пізніше останнього робочого дня місяця. Нарахування процентів здійснюється за період з дати надання кредиту по останній календарний день місяця, в якому надано кредит включно, та надалі за період з 01 числа поточного місяця по останній календарний день поточного місяця включно, а при погашенні кредиту - по день, що передує дню погашення кредиту.

У разі зміни облікової політики Банку останній має право змінити дату та розрахунковий період нарахування процентів за користування кредитом без внесення змін до цього договору.

За умовами пункту 3.4 Кредитного договору (з урахуванням договору про внесення змін та доповнень від 11.08.2022 року № 1 до нього) проценти за користування кредитом сплачуються постачальником щомісячно, не пізніше 5-го числа кожного місяця, а також в день закінчення строку, на який надано кредит, відповідно до пункту 1.3 цього договору, в день повного погашення заборгованості по кредиту, або в день дострокового погашення заборгованості по кредиту на рахунок НОМЕР_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , відкритий в АТ "КРИСТАЛБАНК", код Банку 339050.

Позичальник сплачує нараховані та не сплачені проценти в сумі 42 642,63 грн. не пізніше 20.11.2022 року.

Пунктом 3.6 Кредитного договору встановлено, що за користування кредитними коштами, що не повернуті в строки/терміни, передбачені цим договором (прострочена заборгованість), процентна ставка встановлюється в розмірі 32,0 % річних (проценти за понадстрокове користування кредитом). Нарахування процентів за користування кредитними коштами, що не повернуті в строки/терміни, передбачені цим договором (проценти за понадстрокове користування кредитом), здійснюється на суму фактичного щоденного залишку простроченої заборгованості по кредиту, виходячи з процентної ставки, зазначеної в першому абзаці цього пункту договору.

Проценти за понадстрокове користування кредитом нараховуються Банком щомісячно в дату, визначену Банком, але не пізніше останнього робочого дня місяця. Проценти нараховуються за період з дати виникнення простроченої заборгованості по кредиту по останній календарний день місяця включно, в якому виникла така заборгованість, або до дня погашення простроченої заборгованості, та надалі з 01 числа поточного місяця по останній календарний день поточного місяця включно або до дня погашення простроченої заборгованості в місяці, в якому відбулось таке погашення. Сплата процентів за понадстрокове користування кредитом здійснюється в порядку та в терміни, зазначені у пункті 3.4 цього договору.

Судом встановлено, що на виконання умов укладеного між Товариством та Банком Кредитного договору останній на підставі поданої відповідачем-1 заяви на отримання кредиту від 15.09.2020 року та заяви про перерахування кредитних коштів від 15.09.2020 року № 2009/180 надав позичальнику 15.09.2020 року кредитні кошти у розмірі 1 457 400,00 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи копією меморіального ордеру від 15.09.2020 року № 75147.

Про належне виконання позивачем своїх зобов`язань за Кредитним договором свідчить також відсутність з боку позичальника претензій та повідомлень про порушення Банком своїх зобов`язань за цією угодою.

Проте, відповідач-1 у порушення взятих на себе зобов`язань неналежним чином виконував умови Кредитного договору, внаслідок чого за ним станом на 25.10.2024 року утворилась заборгованість у загальному розмірі 619 424,93 грн., з яких: 498 810,86 грн. - строкова заборгованість за кредитом, 70 514,43 грн. - прострочена заборгованість за кредитом, 7 195,96 грн. - проценти, нараховані за користування кредитом, 42 903,68 грн. - прострочені проценти, нараховані за користування кредитом.

Листом від 25.10.2025 року № 822 (направленим засобами поштового зв`язку 01.11.2024 року) Банк звернувся до Товариства (а також до відповідача-2 та відповідача-3) з вимогою протягом 5 днів з моменту отримання цієї вимоги усунути порушення умов Кредитного договору шляхом перерахування на користь позивача наявної у позичальника суми заборгованості.

З огляду на залишення вищенаведеної вимоги Банку без задоволення, останній для захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів вирішив звернутися до суду з даним позовом про солідарне стягнення з відповідачів 270 189,28 грн. заборгованості за кредитом, 299 136,01 грн. простроченої заборгованості за кредитом, 2 931,37 грн. процентів, нарахованих за користування кредитом, та 160 002,19 грн. прострочених процентів, нарахованих за користування кредитом, що обліковуються за позичальником станом на 19.09.2025 року.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм, внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до частин 1, 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В силу положень статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з положеннями статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що укладений між Банком та Товариством Кредитний договір за своєю правовою природою є договором кредиту, який є належною підставою для виникнення у його сторін кореспондуючих прав і обов`язків.

Частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частина 2 статті 1054 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (частина 3 статті 1049 Цивільного кодексу України).

За умовами статті 1056-1 Цивільного кодексу України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Стаття 610 Цивільного кодексу України передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Під виконанням зобов`язання розуміється вчинення боржником та кредитором взаємних дій, спрямованих на виконання прав та обов`язків, що є змістом зобов`язання.

Невиконання зобов`язання має місце тоді, коли сторони взагалі не вчиняють дій, які складають зміст зобов`язання, а неналежним виконанням є виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Разом із тим, згідно з пунктами 2.1.3, 2.1.4 Кредитного договору кредит забезпечується порукою фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) та фізичної особи ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_6 ).

З матеріалів справи вбачається, що 15.09.2020 року між Банком, Товариством та ОСОБА_1 був укладений договір поруки № П/2020/114-01 (далі - Договір поруки-1), за умовами якого (з урахуванням договору від 11.08.2022 року про внесення змін та доповнень № 1) відповідач-2 зобов`язався перед кредитором (Банком) відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання позичальником (Товариством) зобов`язання за Кредитним договором, а також договорами про внесення змін та доповнень до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому (в тому числі, але не виключно, стосовно збільшення розміру процентів за користування кредитом, збільшення строку повернення кредиту, збільшення розміру (суми) кредиту).

Відповідно до пункту 1.2 Договору поруки-1 у випадку порушення позичальником взятих на себе зобов`язань за Кредитним договором, поручитель і позичальник несуть солідарну відповідальність (є солідарними боржниками) перед кредитором у повному обсязі зобов`язань позичальника за Кредитним договором, включаючи, але не виключно, повернення кредиту, сплату нарахованих процентів за користування кредитом, сплату процентів за понадтермінове користування кредитом, комісійної винагороди, неустойки (пені, штрафів), інших платежів та відшкодування збитків, пов`язаних з порушенням виконання зобов`язань позичальником.

Особи, які за одним чи декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання позичальником/іншим боржником, в тому числі при переведенні боргу, одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно.

За змістом пунктів 2.1, 2.3, 2.4 Договору поруки-1 у випадку порушення позичальником зобов`язання (будь-якого із зобов`язань) за Кредитним договором, кредитор має право звернутися до поручителя з письмовою вимогою виконати зобов`язання за Кредитним договором у повному обсязі чи частково.

Виконання поручителем зобов`язань перед кредитором здійснюється шляхом перерахування відповідної суми заборгованості за Кредитним договором із будь-якого поточного рахунку, що належить поручителю, або в інший незаборонений чинним законодавством України спосіб, у визначений цим пунктом цього договору строк та на рахунки, відкриті кредитором в АТ "КРИСТАЛБАНК", номери яких будуть вказані у вимозі кредитора.

Подання кредитором вимоги щодо виконання частини зобов`язання за Кредитним договором не позбавляє кредитора права подати до поручителя вимогу виконати іншу частину зобов`язань за Кредитним договором.

Відповідно до пункту 6.5 Договору поруки-1 останній набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до повного виконання зобов`язань за Кредитним договором та цим договором.

Крім того, 28.12.2020 року між Банком, Товариством та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № П/2020/143-01 (далі - Договір поруки-2), за умовами якого відповідач-3 зобов`язався перед кредитором (Банком) відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання позичальником (Товариством) зобов`язання за Кредитним договором, а також договорами про внесення змін та доповнень до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому (в тому числі, але не виключно, стосовно збільшення розміру процентів за користування кредитом, збільшення строку повернення кредиту, збільшення розміру (суми) кредиту).

Відповідно до пункту 1.2 Договору поруки-2 у випадку порушення позичальником взятих на себе зобов`язань за Кредитним договором, поручитель і позичальник несуть солідарну відповідальність (є солідарними боржниками) перед кредитором у повному обсязі зобов`язань позичальника за Кредитним договором, включаючи, але не виключно, повернення кредиту, сплату нарахованих процентів за користування кредитом, сплату процентів за понадтермінове користування кредитом, комісійної винагороди, неустойки (пені, штрафів), інших платежів та відшкодування збитків, пов`язаних з порушенням виконання зобов`язань позичальником.

Особи, які за одним чи декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання позичальником/іншим боржником, в тому числі при переведенні боргу, одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно.

За змістом пунктів 2.1, 2.3, 2.4 Договору поруки-2 у випадку порушення позичальником зобов`язання (будь-якого із зобов`язань) за Кредитним договором, кредитор має право звернутися до поручителя з письмовою вимогою виконати зобов`язання за Кредитним договором у повному обсязі чи частково.

Виконання поручителем зобов`язань перед кредитором здійснюється шляхом перерахування відповідної суми заборгованості за Кредитним договором із будь-якого поточного рахунку, що належить поручителю, або в інший незаборонений чинним законодавством України спосіб, у визначений цим пунктом цього договору строк та на рахунки, відкриті кредитором в АТ "КРИСТАЛБАНК", номери яких будуть вказані у вимозі кредитора.

Подання кредитором вимоги щодо виконання частини зобов`язання за Кредитним договором не позбавляє кредитора права подати до поручителя вимогу виконати іншу частину зобов`язань за Кредитним договором.

Відповідно до пункту 6.5 Договору поруки-2 останній набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до повного виконання зобов`язань за Кредитним договором та цим договором.

Слід зазначити, що обидва вищенаведені договори поруки підписані, зокрема, поручителями (відповідач-2 та відповідач-3) та уповноваженими представниками Товариства і Банку, а також скріплені відбитками печаток Банку та позичальника.

Відповідно до статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з частинами 1, 2 статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Частинами 1, 2 статті 554 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до частини 3 цієї статті Кодексу особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

За статтею 541 Цивільного кодексу України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов`язання.

Як передбачено частиною 1 статті 543 Цивільного кодексу України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Таким чином, при солідарному обов`язку кредиторові надається право за своїм розсудом вимагати виконання зобов`язання в повному обсязі або частково від усіх боржників разом або від кожного окремо. Пред`явивши вимогу до одного із солідарних боржників і не одержавши задоволення, кредитор має право пред`явити вимогу до іншого солідарного боржника.

З матеріалів справи вбачається, що внаслідок неналежного виконання Товариством покладених на нього Кредитним договором обов`язків, листом від 25.10.2025 року № 822 (направленим засобами поштового зв`язку 01.11.2024 року) Банк звернувся, зокрема, до відповідача-2 та відповідача-3 з вимогою протягом 5 днів з моменту отримання цієї вимоги усунути порушення умов Кредитного договору шляхом перерахування на користь позивача наявної у позичальника суми заборгованості. Однак, наведена вимога була залишена поручителями без задоволення.

Доказів наявності підстав для звільнення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від відповідальності за порушення умов договорів поруки матеріали справи не містять.

При цьому, заперечуючи проти позову, Товариство та ОСОБА_1 посилалися на наявність суттєвих недоліків у наданому позивачем розрахунку заборгованості та ненастання строку виконання обов`язку з повернення кредиту з огляду на не направлення Банком на адреси позичальника та поручителів вимоги про дострокове виконання зобов`язань за Кредитним договором.

Разом із тим, суд відхиляє означені заперечення з огляду на таке.

Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до вимог частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Цивільного кодексу України.

При цьому, право дострокового повернення означає, що кредитор вимагає виконання зобов`язання до настання строку виконання, визначеного договором.

За умовами пункту 5.3.4 Кредитного договору Банк має право вимагати від позичальника (незалежно від настання строку погашення кредиту) сплати у повному обсязі заборгованості за кредитом та/або процентами за користування ним, та/або суму неустойки, передбачених цим договором, у разі настання будь-якого або всіх наступних випадків, зокрема: невиконання або неналежне виконання позичальником будь-яких умов та/або зобов`язань та/або у разі настання випадків, передбачених цим Договором (в тому числі, але не виключно, якщо позичальник не виконав у строк свої зобов`язання по поверненню кредиту або не здійснив погашення частини кредиту відповідно до Графіку, передбаченого Додатком № 1 до цього договору, та/або сплаті процентів за користування кредитом, та/або інші зобов`язання по сплаті грошових коштів, передбачені цим договором).

Позичальник зобов`язаний, незважаючи на інші положення цього договору, виконати вимогу Банку про дострокове виконання зобов`язань за цим договором і повернути отриманий кредит в повному обсязі разом із нарахованими процентами за користування кредитом і штрафними санкціями, що підлягають сплаті позичальником на користь Банку згідно з цим договором, в строк не пізніше 10 (десяти) банківських днів з моменту відправлення (надання) позичальнику відповідної вимоги.

Разом із тим, суд врахував, що повідомлення (вимога) про дострокове повернення кредиту, яка направляється позичальнику та/або поручителю, є формою досудового вирішення спору між контрагентами та вимогою сторони, права або законні інтереси якої порушено, про добровільне/безпосереднє врегулювання спору, вказує на зміну строку виконання основного зобов`язання й встановлює обов`язок кредитора пред`явити позов до боржника протягом трьох років, якщо інше не визначено кредитним договором (статті 257, 259 Цивільного кодексу України ).

За змістом статей 526, 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок відповідно до умов договору, тобто, як особа, яка порушила права або законні інтереси іншого суб`єкта - кредитора, зобов`язаний поновити їх, не чекаючи на повідомлення (вимогу) про дострокове повернення кредиту чи звернення до суду із відповідним позовом.

Враховуючи, що вимоги кредитора та взяті позичальником зобов`язання за кредитним договором в добровільному порядку не виконані на час ухвалення судом рішення, а також частину другу статті 530 Цивільного кодексу України, за змістом якої якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, суд дійшов висновку про те, що непред`явлення повідомлення (вимоги) про дострокове виконання зобов`язання з повернення кредиту, чи в разі її направлення: до встановленої дати дострокового добровільного повернення всієї суми кредиту й пов`язаних із ним платежів, або до закінчення терміну, визначеного кредитором у повідомленні (вимозі) для його дострокового добровільного повернення, саме по собі не є необхідною умовою подальшого задоволення позову.

Таким чином, направлення повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту стосується загального порядку досудового врегулювання цих спорів. Не направлення такого повідомлення кредитором не може свідчити про відсутність порушення його прав, а як наслідок, кредитор може вимагати їх захисту через суд - шляхом пред`явлення позову про виконання, зокрема, боржником обов`язку з дострокового повернення кредиту.

Аналогічна за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 року в справі № 521/21255/13-ц (провадження № 14-600цс18).

З огляду на викладене, а також враховуючи, що станом, зокрема на 19.09.2025 року і надалі, сума простроченої заборгованості Товариства зі сплати 270 189,28 грн. заборгованості за кредитом, 299 136,01 грн. простроченої заборгованості за кредитом, 2 931,37 грн. процентів, нарахованих за користування кредитом, та 160 002,19 грн. прострочених процентів, нарахованих за користування кредитом, підтверджені належними доказами, наявними у матеріалах справи, і відповідачі на момент прийняття рішення не надали документи, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про виникнення у Банку права на дострокове повернення всієї суми кредиту за Кредитним договором, а відтак і про законність та обґрунтованість вимог позивача про солідарне стягнення з відповідачів вищенаведених сум грошових коштів.

При цьому, суд не бере до уваги посилання Товариства та ОСОБА_1 на безпідставне зазначення Банком в його розрахунку (в новій редакції, долученій до відповіді на відзив на позовну заяву після виправлення технічних помилок) відомостей, відмінних від інформації такого розрахунку в первісній редакції, оскільки виправлення Банком технічних описок в розрахунку жодним чином не вплинуло на розмір заявлених останнім до стягнення сум грошових коштів, а зазначені в розрахунку заборгованості суми боргу позичальника та суми фактичних оплат, а також дати їх здійснення, підтверджуються наявними у матеріалах справи копіями відповідних виписок з банківського рахунку за весь період дії Кредитного договору (з 15.09.2020 року по 19.09.2025 року).

Суд також звертає увагу на те, що обґрунтованого контррозрахунку заявлених Банком до стягнення сум кредитних коштів ні Товариством, ні ОСОБА_1 надано не було, у той час як у заявах по суті справи останні фактично не заперечували обставини порушення позичальником платіжної дисципліни в частині внесення передбачених Кредитним договором сум грошових коштів у передбачені Графіком погашення кредиту терміни.

Частиною 3 статті 13 та частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Згідно з частиною 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки.

Відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні.

Відповідачами не надано належних та допустимих доказів на спростування наведених вище висновків, як і не надано належних доказів на підтвердження належного виконання умов Кредитного договору і договорів поруки чи оплати спірної суми заборгованості в добровільному порядку.

За таких обставин, вимоги Банку підлягають задоволенню.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Водночас частиною 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

З огляду на приписи частини 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, а також зважаючи на те, що солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено, судові витрати позивача зі сплати судового збору покладаються на Товариство як особу, внаслідок неправильних дій якої виник даний спір.

Керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингфінанс" (04136, місто Київ, вулиця Стеценка, будинок 6; ), ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_6 ; ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на користь Акціонерного товариства "КРИСТАЛБАНК" (04053, місто Київ, вулиця Кудрявський узвіз, будинок 2; ) 270 189 (двісті сімдесят тисяч сто вісімдесят дев`ять) грн. 28 коп. заборгованості за кредитом, 299 136 (двісті дев`яносто дев`ять тисяч сто тридцять шість) грн. 01 коп. простроченої заборгованості за кредитом, 2 931 (дві тисячі дев`ятсот тридцять одну) грн. 37 коп. процентів, нарахованих за користування кредитом, та 160 002 (сто шістдесят тисяч дві) грн. 19 коп. прострочених процентів, нарахованих за користування кредитом.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингфінанс" (04136, місто Київ, вулиця Стеценка, будинок 6; ) на користь Акціонерного товариства "КРИСТАЛБАНК" (04053, місто Київ, вулиця Кудрявський узвіз, будинок 2; ) 8 787 (вісім тисяч сімсот вісімдесят сім) грн. 11 коп. витрат по сплаті судового збору.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

5. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Згідно з частиною 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 20.01.2026 року.

Суддя В.С. Ломака