ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 рокуСправа № 912/2642/25

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Коваленко Н.М.

при секретарі судового засідання Філіповій А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу №912/2642/25 від 21.10.2025

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпайп Україна" (далі - ТОВ "ІНТЕРПАЙП УКРАЇНА"), код ЄДР 33668606, вул. Писаржевського, 1-А, м. Дніпро, 49005

до відповідача: Комунального підприємства "Теплокомуненерго" Олександрійської міської ради (далі - КП "Теплокомуненерго"), код ЄДР 00185330, вул. Перспективна, 32-А, м. Олександрія, Кіровоградська область, 28000

про стягнення 2 129 808,77 грн,

ПРЕДСТАВНИКИ (в режимі відеоконференції):

від позивача - адвокат Козарь Ю.І., довіреність №32/1 від 04.11.2025;

від відповідача - Сивець О.І. (в порядку самопредставництва), посадова інструкція №67 від 02.01.2024, довіреність №б/н від 01.01.2026.

У судовому засіданні оголошено скорочене рішення.

До Господарського суду Кіровоградської області через систему "Електронний суд" надійшла позовна заява ТОВ "Інтерпайп Україна" до КП "Теплокомуненерго" з вимогами:

1. Прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі.

2. Стягнути з Комунального підприємства "ТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО" ОЛЕКСАНДРІЙСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРПАЙП УКРАЇНА" () заборгованість за поставлений товар за Договором №212 від 17.03.2025 у розмірі 1 990 000,00 грн, пеню у розмірі 163 943,29 грн, 3% річних у розмірі 15 865,48 грн., інфляційних збитків у розмірі 7 952,04 грн, всього: 2 177 760,00 грн.

3. Стягнути з Комунального підприємства "ТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО" ОЛЕКСАНДРІЙСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРПАЙП УКРАЇНА" () понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 32666.40 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем зобов`язань за Договором поставки товару №212 від 17.03.2025 в частині здійснення оплати.

Ухвалою від 21.10.2025 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі №912/2642/25, ухвалив справу №912/2642/25 розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 20.11.2025 - 11:00, встановив сторонам строки для подання заяв по суті справи.

04.11.2025 до господарського суду через систему "Електронний суд" від відповідача в межах строку, встановленого судом, надійшов відзив на позовну заяву №б/н від 04.11.2025 з вимогами:

1. Зменшити розмір пені на 80%.

2. Задовільнити позовні вимоги в частині суми основного боргу, 3% річних та інфляційних нарахувань.

В обґрунтування поданого відзиву зазначено таке.

КП "Теплокомуненерго" визнає позовні вимоги Позивача в сумі основного боргу 1 990 000,00 грн заборгованість за договором поставки №212 (далі Договір), 163943,29 грн пені, 15865,48 грн 3% річних інфляційних втрат, 7952,04 грн.

Відповідач вважає:

1. Скрутний майновий стан підприємства, що підтверджується статистичною фінансовою звітністю за 9 місяців 2024 року та довідкою про заборгованість за податками та обов`язковими платежами, відповідно до яких заборгованість по податках станом на 01.02.2025 становить 59155,2 тис. грн., станом на 01.05.2025 року становить 60632,1 тис.грн.

2. Низький рівень платоспроможності всіх категорій споживачів також істотно впливає на виконання зобов`язань підприємства перед Позивачем. Заборгованість перед КП "Теплокомуненерго" за отримані послуги з постачання теплової енергії різних категорій споживачів на 01.01.2024 року з становила 154 756 тис. грн., станом на 01.04.2025 року ця заборгованість складає 169649,35 тис. грн., тобто спостерігається тенденція до зростання даного показника. Також заборгованість з абонентської плати різних категорій споживачів на 01.04.2025 року становить 8078,5 тис.грн. Таким чином несвоєчасна сплата за спожиту теплову енергію та абонентської плати має істотний вплив на накопичення заборгованості підприємства за послуги з розподілу природного газу.

3. Дестабілізація, пов`язана з введенням воєнного стану на території країни, погіршила матеріальне становище багатьох мешканців міста; спостерігається тенденція до втрати постійного працевлаштування, і це є додатковою вагомою причиною зниження сплати за спожиту теплову енергію від населення. При цьому підприємство залишається об`єктом критичної інфраструктури, яка набуває особливого стратегічного значення у цей період; на нього покладений обов`язок безперебійного забезпечення споживачів тепловою енергією.

4. Підприємство не уповноважене чинним законодавством самостійно встановлювати тарифи, які відповідають фактично понесеним витратам під час виробництва, транспортування та постачання теплової енергії. Обсяг нарахованої та не відшкодованої з державного бюджету заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію станом на 01.04.2025 року складає 183416,5 тис. грн. Відповідність цих сум засвідчена протокольно обласною комісією з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах Кіровоградської обласної військової адміністрації.

5. В структурі тарифів, звичайно, не передбачено статтю з відшкодування нарахованих штрафних санкцій, тому дані додаткові нарахування призводять до накопичення прямих збитків підприємства і відволіканню коштів, які мали б бути сплачені за погашення кредиторської заборгованості за послуги з розподілу природного газу, на додаткові витрати. Так, сума непокритих збитків по підприємству станом на 01.01.2023 року становила 76 068 тис. грн., станом на 01.01.2024 року становила вже 79 076 тис. грн., станом на 30.09.2024 року становила 107783 тис. грн., станом на 1 квітня 2025 року (перший квартал 2025 року) становить 109812,0 тис. гривень, що підтверджується даними статистичної фінансової звітності за відповідні періоди.

6. Слід також звернути увагу суду, що Закон України "Про реструктуризацію заборгованості по квартирній платі, платі за житлово-комунальні послуги, спожитий газ і електроенергію" дозволяє реструктуризацію заборгованості за комунальні послуги строком до 5 років, що зменшує вірогідність отримання доходу підприємства у період понесення витрат на виробництво теплової енергії та виставлення рахунків населенню для погашення наявної заборгованості за спожиту теплову енергію. Тобто Відповідачу необхідно розрахуватися за спожитий природний газ перед Відповідачем протягом опалювального сезону, в той час як населення має відстрочку для сплати заборгованості протягом ще чотирьох опалювальних сезонів.

7. Для того, щоб забезпечити своєчасність розрахунків, КП "Теплокомуненерго" Олександрійської міської ради наразі не має можливості розраховуватися з ТОВ "ІНТЕРПАЙП УКРАЇНА" в особі Кропивницької філії за послуги з розподілу природного газу в будь який інший спосіб, як то проведення взаєморозрахунків, реструктуризація (розстрочення) погашення наявної кредиторської заборгованості тощо. Для того, щоб провести розрахунки шляхом взаємозаліку, необхідно мати взаємну заборгованість як з боку Позивача, так і з боку Відповідача, а в даному випадку кредиторська заборгованість одностороння. Відповідач зазначає що станом на теперішній час перебуває у скрутному фінансовому становищі, яке пов`язане із недостатністю надходження коштів від споживачів послуг, але робить усе можливе для погашення заборгованості. Даний факт підтверджений Позивачем у позовній заяві. Відповідач при наявності коштів сплачує Відповідачеві за поставлений товар. Станом на написання відзиву борг Відповідача складає 1 960 000,00 гривень. Підприємство має намір повністю та добровільно погасити заборгованість без застосування примусових процедур виконання судового рішення, проте через відсутність достатніх грошових коштів не в змозі в короткий термін виконати рішення. Відповідач здійснює свою діяльність лише в опалювальний період. по закінчення опалювального періоду Відповідач здійснює різноманітні заходи з підготовки обладнання та устаткування до нового опалювального сезону.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2023р. №896 Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 1 червня 2011р. №869 і від 19 липня 2022р. №812 передбачено, що лише 35% доходів від здійснення діяльності підприємства надходить на його рахунки, а інші 65% - на спеціальний рахунок для розрахунків перед НАК "Нафтогаз України" за спожитий газ. Тому для здійснення господарської діяльності у підприємства залишається тільки 35% від доходу. Наявність заборгованості із заробітної плати, податкових зобов`язань, спожитий природний газ, електричну енергію ускладнює виконання обов`язків за Договором поставки товару.

Водночас Відповідач надає копії фінансової звітності, які свідчить про накопичені збитки, і цей показник має тенденцію до зростання. Позивач і Відповідач суттєво вирізняються організаційноправовими формами господарювання. Так, сутність товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) в тому, що учасники такого товариства відповідають за його зобов`язаннями в обмеженому об`ємі та несуть ризик збитків у межах їхніх внесків до статутного капіталу. А комунальне підприємство це юридична особа, заснована на власності відповідної громади. Тому Позивач і Відповідач мають різні завдання, підґрунтя, засади та наслідки своєї господарської діяльності. Діяльність ТОВ спрямована перш за все на отримання прибутку з можливістю проведення виплат дивідендів учасникам товариства, з часток яких складається статутний капітал підприємства. На відміну діяльність комунального підприємства передбачає в першу чергу задоволення потреб мешканців громади у якісних послугах. Тобто господарську діяльність комунального підприємства не можна вважати підприємництвом у чистому вигляді, коли суб`єкти підприємництва несуть всі ризики від організації та впровадження процесу господарювання.

Комунальні підприємства у період пандемії і подальшого оголошення воєнного стану стали заручниками прийнятих змін в законодавстві, спрямованих на тимчасове полегшення фінансового навантаження на кінцевих споживачів комунальних послуг, не отримавши натомість обіцяних компенсацій від держави.

Методика нарахування плати за послуги з розподілу газу передбачає плату не за поточне споживання, а відштовхується від рівня споживання за минулий рік із застосуванням тарифів, затверджених постановою НКРЕКП. Тому Відповідач має підстави вважати, що не завдав значних збитків простроченням сплати.

Основним видом економічної діяльності КП "Теплокомуненерго" є постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря, вказана діяльність є сезонною, від провадження цієї діяльності підприємство отримує дохід лише в опалювальний період, в літні періоди робота полягає в підготовці до чергового опалювального періоду, у зв`язку із чим становище підприємства в міжопалювальний період є фінансово складним. На підприємстві працює близько 280 осіб, фонд оплати праці яких складає близько 5682 тис. грн., заборгованість з заробітної плати, єдиного соціального внеску 1781 тис.грн.( рядок 1625,1630,1635 форма 1 Балансу за 1 півріччя 2025 року).

Позивач, в своїй позовній заяві не надав жодного доказу, що підтверджує його скрутне фінансове становище або завдання збитків непомірних з сумою заборгованості Відповідача та яке стало б причиною припиненням його господарської діяльності. Для того, щоб забезпечити своєчасність розрахунків, Відповідач наразі не має можливості розраховуватися з Позивачем за отриманий товар в будь-який інший спосіб, як то проведення взаєморозрахунків, реструктуризація (розстрочення) погашення наявної кредиторської заборгованості тощо.

Для того, щоб провести розрахунки шляхом взаємозаліку, необхідно мати взаємну заборгованість як з боку Позивача, так і з боку Відповідача, а в даному випадку кредиторська заборгованість одностороння.

Звертаємо увагу суду, що першочерговим завданням та метою Комунального підприємства "Теплокомуненерго" Олександрійської міської ради є виробництво, транспортування та постачання теплової енергії усім групам споживачів за тарифами, що регулюються відповідно до чинного законодавства. Комунальне підприємство "Теплокомуненерго" є підприємством стратегічного значення, від безперебійного та сталого функціонування якого залежить надання послуг з виробництва та транспортування теплової енергії різним категоріям споживачів в місті Олександрія, в тому числі: пологовим будинкам, лікарням, дитячим садкам, школам, державним, адміністративним органам, підприємствам усіх форм власності, громадянам тощо.

Відповідач не є організацією, ціллю створення якої було отримання прибутку. Фінансування останнього здійснюється за рахунок платежів від надання послуг населенню та підприємствам, установам і організаціям, що фінансуються за рахунок бюджетних коштів. Діючі тарифи не підвищуються, а різниця в тарифах відповідачу не виплачується. Тривалий час підприємство знаходиться у тяжкому фінансовому стані, викликаному зокрема неплатежами різних категорій споживачів за спожиту теплову енергію, невідповідністю тарифів на теплову енергію для всіх категорій споживачів фактичним витратам на її виробництво. Протягом останніх років господарської діяльності підприємства заборгованість споживачів за спожиту енергію щомісячно складає мільйони гривень. З кожним роком ця заборгованість неухильно зростає, незважаючи на заходи, що приймаються по її стягненню.

Окремо зазначає, що ТОВ "Газорозподільні мережі України" в особі Кропивницької філії звернулось до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) для примусового виконання судових рішень на загальну суму 31 552 669,91 грн з врахуванням витрат виконавчого провадження та виконавчого збору.

Так, 16.06.2025 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) була видана постанова про арешт коштів КП "Теплокомуненерго" відповідно до відкритих виконавчих проваджень. Станом на сьогоднішній день відповідач не може належним чином користуватися власними банківськими рахунками, розраховуватися по взятим на себе зобов`язанням згідно до укладених договорів.

05.11.2025 до господарського суду від відповідача надійшло клопотання №б/н від 05.11.2025 про долучення доказів.

19.11.2025 до господарського суду через систему "Електронний суд" від позивача надійшла відповідь на відзив №б/н від 19.11.2025 на позовну заяву у справі №912/2642/25 з вимогами:

1. Відмовити у задоволенні клопотання Відповідача про зменшення розміру пені.

2. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРПАЙП УКРАЇНА" задовольнити в повному обсязі.

3. Стягнути з Комунального підприємства "ТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО" ОЛЕКСАНДРІЙСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ на користь ТОВ "ІНТЕРПАЙП УКРАЇНА" 163 943,29 грн пені, 1 960 000,00 грн основного боргу, 15 865,48 грн 3% річних, 7 952,04 грн. інфляційних втрат, а також судові витрати.

Протокольною ухвалою від 20.11.2025 відповідь на відзив №б/н від 19.11.2025 на позовну заяву у справі №912/2642/25 залишено без розгляду.

Протокольною ухвалою від 20.11.2025, на підставі ч. 5 ст. 183 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), оголошено перерву в підготовчому засіданні до 02.12.2025 об 11:00 год.

26.11.2025 до господарського суду через систему "Електронний суд" від позивача надійшли уточнення №б/н від 26.11.2025 до позовної заяви та заперечення щодо зменшення пені (справа №912/2642/25) з вимогами:

1. Долучити до матеріалів справи Уточнення до позовної заяви та заперечення щодо зменшення пені;

2. Відмовити у задоволенні клопотання Відповідача щодо зменшення розміру пені.

3. Стягнути з Комунального підприємства "ТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО" ОЛЕКСАНДРІЙСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ на користь ТОВ "ІНТЕРПАЙП УКРАЇНА" 1 950 000,00 грн залишку основного боргу, 163 943,29 грн пені, та 15 865,48 грн 3% річних, всього: 2 129 808,77 грн.

4. Судові витрати у розмірі 32 666,40 грн. покласти на Відповідача.

В обґрунтування заперечень зазначено таке.

Доводи про скрутний фінансовий стан, неплатежі споживачів та регуляторні обмеження (тарифи, розподільчі виручки 35/65) не можуть вважатися винятковими обставинами.

Відповідач є самостійним суб`єктом господарювання. Складне фінансове становище, не оплата боржниками та особливості державного регулювання діяльності є складовими підприємницького ризику, який Відповідач несе як комерційна структура.

При укладанні договору Відповідач мав усвідомлювати ці ризики та планувати свою діяльність для забезпечення виконання договірних зобов`язань. Перекладання наслідків власних господарських ризиків на контрагента є неприпустимим. Арешт рахунків не є підставою для зменшення відповідальності, як вбачається з відзиву, оскільки арешт рахунків Відповідача було застосовано в рамках примусового виконання судових рішень про стягнення заборгованості на користь іншого кредитора. Це є прямим наслідком невиконання Відповідачем своїх попередніх зобов`язань, а не винятковою чи непередбаченою обставиною.

Використання цього факту як аргументу для зменшення пені фактично означало б заохочення до недобросовісної поведінки боржника. Той факт, що відповідач почав здійснювати часткову оплату лише після звернення позивача до суду, не може розцінюватися як доказ наміру належним чином виконати зобов`язання.

Зменшення пені на 80%, відповідно клопотання відповідача, фактично нівелює її стимулюючу функцію та порушує баланс інтересів сторін, непропорційно захищаючи інтереси недобросовісного боржника.

Відповідач не надав доказів щодо таких обставин. Його аргументи приводяться до опису стандартних труднощів ведення господарської діяльності в Україні, особливо в комунальному секторі.

Ухвалою від 02.12.2025 господарський суд провадження у справі в частині стягнення 40 000 грн основної заборгованості закрив, прийняв відмову позивача від позову в частині стягнення інфляційних втрат у розмірі 7 952,04 грн, провадження у справі в частині стягнення інфляційних втрат у розмірі 7 952,04 грн закрив.

Ухвалою від 02.12.2025 господарський суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 19.12.2025 - 11:00 год., визначив резервну дату судового засідання 13.01.2026 - 11:00 год.

08.01.2026 до господарського суду через систему "Електронний суд" від відповідача надійшло клопотання №б/н від 08.01.2026 про долучення доказів.

12.01.2026 до господарського суду від позивача через систему "Електронний суд" надійшла заява №б/н від 12.01.2026 про зменшення суми основного боргу та долучення до матеріалів справи за №912/2642/25 доказів часткової оплати.

13.01.2026 до господарського суду від позивача через систему "Електронний суд" надійшли доповнення №б/н від 13.01.2026 до Заяви про зменшення суми основного боргу та долучення до матеріалів справи за №912/2642/25 доказів часткової оплати.

13.01.2026 до господарського суду від відповідача через систему "Електронний суд" надійшло клопотання №б/н від 13.01.2026 про долучення доказів.

У судовому засіданні 13.01.2026 представник позивача підтримав позов, представник відповідача визнав позовні вимоги.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення представників сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив такі обставини.

17.03.2025 ТОВ "ІНТЕРПАЙП УКРАЇНА" (Постачальник) та КП "Теплокомуненерго" (Покупець) укладено Договір поставки №212 (далі Договір), відповідно до п. 1.1. якого на умовах, викладених в розділах цього Договору, Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти і оплатити трубну продукцію, надалі іменовану (Товар), за кодом національного класифікатора України "Єдиний закупівельний словник" ДК 021:2015: 44160000-9 - Магістралі, трубопроводи, труби, обсади і труби, тюбінги та супутні вироби,- найменування, асортимент, кількість, ціна якого вказана в специфікації, оформленій у вигляді Додатку №1 до цього Договору, який є невід`ємною його частиною.

Загальна сума цього Договору становить 3 076 553,44 грн. (три мільйони сімдесят шість тисяч п`ятсот п`ятдесят три гривні 44 копійки) (з ПДВ). Ціна за одиницю, кількість Товару зазначаються в специфікації, узгодженій Сторонами, яка є невід`ємним додатком до даного Договору (Додаток № 1) (п. 2.1.-2.2. Договору)

Відповідно до п. 3.1.-3.3. Договору поставка партії товару здійснюється на умовах БПР згідно Правил ІНКОТЕРМС - 2020 на адресу: Кіровоградська область, м. Олександрія, вулиця Перспективна, 32а. Вартість транспортних витрат повинна бути включена в ціну Товару. Загальний строк поставки Товару : від дати підписання договору до 31.05.2025 року

Момент передачі товару визначається днем підписання видаткової накладної в місці поставки відповідно до п. 3.1. цього Договору. Перехід права власності на товар від Постачальника до Покупця здійснюється після підписання видаткової накладної. (п. 3.6.-3.7. Договору)

Згідно з п. 4.1.-4.2. Договору розрахунки за Договором здійснюються Покупцем за фактично поставлений Товар після завершення поставки Товару та перевірки його стану. Розрахунки проводяться у безготівковій формі через Державну казначейську службу України шляхом перерахування коштів на рахунок Постачальника протягом 50 (п`ятидисяти) банківських днів з дня підписання Сторонами видаткової накладної.

Відповідно до п. 8.2. Договору у випадку порушення строків оплати товару Покупець сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, від несплаченої суми, за кожен день прострочення, пеня нараховується за весь період прострочення.

Цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання Сторонами і скріплення печатками Сторін, та діє до 31 грудня 2025 року, а в частині не виконаних зобов`язань - до повного виконання Сторонами прийнятих на себе зобов`язань. (п. 11.1. Договору)

Договір підписаний сторонами та скріплений печатками.

17.03.2025 сторонами підписано Специфікацію з асортиментом, ціною та кількістю товару на суму 3 076 553,44 грн., який необхідно поставити.

На виконання умов Договору позивач поставив на адресу відповідача трубну продукцію на загальну суму 3 068 899,02 грн, що підтверджується належним чином засвідченими копіями видаткових накладних:

- №160-1-04267 від 23.04.2025 на суму 748 511,94 грн;

- №160-1-04330 від 24.04.2025 на суму 747 775,96 грн;

- №160-1-04329 від 24.04.2025 на суму 1 572 611,12 грн.

Факт передачі товару також підтверджується товарно-транспортними накладними. Товар був прийнятий відповідачем без зауважень щодо кількості та якості. Крім того, разом з товаром були надані товарно-транспортні накладні та сертифікати якості.

В порушення умов Договору, відповідач виконав свої зобов`язання лише частково, здійснивши низку оплат на загальну суму 1 078 899,02 грн, а саме: 30.04.2025 на суму 200000.00 грн; 01.05.2025 на суму 8899.02 грн; 03.05.2025 на суму 5000.00 грн; 06.05.2025 на суму 8000.00 грн; 13.05.2025 на суму 5000.00 грн; 14.05.2025 на суму 12000.00 грн; 29.05.2025 на суму 5000.00 грн; 05.06.2025 на суму 5000.00 грн; 10.06.2025 на суму 10000.00 грн; 25.06.2025 на суму 10000.00 грн; 24.07.2025 на суму 417121.84 грн; 01.08.2025 на суму 10000.00 грн; 27.08.2025 на суму 372878.16 грн; 18.09.2025 на суму 10000.00 грн.

Станом на дату подання позову, заборгованість відповідача перед позивачем становила 1 990 000,00 грн (3 068 899,02 грн - 1 078 899,02 грн = 1 990 000,00 грн) Строк оплати настав ще 03.07.2025, однак на дату подання позову борг залишається непогашеним.

Крім того, позивач нарахував пеню у розмірі 163 943,29 грн, 3% річних у розмірі 15 865,48 грн., інфляційних збитків у розмірі 7 952,04 грн.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивач до суду.

Розглядаючи спір по суті, господарський суд враховує таке.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 ст. 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

При цьому, за правилами ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

На підставі укладеного Договору поставки товару №212 від 17.03.2025 між сторонами виникли правовідносини поставки (купівлі-продажу), в силу яких ТОВ "ІНТЕРПАЙП УКРАЇНА" зобов`язалось передати у власність товар, а КП "Теплокомуненерго" - прийняти та оплатити цей товар на умовах Договору.

Позивач поставив на адресу відповідача трубну продукцію на загальну суму 3 068 899,02 грн, що підтверджується копіями видаткових накладних: №160-1-04267 від 23.04.2025 на суму 748 511,94 грн; №160-1-04330 від 24.04.2025 на суму 747 775,96 грн; №160-1-04329 від 24.04.2025 на суму 1 572 611,12 грн.

Як встановлено, порядок розрахунку за товар визначено п. 4.1.-4.2. Договору розрахунки за Договором здійснюються Покупцем за фактично поставлений Товар після завершення поставки Товару та перевірки його стану. Розрахунки проводяться у безготівковій формі через Державну казначейську службу України шляхом перерахування коштів на рахунок Постачальника протягом 50 (п`ятидисяти) банківських днів з дня підписання Сторонами видаткової накладної.

Обов`язок відповідача, як покупця, оплатити отриманий товар є законодавчо визначеним та документально підтвердженим з огляду на фактичне отримання відповідного товару.

Відповідач частково розрахувався за отриманий товар, а саме сплатив 1 078 899,02 грн, а саме: 30.04.2025 - 200 000,00 грн; 01.05.2025 - 8 899,02 грн; 03.05.2025 - 5 000,00 грн; 06.05.2025 - 8 000,00 грн; 13.05.2025 - 5 000,00 грн; 14.05.2025 - 12 000, 00 грн; 29.05.2025 - 5 000,00 грн; 05.06.2025 - 5 000,00 грн; 10.06.2025 - 10 000,00 грн; 25.06.2025 - 10 000,00 грн; 24.07.2025 - 417 121,84 грн; 01.08.2025 - 10 000,00 грн; 27.08.2025 - 372 878,16 грн; 18.09.2025 - 10 000,00 грн.

Отже, заборгованість становила на час звернення до суду з позовом 1 990 000,00 грн.

Ухвалою від 02.12.2025 господарський суд провадження у справі в частині стягнення 40 000 грн основної заборгованості закрив, прийняв відмову позивача від позову в частині стягнення інфляційних втрат у розмірі 7 952,04 грн, провадження у справі в частині стягнення інфляційних втрат у розмірі 7 952,04 грн закрив.

Разом з тим, в ході розгляду справи сторонами надано докази часткової сплати заборгованості за отриманий товар у розмірі 70 000,00 грн, а саме: 09.12.2025 - 10 000,00 грн; 10.12.2025 - 10 000,00 грн; 16.12.2025 - 10 000,00 грн; 23.12.2025 - 10 000,00 грн; 08.01.2026 - 10 000,00 грн, 09.01.2026 - 10 000,00 грн; 12.01.2026 - 10 000,00 грн, у зв`язку з чим в частині стягнення заборгованості у розмірі 70 000,00 грн відсутній спір.

За змістом ст. 231 ГПК України у разі відсутності предмету спору провадження у справі закривається.

В той час, припинення (закриття) провадження у справі на підставі зазначеної норми Господарського процесуального кодексу України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення (відкриття) провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.07.2019 у справі №916/3147/16, від 18.06.2019 у справі №914/891/16, від 06.07.2018 у справі №922/4357/14, від 13.06.2018 у справі №905/1584/15.

За таких обставин, провадження по справі в частині стягнення 70 000,00 грн основного боргу слід закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Станом на 13.01.2026 (з врахуванням здійснених відповідачем часткових оплат в ході розгляду справи) за відповідачем рахується заборгованість за отриманий товар у розмірі 1 880 000,00 грн.

З урахуванням вищенаведеного, а також тієї обставини, що відповідачем у справі позовні вимоги не заперечено, факти, викладені в позовній заяві, не спростовано, строки виконання зобов`язання за Договором є такими, що настали, господарський суд вважає позовні вимоги про стягнення боргу в розмірі 1 880 000,00 грн обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За ст. 530 ЦК України одним із принцип належного виконання зобов`язання, є його виконання у встановлений договором строк (термін). Так, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610-611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 8.2. Договору у випадку порушення строків оплати товару Покупець сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, від несплаченої суми, за кожен день прострочення, пеня нараховується за весь період прострочення.

Позивачем визначено кінцевим строком розрахунку 03.07.2025, виходячи з дати отримання відповідачем товару згідно видаткових накладних та строку розрахунку, передбаченого у п. 4.2. Договору.

Відповідно до поданого розрахунку позивач нарахував відповідачу пеню в розмірі 163 943,29 грн за період прострочення оплати з 04.07.2025 по 08.10.2025 та 3% річних у розмірі 15 865,48 грн за період з 04.07.2025 по 08.10.2025

Перевіривши розрахунки позивача щодо пені та 3% річних, господарський суд зазначає, що такі розрахунки є арифметично вірними, нарахування здійснено в межах періоду прострочення.

Як вже зазначено, відповідачем визнано позовні вимоги у поданому відзиві, який підписано керівником КП "Теплокомуненерго".

За положеннями п. 1 ч. 2 ст. 46 ГПК України відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно з ч. 1, 4 ст. 191 ГПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Частиною 6 ст. 236 ГПК України визначено, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 191 цього Кодексу.

Суд зазначає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права та інтереси інших осіб. Керівник відповідача, підписавши відзив, яким визнано позов, має повноваження на вчинення цих дій і його дії не суперечать закону та не порушують права чи інтереси інших осіб.

Враховуючи викладене, є всі підстави для прийняття визнання позову відповідачем.

Щодо клопотання відповідача про зменшення пені.

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №905/1005/18, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Конституційний Суд в рішенні від 11.07.2013 №7-рп/2013 зазначив, що наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

У постанові Верховного Суду від 15.06.2022 у справі №922/2141/21 міститься висновок про те, що приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити із того, що одним з завдань застосування таких санкцій до боржника є стимулювання належного виконання ним договірних зобов`язань, при цьому надмірне зменшення розміру пені та/або штрафу фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін.

При цьому, слід зазначити, що чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення пені. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно ст. 86 ГПК України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Вирішуючи питання щодо зменшення пені у даній справі, суд бере до уваги таке:

- аналіз наданих відповідачем документів на підтвердження обставин, викладених в обґрунтування клопотання про зменшення пені, підтверджує збитковість діяльності відповідача, що може бути зумовлено, у тому числі: через невідповідність реальним витратам затверджених тарифів; внаслідок невиконання зобов`язань споживачами відповідача;

- діяльність відповідача та його фінансовий стан залежить від наведених вище обставин.

При цьому, суд враховує відсутність доказів понесення позивачем збитків внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором або настання інших конкретних негативних наслідків через порушення відповідача.

Водночас, позивач отримує певну компенсацію шляхом нарахувань згідно ст. 625 ЦК України, що певною мірою зменшує негативні наслідки через прострочення відповідачем оплати.

Стаття 129 Конституції України закріплює рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, що є однією з основних засад судочинства.

Враховуючи викладене, наведені сторонами доводи та виходячи із засад справедливості, добросовісності, розумності і пропорційності, як складових елементів принципу верховенства права, суд вважає наявними підстави для зменшення пені на 50%.

Зменшення пені до 80%, як просить відповідач, є занадто значним і нівелює значення пені та недотримує баланс інтересів сторін.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в сумі заборгованості за поставлений товар за Договором №212 від 17.03.2025 у розмірі 1 880 000,00 грн, пені у розмірі 81 971,65 грн (50%) та 3% річних у розмірі 15 865,48 грн.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 1 ст. 130 ГПК України передбачено, що у разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Аналогічні положення містить ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір".

При цьому, у разі зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача.

Під час визначення розміру судового збору суд враховує, що за правилами ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Таким чином, 50% судового збору в розмірі 12 358,85 грн покладаються на відповідача, інші 50% судового збору в розмірі 12 358,85 грн підлягають поверненню позивачу з Державного бюджету України.

Інших судових витрат сторони не заявляють.

Відповідно до п. 1, 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

При цьому, суд звертає увагу позивача на те, що він має право звернутися до суду з клопотанням про повернення сплаченого судового збору в порядку, передбаченому ст. 7 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст. 74, 76-77, 129-130, 191, 231, 233, 236-241, 326-327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Провадження у справі в частині стягнення 70 000,00 грн основної заборгованості закрити.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "Теплокомуненерго" Олександрійської міської ради (код ЄДР 00185330, вул. Перспективна, 32-А, м. Олександрія, Кіровоградська область, 28000) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпайп Україна" (код ЄДР 33668606, вул. Писаржевського, 1-А, м. Дніпро, 49005) заборгованість за поставлений товар за Договором №212 від 17.03.2025 у розмірі 1 880 000,00 грн, пеню у розмірі 81 971,65 грн, 3% річних у розмірі 15 865,48 грн, а також 12 358,85 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Повернути зі спеціального фонду Державного бюджету України (отримувач коштів - ГУК у Кіров.обл./тг м.Кропивн/22030101, банк отримувача - Казначейство України (ел. адм. подат.), МФО 899998, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37918230, р/р UA3011567, код класифікації доходів бюджету 22030101) Товариству з обмеженою відповідальністю "Інтерпайп Україна" (код ЄДР 33668606, вул. Писаржевського, 1-А, м. Дніпро, 49005) 12 358,85 грн судового збору, сплаченого згідно платіжної інструкції №13716 від 09.10.2025.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Копії рішення направити сторонам.

Повне рішення складено 23.01.2026.

Суддя Н.М. Коваленко

Повідомити учасників справи про відсутність у суду технічної можливості надавати інформацію про вебадресу судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, одночасно з врученням (надсиланням/видачі) копії повного або скороченого такого рішення до затвердження Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його вебадресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://court.gov.ua/fair/sud5013.