ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2026 року Справа № 918/535/22

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Маціщук А.В.

суддя Бучинська Г.Б.

суддя Філіпова Т.Л.

секретар судового засідання Загородько Б.Ю.

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1 - не з`явився

відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс" - арб. кер. Козирицький А.С.

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 - не з`явився

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_4 - не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 17.11.2025 р. про видачу дубліката судового наказу

постановлену у м. Рівне

у справі № 918/535/22 (суддя Марач В.В.)

за позовом ОСОБА_1

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс"

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:

1. ОСОБА_3

2. ОСОБА_4

про зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до ухвали від 17.11.2025 р. Господарський суд Рівненської області задоволив заяву керівника/розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс" Козирицького Андрія Сергійовича про видачу дубліката судового наказу та видав дублікат судового наказу Господарського суду Рівненської області від 26.07.2023 р. у справі № 918/535/22 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс" 26000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви керівника/розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс" Козирицького А.С. про видачу дубліката судового наказу.

Вважає, винесену ухвалу Господарського суду Рівненської області від 17.11.2025 р. у справі № 918/535/22 незаконною та необґрунтованою.

Зауважує, що важливим у даному випадку є те, що виконавчий документ - судовий наказ було направлено на адресу стягувача, що підтверджується листом Господарського суду Рівненської області № 01-14/1187/25 від 22.10.2025 р., доданим до заяви самим же заявником, в якій суд зазначає про видачу та направлення судового наказу на адресу стягувача, тому відсутня підстава для повторної видачі судом виконавчого документа, а саме його дубліката.

Посилається на правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 25.07.2024 р. у справі № 5023/090/12, про те, що основним критеріями для задоволення заяви про видачу дубліката виконавчого документа є втрата виконавчого документа (загублення, викрадення, знищення, істотне пошкодження, вилучення у виконавця або стягувача, що унеможливлює його виконання, тощо) та звернення до суду із заявою до закінчення строку встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Тому вважає, що заявником не надано доказів втрати - ні довідки органу зв`язку про втрату судового наказу при пересиланні, ні довідки стягувача, підписаної керівником про те, що наказ втрачено і до виконання не пред`явлено.

Просить апеляційну скаргу задовольнити у повному обсязі, скасувати ухвалу Господарського суду Рівненської області від 17.11.2025 р. у справі № 918/535/22 про видачу Товариству з обмеженою відповідальністю "Традєкс" дубліката наказу Господарського суду Рівненської області від 26.07.2023 р. у справі № 918/535/22 та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви керівника/розпорядника майна ТОВ "Традєкс" Козирицького А.С. про видачу дубліката наказу Господарського суду Рівненської області від 26.07.2023 р. у справі № 918/535/22 у повному обсязі.

29.12.2025 р. відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю "Традєкс" подав пояснення щодо доводів та міркувань, викладених в апеляційній скарзі.

Зазначає, що відсутність судового наказу, виданого на виконання додаткового рішення Господарського суду Рівненської області, позбавляє ТОВ «Традєкс» можливості звернутися до органів державної виконавчої служби з метою примусового виконання додаткового рішення, яке ОСОБА_6 як станом на момент звернення заявника до суду із заявою про видачу дублікату судового наказу, так і на даний момент, не виконано.

Пояснює, що в обґрунтуванні заяви про видачу дублікату судового наказу зазначалось, що відповідний судовий наказ, виданий на виконання додаткового рішення, не був отриманий (втрачений) ТОВ «Традєкс», заяву про видачу дублікату судового наказу подано в межах трирічного строку його пред`явлення до виконання, тобто до 26.07.2026 р. і факт невиконання скаржником додаткового рішення наявний та не спростований належними та допустимими доказами.

Посилається на правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 13.03.2025 р. у справі № 904/7121/16 про те, що ГПК України не надає суду права відмовити у задоволенні заяви про видачу дубліката наказу з мотивів її необґрунтованості та не зобов`язує стягувача наводити причини втрати наказу. За умови встановлення факту невиконання судового рішення видача дубліката наказу не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат наказу має повністю відтворювати втрачений наказ, у тому числі містити дату його видачі. Натомість відсутність наказу у стягувача унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права.

Просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Рівненської області від 17.11.2025 р. у справі № 918/535/22 залишити без змін.

29.12.2025 р. позивач ОСОБА_1 подав додаткові пояснення у справі в яких вважає доводи Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс" необґрунтованими.

Зауважує, що жодного належного та допустимого доказу на підтвердження факту втрати виконавчого документа - судового наказу, стягувачем (його представником) до суду разом із заявою про видачу дубліката судового наказу надано не було, а отже твердження про його втрату є бездоказовими, що не враховано Господарським судом Рівненської області при винесенні оскаржуваної ухвали.

Просить апеляційну скаргу задовольнити у повному обсязі та скасувати ухвалу Господарського суду Рівненської області від 17.11.2025 р. у справі № 918/535/22 про видачу Товариству з обмеженою відповідальністю "Традєкс" дубліката наказу Господарського суду Рівненської області від 26.07.2023 р. у справі № 918/535/22.

В судовому засіданні 19.01.2026 р. представник відповідача заперечив проти доводів апеляційної скарги з підстав викладених у письмових поясненнях.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився. При цьому, ухвалою від 19.01.2026 р. Північно-західний апеляційний господарський суд задоволив клопотання третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у даній справі. Перед початком судового засідання 19.01.2026 р. представник третьої особи засобами зв`язку повідомив секретаря судового засідання про технічні проблеми, які унеможливили участь у відеоконференції та заявив про розгляд справи без його участі.

Колегія суддів зазначає, що в ухвалі від 19.01.2026 р. про проведення судового засідання в режимі відеоконференції третя особа повідомлявся про те, що відповідно до норм ч. 5 ст. 197 ГПК України ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

Позивач/скаржник ОСОБА_1 та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_4 не забезпечили явку представників у судове засідання 19.01.2026 р., тоді як були повідомлені судом про дату, час і місце розгляду справи в установленому порядку /а.с. 25 у т.4/.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Визначальним з урахуванням наведених норм є можливість розгляду справи в даному судовому засіданні, а не явка в судове засідання представників сторін/учасників.

Зважаючи, що судом вжито необхідних заходів для завчасного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи, явка представників сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась та додаткові докази судом не витребовувались, тому колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги без участі представників позивача та третіх осіб.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши у судовому засіданні пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши оцінку обставин справи та повноту їх встановлення судом першої інстанції, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено наступне.

25.07.2022 р. ОСОБА_1 подав до Господарського суду Рівненської області позовну заяву про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс" виконати вимогу ОСОБА_1 від 30.05.2022 р. та забезпечити його право на отримання інформації про господарську діяльність Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс" відповідно до ст. 5 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" шляхом надання запитуваних документів.

Відповідно до рішення від 21.02.2023 р. у справі № 918/535/22 Господарський суд Рівненської області відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс" про зобов`язання вчинити дії.

Відповідно до додаткового рішення від 27.06.2023 р. у справі № 918/535/22 Господарський суд Рівненської області частково задоволив заяву ТОВ "Традекс" про відшкодування судових витрат. Згідно з додатковим рішенням, зокрема, підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс" 26000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Додаткове рішення Господарського суду Рівненської області від 27.06.2023 р. у справі № 918/535/22 не оскаржувалося, набрало законної сили 21.07.2023 р. та є чинним.

26.07.2023 р. Господарський суд Рівненської області видав наказ на примусове виконання додаткового рішення у справі № 918/535/22 про стягнення з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс" (Рівненська область, Дубенський район, с. Тараканів, вул. Колгоспна, буд.42, ) 26 000 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу. Наказ дійсний до пред`явлення до виконання у строк до 22.07.2026 р. /а.с. 219 у т.3/.

Наказ 08.08.2023 р. був направлений судом відповідачу Товариству з обмеженою відповідальністю "Традєкс" на його юридичну адресу - Рівненська область, Дубенський район, с. Тараканів, вул. Колгоспна, буд. 42 , що підтверджується штампом канцелярії суду «відправлено» на звороті наказу /а.с. 219 зв. у т.3/ та списком розсилки поштової кореспонденції /а.с. 220 у т.3/.

Доказів отримання Товариством з обмеженою відповідальністю "Традєкс" вищезазначеного наказу Господарського суду Рівненської області від 26.07.2023 р. матеріали справи не містять.

Відповідно до ухвали від 16.01.2024 р. у справі № 918/535/22 Господарський суд Рівненської області виправив описку, допущену у додатковому рішенні Господарського суду Рівненської області від 27.06.2023 р., а саме, замість: коду ОСОБА_1 - НОМЕР_1 , по всьому тексту рішення вказав код ОСОБА_1 - НОМЕР_2 та виправив помилку, допущену в наказах Господарського суду Рівненської області від 26.07.2023 р. № 918/535/22, а саме в реквізитах ОСОБА_1 замість коду - НОМЕР_1 , вказав код - НОМЕР_2 ".

11.11.2025 р. відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю "Традєкс" подав до Господарського суду Рівненської області заяву, в якій просить видати дублікат наказу Господарського суду Рівненської області від 26.07.2023 р. у справі № 918/535/22 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс" 26000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. В обгрунтування заяви відповідач вказує, що станом на день звернення до суду з даною заявою оригінал наказу не був отриманий (втрачений) ТОВ "Традєкс", що в свою чергу позбавляє можливості звернутись до органів державної виконавчої служби з метою примусового виконання додаткового рішення.

До заяви відповідач долучив лист Господарського суду Рівненської області від 22.10.2025 р. № 01-14/1187/25 про те, що на виконання додаткового рішення Господарського суду Рівненської області від 27.06.2023 р., яке набрало законної сили 21.07.2023 р., виданий наказ на примусове виконання додаткового рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс" 26000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, який засобами поштового зв`язку (звичайним листом) відправлений стягувачу на адресу: Рівненська область, Дубенський район, с. Тараканів, вул. Колгоспна, буд. 42 /а.с. 269 у т.3/.

Суд першої інстанції встановив, що заявник звернувся до суду з заявою про видачу дублікату судового наказу в межах строку пред`явлення наказу до виконання, та виснував про задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс" та про видачу дубліката наказу Господарського суду Рівненської області від 26.07.2023 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс" 26000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції погоджується враховуючи наступне.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 327 ГПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Наказ, судовий наказ є виконавчими документами.

Порядок вирішення питання щодо видачі дубліката виконавчого документа (наказу суду) визначено пп. 19.4 п. 19 розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України, і суди до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів.

Відповідно до пп. 19.4 п. 19 розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Дублікат виконавчого документа - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа. Від оригіналу зазначений документ відрізняється лише спеціальною позначкою "Дублікат".

Отже, за змістом пп. 19.4 п. 19 розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України основними критеріями для задоволення заяви про видачу дубліката виконавчого документа є втрата виконавчого документа (загублення, викрадення, знищення, істотне пошкодження, вилучення у виконавця або стягувача, що унеможливлює його виконання, тощо) та звернення до суду із заявою до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Колегія суддів звертає увагу, що ГПК України не зобов`язує стягувача наводити причини втрати наказу. За умови встановлення факту невиконання судового рішення видача дубліката наказу не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат наказу має повністю відтворювати втрачений наказ, у тому числі містити дату його видачі. Натомість відсутність наказу у стягувача унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права.

Водночас обов`язковою умовою для видачі дубліката наказу є звернення до суду з такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.

Аналогічні висновки щодо умов видачі дубліката виконавчого документа викладені у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 р. у справі № 24/234, від 10.09.2018 р. у справі № 5011-58/9614-2012, від 21.01.2019 р. у справі № 916/215/15-г, від 23.05.2019 р. у справі № 5023/1702/12, від 11.11.2019 р. у справі № 5/229-04, від 01.04.2020 р. у справі № 916/924/16, від 18.06.2020 р. у справі № 24/262, від 03.08.2020 р. у справі № 904/9718/13, від 17.09.2020 р. у справі № 19/093-12 від 13.03.2025 р. у справі № 904/7121/16 та від 16.08.2024 р. у справі № 908/530/20 і такі висновки враховуються колегією суддів відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", ч.4 ст. 236 ГПК України.

Судом встановлено, що кінцевою датою пред`явлення спірного судового наказу від 26.07.2023 р. у справі № 918/535/22 до виконання є 22.07.2026 р. /а.с. 219 у т.1/, і відповідач подав до Господарського суду Рівненської області заяву про видачу дублікату судового наказу 11.11.2025 р., тобто - в межах строку на його пред`явлення до виконання.

Матеріали справи не містять доказів отримання Товариством з обмеженою відповідальністю "Традєкс" наказу Господарського суду Рівненської області від 26.07.2023 р. у справі № 918/535/22, а тому є достатніми доводи відповідача про те, що оригінал наказу не був отриманий і втрачений.

Судом встановлено, що додаткове рішення Господарського суду Рівненської області від 27.06.2023 р. у справі № 918/535/22 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс" 26000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу не виконано. Добровільно ОСОБА_1 кошти на виконання не сплатив - докази такого суду не надані і в апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 такі обставини не спростував. Виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс" 26000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу не було відкрито на підставі наказу.

За таких встановлених обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно застосував пп. 19.4 п. 19 розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України та обґрунтовано виснував про задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс" і видачу дубліката наказу Господарського суду Рівненської області від 26.07.2023 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Традєкс" 26000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

З приводу решти доводів скаржника, викладених в його скарзі, колегія суддів звертає увагу, що такі аргументи були почуті, враховані судами першої та апеляційної інстанції, натомість оскаржувана ухвала є вмотивованою, і судом першої інстанції зазначено з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтуються його висновки, що відповідає нормам ст.234, 236 ГПК України та практиці Європейського суду з прав людини.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду" (рішення від 19.03.1997 р. у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece); рішення від 20.07.2004 р. у справі "Шмалько проти України").

Як вказано у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Глоба проти України" № 15729/07 від 05.07.2012 р., пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Підсумовуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції в межах вимог апеляційної скарги не встановив підстав для скасування чи зміни ухвали Господарського суду Рівненської області від 17.11.2025 р. у справі № 918/535/22. Доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника згідно зі ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду Рівненської області від 17.11.2025 р. у справі № 918/535/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

Справу № 918/535/22 повернути Господарському суду Рівненської області.

Повний текст постанови складений 26.01.2026 р.

Головуючий суддя Маціщук А.В.

Суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Філіпова Т.Л.