ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"22" січня 2026 р. м. Київ Справа № 911/3142/25
Господарський суд Київської області
без виклику (повідомлення) сторін
за позовом Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські Регіональні Електромережі»
до Дочірнього підприємства «А Текс»
про стягнення заборгованості
У провадженні Господарського суду Київської області перебуває справа №911/3142/25 за позовом Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські Регіональні Електромережі» до Дочірнього підприємства «А Текс» про стягнення вартості не облікованої електричної енергії внаслідок порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії на суму 476250,53 грн, а також 4932,13 грн 3% річних та 8107,53 грн інфляційних втрат.
Рішенням Господарського суду Київської області від 08.12.2025, повне рішення складено 08.12.2025 (суддя Заєць Д.Г.) позовні вимоги задоволено повністю, стягнуто з Дочірнього підприємства «А Текс» на користь Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські Регіональні Електромережі» 476250,53 грн вартості не облікованої електричної енергії внаслідок порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії, 4932,13 грн 3 % річних, 8107,53 грн інфляційних втрат та 7339,35 грн витрат зі сплати судового збору.

У підсистемі ЄСІТС "Електронний суд" від позивача надійшла заява (вх.№10901 від 10.12.2025) про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 14400,00 грн.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.12.2025 заяву Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські Регіональні Електромережі» про ухвалення додаткового рішення (вх.№10901 від 10.12.2025) передано на розгляд судді Саванчук С.О.

Згідно із статтею 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до частин 3 та 4 статті 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Зважаючи на те, що справа №911/3142/25 за позовом Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські Регіональні Електромережі» до Дочірнього підприємства «А Текс» про стягнення вартості не облікованої електричної енергії внаслідок порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії на суму 476250,53 грн, а також 4932,13 грн 3% річних та 8107,53 грн інфляційних втрат розглянута судом у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, суд дійшов висновку про розгляд заяви позивача (вх.№10901 від 10.12.2025) про ухвалення додаткового рішення у справі №911/3142/25 в тому самому порядку, що й справа: без призначення судового засідання та повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 16.12.2025 прийнято до розгляду заяву (вх.№10901 від 10.12.2025) Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські Регіональні Електромережі» про ухвалення додаткового рішення у справі №911/3142/25; розгляд заяви Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські Регіональні Електромережі» про ухвалення додаткового рішення у справі №911/3142/25 (вх.№10901 від 10.12.2025) призначено здійснювати без повідомлення (виклику) сторін; встановлено відповідачу - Дочірньому підприємству «А Текс» строк на подання заперечень на заяву Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські Регіональні Електромережі» про ухвалення додаткового рішення (вх.№10901 від 10.12.2025) у справі №911/3142/25 - до 23.12.2025.

З метою повідомлення сторін про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення судом, копію ухвали від 16.12.2025 направлено сторонам, позивачу за допомогою підсистеми ЄСІТС "Електронний суд", яка доставлено до його електронного кабінету 16.12.2025, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, яка складена до матеріалів справи; відповідачу копія ухвали від 16.12.2025 про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення направлялась рекомендованим листом з повідомленням про вручення засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» на адресу, вказану у позовній заяві, яка відповідає адресі його місцезнаходження за відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та повернута до суду 12.01.2026 без вручення, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Суд звертає увагу на те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б).

З урахуванням положень пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, відповідач належним чином повідомлений про розгляд цієї заяви 12.01.2026.

Отже, суд дійшов висновку, що сторони належним чином повідомлені про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення.

Відповідач письмові пояснення з обґрунтуванням своєї позиції щодо поданої позивачем заяви про ухвалення додаткового рішення не надав.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За приписами частини 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Враховуючи, що розгляд справи здійснювався в спрощеному позовному провадженні без виклику представників сторін, за результатами якого ухвалено відповідне рішення, беручи до уваги положення частини 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає заяву позивача про ухвалення додаткового рішення без виклику представників сторін.

Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.

У частинах 1-3 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачений порядок розподілу витрат щодо судового збору.

Згідно з пунктом 1 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

За оцінкою заявлених до відшкодування витрат позивача на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке.

Згідно із статтею 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За приписами статті 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до положень статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених позивачем витрат з правничої допомоги до матеріалів справи надані копії: акту надання послуг №911/3142/25-КРЕМ від 09.12.2025, договору про надання правничої допомоги №6264-КОЕ від 22.10.2024, витягу з єдиного реєстру адвокатів України, свідоцтва про права на заняття адвокатською діяльністю, довіреності у порядку передоручення від 08.10.2024, витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, довіреності №145/2024 від 01.04.2024, доказів направлення заяви про ухвалення додаткового рішення відповідачу.

Відповідно до умов договору про надання правничої допомоги №6264-КОЕ від 22.10.2024, що укладений між Приватним акціонерним товариством «ДТЕК Київські регіональні електромережі» як клієнтом та Адвокатським об`єднанням «Перший Радник» як виконавцем, за цим договором виконавець зобов`язується надавати клієнтові правничу допомогу (далі послуги) за окремими письмовими або усними дорученнями останнього (пункт 1.1 договору).

Для цілей цього договору видами правничої допомоги, що може надаватися виконавцем є зокрема, але не виключно: надання консультацій і роз`яснень клієнту з правових питань, збір доказів по судовій справі, визначення засобів доказування, представництво в суді, ознайомлення з матеріалами судової справи, складання процесуальних та інших документів правового характеру (позовів, відзивів, заперечень, пояснень, заяв, клопотань, скарг, запитів, звернень тощо), інші види правової допомоги, що не передбачені цим договором, однак є необхідними для його виконання та захисту інтересів клієнта (пункт 1.2 договору).

Сторони узгодили, що зміст, обсяг, вартість послуг, номер судової справи, в межах якої надається правнича допомога, та судова інстанція відображається сторонами в акті наданих послуг (пункт 1.3 договору).

Клієнт надає виконавцю право, а виконавець приймає на себе обов`язки здійснювати всі дії від імені та в інтересах клієнта в процесі кримінального, цивільного, адміністративного та господарського судочинства, виконавчого провадження, під час досудового слідства та у відносинах з органами державної виконавчої влади. Для цього виконавець має право бути представником клієнта в органах державної виконавчої влади і місцевого самоврядування, перед державними і недержавними підприємствами, установами і організаціями всіх форм власності, нотаріусами, адвокатами, фізичними особами, суб`єктами підприємницької діяльності, правоохоронними, контролюючими органами, органами внутрішніх справ, а також у судових органах України будь-якої ланки з усіма необхідними для того повноваженнями, які надано законом позивачеві/відповідачу/третій особі/заявнику/зацікавленій особі, з питань, пов`язаних із захистом прав клієнта, у тому числі право: пред`явити від імені клієнта та у його інтересах відповідний позов (позови); брати участь у судових засіданнях, слідчих діях; заявляти клопотання та відводи; давати усні та письмові пояснення у судах, які розглядають справу клієнта; повністю або частково відмовлятися від позовних вимог; визнавати повністю або частково позови; змінювати підстави або предмет позовів; зменшувати або збільшувати предмет та/або вартість позовних вимог; укладати мирові угоди; передавати справу на розгляд третейського суду; оскаржувати рішення (ухвали, постанови) суду та користуватись іншими процесуальними правами, що передбачені законом; отримувати рішення (ухвали, постанови) суду (їх завірені у встановленому порядку копії); подавати виконавчі документи до стягнення, а також отримувати, підписувати та подавати від імені клієнта та у його інтересах усі необхідні документи (серед іншого, але не виключно, заяви, запити, заперечення, замовлення, клопотання, скарги, у тому числі апеляційну та касаційну, доповнення до них, додаткові документи тощо); засвідчувати власним підписом без обов`язкової необхідності додання печатки справжність копій документів; представляти інтереси клієнта усіма законними способами у судових органах та перед іншими органами, діяльність яких пов`язана із вирішенням питань, передбачених Договором; ознайомлюватися з матеріалами справи та з матеріалами виконавчого провадження при реалізації виконавчого документа; робити виписки та копії з документів, що є в матеріалах справи та порушувати питання про їх засвідчення у встановленому для того порядку; заявляти відводи у випадках, передбачених чинним законодавством України; брати участь у судових засіданнях та у дослідженні доказів; замовляти проведення експертизи; наводити свої доводи і міркування з усіх питань, що виникнуть у ході судового процесу, якщо це дозволяється процесуальним законодавством, та при здійсненні виконавчого провадження; заперечувати проти клопотань, доводів та міркувань інших учасників процесу та/або виконавчого провадження; оскаржувати рішення суду до касаційної інстанції; апелювати до вищої судової інстанції; оскаржувати дії чи бездіяльність посадових осіб (у тому числі виконавчих органів) у встановленому законодавством позасудовому порядку та користуватися при цьому усіма правами, передбаченими чинним законодавством, сплачувати державне мито, судовий збір, обов`язкові збори та інші необхідні платежі; вчиняти всі інші дії, передбачені Кримінально-процесуальним Кодексом України, Цивільним процесуальним Кодексом України, Господарським процесуальним Кодексом України, Кодексом адміністративного судочинства України, Кодексом України про адміністративні правопорушення та Законом України «Про виконавче провадження», іншим чинним законодавством України для такого роду уповноважень та які, на думку представника, будуть доцільними для правильного і ефективного виконання зобов`язань, передбачених цим договором (пункт 1.4 договору).

Документом, що підтверджує наявність у виконавця повноважень на представництво клієнта в ході розгляду справи, є довіреність від імені клієнта або ордер (пункт 1.5 договору).

Приймання-передача послуг за цим договором здійснюється сторонами за актами наданих послуг, що є підтвердженням надання правової допомоги за цим Договором.

Акт наданих послуг складається та підписується виконавцем за результатом надання послуг. Такий акт наданих послуг невідкладно (в день його складання) направляється виконавцем клієнту.

Враховуючи складність справи, значення справи для клієнта, часу витраченого адвокатом на надання послуг, сторони відображають в акті наданих послуг опис наданих послуг та їх загальну вартість (розмір гонорару) (пункти 3.1-3.3 договору).

Акти приймання-передачі наданих послуг (далі первинний документ) можуть бути оформлені сторонами у вигляді електронного документу (далі електронні документи) з обов`язковим накладенням кваліфікованого електронного підпису (далі КЕП) повноважного представника сторони (пункт 3.5. договору).

Ціна договору становить 960000,00 грн, у тому числі ПДВ 20% - 160000,00 грн.

Розмір гонорару, який має сплатити клієнт, визначається згідно з актом наданих послуг, в якому зазначається номер справи та судова інстанція, в межах якої надавалась правнича допомога. Розмір гонорару може бути змінено за взаємною домовленістю сторін.

Вартість наданих послуг (розмір гонорару) у кожній судовій справі може визначатись погодинно або у фіксованому розмірі.

Вартість наданих послуг може визначатись окремо у кожній справі та кожній судовій інстанції (в якій розглядалась справа), про що складається відповідний акт наданих послуг (пункти 4.1- 4.4 договору).

Договір набирає чинності з дати його підписання та діє до 31 грудня 2025 року, але, у будь-якому разі, до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (пункт 5.1 договору).

До матеріалів справи надано копію договору та копію витягу, що договір підписаний електронними цифровими підписами сторін.

Відповідно до акту надання послуг №911/3142/25-КРЕМ від 09.12.2025 виконавцем у період з 12.09.2025 по 08.12.2025 надана професійна правнича допомога у судовій справі №911/3142/25, яка розглядається Господарським судом Київської області за позовом ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» до Дочірнього підприємства «А ТЕКС» з вимогою про стягнення вартості не облікованої електричної енергії внаслідок порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії на суму 476250,53 грн, нарахованих 3% річних в сумі 4932,13 грн та інфляційної складової боргу в сумі 8107,53 грн, всього на суму 14400,00 грн.

До матеріалів справи надано копію акту та копію витягу, що акт підписаний електронними цифровими підписами сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу дійсно надавалась професійна правнича допомога, що підтверджується актом, який підписаний позивачем та Адвокатським об`єднанням «Перший Радник».

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Разом з тим, чинне процесуальне законодавство також визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України) розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У розумінні положень частини п`ятої статті 126 Господарського процесуального кодексу України) зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 Господарського процесуального кодексу України): у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Водночас, у частині п`ятій зазначеної статті цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу.

Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на професійну правничу допомогу адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому у судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Подібні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, постановах Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19. Ці правові висновки було підтверджено і в постановах Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 22.11.2019 у справі № 910/906/18 та від 06.12.2019 у справі №910/353/19.

Велика Палата Верховного Суду зауважує у справі №922/1964/21, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

Суд визначає розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу, який має бути компенсований за рахунок відповідача з урахуванням таких критеріїв як справедливість, добросовісність, розумність, принципи співмірності та розумності судових витрат, складність цієї справи, витрачений адвокатом позивача час на підготовку поданих документів.

Так, в даному випадку, адвокатом було лише складено позовну заяву, відповідач не надав жодних заперечень проти позову, судова практика у справах про стягнення заборгованості за отриману електричну енергію є сталою.

Також судом враховано, що відповідно до акту надання послуг №911/3142/25-КРЕМ від 09.12.2025 сторони погодили, що детальна інформація щодо наданих послуг наведена у додатку до цього акту, проте, суду не надано цього додатку, відтак, суду не надано доказів для встановлення розумності та необхідності всього вказаного в акті розміру витрат.

З огляду на вказане, відповідно до частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку, що справедливим та співрозмірним є відшкодування відповідачем позивачу витрат позивача на професійну правничу допомогу у сумі 5000,00 грн, що є усталеним розміром судових витрат на правничу допомогу для цієї категорії справ, а, отже, такі судові витрати на правничу допомогу можуть бути оцінені судом як необхідні, з урахуванням вищевикладеної позиції Верховного Суду, а решта судових витрат позивача на професійну правничу допомогу підлягає залишенню за позивачем.

За таких обставин, суд покладає на відповідача витрати позивача з оплати професійної правничої допомоги у сумі 5000,00 грн.

Керуючись статтями 123, 129, 237, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Заяву (вх.№10901 від 10.12.2025) Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські Регіональні Електромережі» про ухвалення додаткового рішення у справі №911/3142/25 задовольнити частково.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства «А Текс» (07850, Київська область, Бучанський район, селище міського типу Клавдієво - Тарасове (3), вулиця Небогатова Генерала, будинок 44/1, ) на користь Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські Регіональні Електромережі» (04136, місто Київ, вулиця Стеценка, будинок 1-А, ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн (п`ять тисяч гривень).

3. У задоволенні іншої частини заяви (вх.№10901 від 10.12.2025) Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські Регіональні Електромережі» про ухвалення додаткового рішення у справі №911/3142/25 відмовити.

4. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне додаткове рішення суду складено 22.01.2026.

Суддя С.О. Саванчук