ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про закриття апеляційного провадження

27 січня 2026 рокум. ОдесаСправа № 916/5068/23
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Ярош А.І.,

суддів: Діброви Г.І., Принцевської Н.М.

розглянувши апеляційну скаргу заступника керівника Херсонської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Генічеської міської військової адміністрації Генічеського району Херсонської області

на рішення Господарського суду Одеської області від 29.01.2024 року, суддя в І інстанції Бездолі Д.О., повний текст якого складено 05.02.2024, в м. Одесі

у справі №916/5068/23

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія Нафтогаз Трейдинг

до відповідача: Генічеського закладу дошкільної освіти ясла-садок №17 Теремок Генічеської міської ради

про стягнення 188 036,66 грн

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю „Газопостачальна компанія „Нафтогаз Трейдинг звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Центру культури і дозвілля Генічеської міської ради про стягнення заборгованості у загальному розмірі 70 839,93 грн, яка складається із суми основного боргу у розмірі 49 475,98 грн, пені у розмірі 11 431,27 грн, 3% річних - 1 826,36 грн та інфляційних втрат - 8 106,32 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані фактом неналежного виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору постачання природного газу від 11.11.2021 № 20-1081/21-БО-Т в частині здійснення повної та своєчасної оплати вартості поставленого позивачем природного газу.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 29.01.2024 у справі №916/5068/23 позов задоволено повністю. Стягнуто з Генічеського закладу дошкільної освіти ясла-садок №17 Теремок Генічеської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія Нафтогаз Трейдинг борг в сумі 131446,49 грн, пеню в сумі 29168,06 грн, 3% річних в сумі 4883,10 грн, інфляційні втрати в сумі 22539,01 грн та судовий збір в сумі 2256,44 грн.

Судом встановлена обставина неналежного виконання відповідачем зобов`язання по договору постачання природного газу від 11.11.2021 № 20-1081/21-БО-Т щодо оплати у визначений договором строк вартості поставленого позивачем у період лютий-березень 2022 року природного газу, з урахуванням тарифу на послуги з транспортування для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи, внаслідок чого станом на час вирішення спору за відповідачем рахується заборгованість в розмірі 131446,49 грн. У зв`язку із тим, що ця бездіяльність відповідача суперечить вищевказаним нормам права та договору, позивачем правомірно заявлені до стягнення з відповідача пеня, 3% річних та інфляційні нарахування. Розрахунки заявлених позивачем пені, 3% річних та індексу інфляції, які долучені позивачем до позовної заяви, судом перевірені, встановлено їх вірність, відповідність умовам договору та нормам законодавства України. При цьому відповідачем вказані розрахунки не спростовані.

28.11.2024 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга заступника керівника Херсонської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Генічеської міської військової адміністрації Генічеського району Херсонської області, в якій прокурор просить рішення Господарського суду Одеської області від 29.01.2024 у справі №916/5068/23 скасувати в частині стягнення з Генічеського закладу дошкільної освіти ясла-садок № 17 Теремок Генічеської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія Нафтогаз Трейдинг боргу в сумі 72 909,24 грн, пені в сумі 29168,06 грн, 3% річних в сумі 2663,15 грн, інфляційних втрат в сумі 11608,80 грн; в решті рішення залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції не застосував ч. 2 ст. 13, ч. 2 ст. 13-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та не врахував правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 07.03.2024 у справі № 910/9680/23. На думку апелянта, дія зазначеного Закону поширюється на спірні правовідносини, оскільки з 24.02.2022 територія Генічеської міської територіальної громади є тимчасово окупованою, у зв`язку з чим позивач не мав права здійснювати господарську діяльність за договором постачання природного газу.

Апелянт стверджує, що матеріали справи не містять належних і допустимих доказів постачання природного газу саме споживачу починаючи з 24.02.2022, а підписані позивачем акти приймання-передачі природного газу та коригуючий акт за період з 24.02.2022 по 31.03.2022 складені з порушенням вимог ч. 2 ст. 13-1 зазначеного Закону, у зв`язку з чим не створюють правових наслідків і не підтверджують виконання зобов`язань позивачем. Також апелянт указує на наявність законодавчої заборони на переміщення послуг трубопровідним транспортом на тимчасово окуповану територію та неможливість застосування на ній системи електронних платежів НБУ.

За таких обставин, на переконання апелянта, у відповідача відсутній обов`язок сплачувати вартість природного газу, нібито поставленого у період з 24.02.2022 по 31.03.2022, а отже відсутні підстави для стягнення основної заборгованості, пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат.

У прохальній частині апеляційної скарги прокурор також просить залучити Генічеську міську військову адміністрацію до участі у справі як третю особу на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.01.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Херсонської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Одеської області від 29.01.2024 у справі №916/5068/23. Розгляд апеляційної скарги вирішено здійснити в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою від 24.02.2025 зупинено апеляційне провадження у справі №916/5068/23 до закінчення перегляду у касаційному порядку Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду судового рішення у справі №908/1162/23.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.10.2025 поновлено провадження у справі №916/5068/23; запропоновано учасникам справи в строк до 04.11.2025 надати суду письмові пояснення (розрахунок) по суті предмету апеляційного перегляду, з урахуванням правової позиції викладеної Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у справі №908/1162/23.

До Південно-західного апеляційного господарського суду від прокурора, а також від Товариства з обмеженою відповідальністю „Газопостачальна компанія „Нафтогаз Трейдинг надійшли пояснення, з урахуванням правової позиції, викладеної Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у справі №908/1162/23.

Прокурором також було заявлено клопотання про зупинення апеляційного провадження у даній справі до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №922/5241/21.

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки Господарським судом Одеської області та здійснивши аналіз застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження у справі №916/5068/23 за апеляційною скаргою заступника керівника Херсонської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Одеської області від 29.01.2024 підлягає закриттю, виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 129 Конституції України забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення є однією з основних засад судочинства.

Частиною першою статті 17 ГПК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з положеннями частини першої статті 254 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Отже, у разі подання апеляційної скарги не учасником справи, який не був присутній під час апеляційного розгляду справи, а особою, яка взагалі не брала участі у справі, суд апеляційної інстанції, перш за все, має з`ясувати, чи вирішував суд першої інстанції питання про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника і які конкретно.

При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, незалучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок, і такий зв`язок має бути очевидним і безумовним, а не ймовірним. Така правова позиція послідовно та неодноразово висловлена Верховним Судом, зокрема, в постановах від 10.09.2020 та від 23.11.2020 у справі № 914/1643/19, від 05.11.2020 у справі № 912/837/19, від 20.09.2021 у справі № 910/6681/20, від 18.09.2023 у справі № 914/1334/20, від 04.10.2023 у справі № 910/1005/23, від 16.10.2023 у справі № 914/794/21, від 12.03.2024 у справі № 910/6180/20, від 17.05.2024 у справі № 910/5094/23, від 22.05.2024 у справі № 910/4552/23, від 10.06.2024 у справі № 910/4552/23.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладеної у постанові від 15.05.2020 у справі № 904/897/19, особа, яка звертається з апеляційною скаргою в порядку статей 17, 254 ГПК України, повинна довести, що оскаржуване судове рішення прийнято про її права, інтереси та (або) обов`язки і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним, що означає, що скаржник в апеляційній скарзі має чітко зазначити, в якій частині оскаржуваного ним судового рішення (в мотивувальній та/або резолютивній) прямо вказано про його права, інтереси та (або) обов`язки, та про які саме.

Якщо скаржник лише зазначає про те, що оскаржуване рішення може вплинути на його права та/або інтереси, та/або обов`язки, або лише зазначає (констатує), що рішенням вирішено про його права та/або обов`язки чи інтереси, то такі посилання, виходячи із зазначеного вище, не можуть бути достатньою та належною підставою для розгляду, зокрема апеляційної скарги.

Рішення є таким, що прийнято про права, інтереси та (або) обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення наявні висновки суду про права, інтереси та (або) обов`язки цієї особи або у резолютивній частині рішення суд прямо зазначив про права та обов`язки цієї особи. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не приймається до уваги.

Наведене також відповідає правовій позиції, викладеній у постановах Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 21.02.2019 у справі № 908/1141/15-г, від 17.10.2022 у справі № 904/6084/21, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2024 у справі № 916/4093/21.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 264 ГПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Таким чином, у разі подання апеляційної скарги особою, яка не брала участі у справі чи подання прокурором апеляційної скарги в інтересах держави в особі органу, не залученого до участі у справі, суд апеляційної інстанції перш за все має з`ясувати, чи вирішував суд першої інстанції питання про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника чи відповідного органу і які конкретно.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що встановлення факту вирішення судом першої інстанції зазначених питань є необхідною передумовою для здійснення апеляційного перегляду судового рішення та оцінки доводів особи, яка подала скаргу, оскільки в інакшому випадку (якщо буде встановлено, що питання про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника у справі судом першої інстанції не вирішувалися) апеляційний господарський суд закриває апеляційне провадження на підставі пункту 3 частини першої статті 264 ГПК України, незалежно від того, чи розглядалися відповідні доводи під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи (правова позиція, яка викладена у постановах Верховного Суду від 12.03.2020 у справі № 910/10364/16, від 28.08.2023 у справі № 910/15967/21, від 14.09.2023 у справі № 910/17544/20).

Отже, суд апеляційної інстанції має першочергово з`ясувати, чи стосується оскаржуване судове рішення безпосередньо прав, інтересів та (або) обов`язків Генічеської міської ради, в інтересах яких звернувся прокурор, і лише після встановлення таких обставин вирішити питання про залучення таких осіб до розгляду спору як третіх осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову у цій справі є вимога про стягнення заборгованості за Договором постачання природного газу № 20-1081/21-БО-Т від 11.11.2021 у загальному розмірі 70 839,93 грн, яка складається із суми основного боргу у розмірі 49 475,98 грн, пені у розмірі 11 431,27 грн, 3% річних - 1 826,36 грн та інфляційних втрат - 8 106,32 грн у зв`язку з фактом неналежного виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору в частині здійснення повної та своєчасної оплати вартості поставленого позивачем природного газу.

Означений Договір укладено між Товариством з обмеженою відповідальністю ,,Газопостачальна компанія ,,Нафтогаз Трейдинг та Генічеським закладом дошкільної освіти ясла-садок № 17 «Теремок» Генічеської міської ради.

При вирішенні спору у цій справі місцевий господарський суд досліджував обставини щодо наявності чи відсутності у Відповідача (Генічеського закладу дошкільної освіти ясла-садок №17 Теремок Генічеської міської ради) заборгованості перед Товариством з обмеженою відповідальністю ,,Газопостачальна компанія ,,Нафтогаз Трейдинг в частині оплати вартості природного газу, спожитого в період з лютого по березень 2022 року.

Як зазначалось раніше, за результатами розгляду таких вимог, судом першої інстанції прийнято рішення від 29.01.2024 у справі №916/5068/23, яким позов задоволено повністю. Стягнуто з Генічеського закладу дошкільної освіти ясла-садок №17 Теремок Генічеської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія Нафтогаз Трейдинг борг в сумі 131446,49 грн, пеню в сумі 29168,06 грн, 3% річних в сумі 4883,10 грн, інфляційні втрати в сумі 22539,01 грн та судовий збір в сумі 2256,44 грн.

Згодом, не погодившись з прийнятим судовим рішенням, особа, яка не брала участі у справі, заступник керівника Херсонської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Генічеської міської військової адміністрації Генічеського району Херсонської області звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на означене рішення, в якій просив суд скасувати рішення господарського суду Одеської області від 29.01.2024 у справі №916/5068/23 частково та ухвалити нове рішення у відповідній частині про часткове задоволення позову.

В обґрунтування наявності підстав для представництва інтересів держави прокурор зазначає, що розпорядником коштів місцевого бюджету є Генічеська міська рада, а з урахуванням утворення Генічеської міської військової адміністрації Генічеського району Херсонської області Указом Президента України від 03.06.2022 № 387/2022 саме цей орган здійснює управління бюджетними коштами та закладами освіти.

Вказує, що порушення таких інтересів полягає у створенні загрози необґрунтованого стягнення коштів з місцевого бюджету, що підриває засади бюджетного процесу щодо цільового та ефективного використання бюджетних коштів і призводить до порушення економічних інтересів держави, захист яких відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України покладено на органи прокуратури. Внаслідок ухвалення оскаржуваного рішення фактично за рахунок коштів місцевого бюджету Генічеської міської ради, як засновника Генічеського ЗДО № 17 «Теремок», на користь суб`єкта господарювання стягнуто 190 293,10 грн.

Прокурор наголошує, що Генічеський заклад дошкільної освіти № 17 «Теремок» є неприбутковою бюджетною установою, яка не має власних коштів, а фінансується виключно за рахунок місцевого бюджету, Стягнення коштів за договором за період тимчасової окупації території Генічеського району свідчить про нераціональне та неефективне використання бюджетних коштів і створює загрозу порушення економічних інтересів держави, особливо з огляду на пріоритетність фінансування сфери безпеки та оборони в умовах воєнного стану.

Колегія суддів дослідивши зміст, мотиви та резолютивну частину оскаржуваного рішення наголошує на тому, що рішенням Господарського суду Одеської області від 29.01.2024 по даній справі не вирішувалося питання про права, інтереси чи обов`язки Генічеської міської військової адміністрації Генічеського району Херсонської області, оскільки предметом даному позову була вимога Позивача до Відповідача про стягнення грошових коштів за Договором постачання природного газу № 20-1081/21-БО-Т від 11.11.2021.

Колегією суддів встановлено, що відповідно до п. 1.2. Статуту Генічеського закладу дошкільної освіти ясел-садка №17 «Теремок» Генічеської міської ради, затвердженого рішенням Генічеської міської ради від 18.01.2021 Nє 139 (далі - Статут), заклад освіти заснований на комунальній формі власності.

Пунктом 1.9. Статуту визначено, що головною метою закладу освіти є забезпечення всебічного розвитку дитини дошкільного віку відповідно до її задатків, нахилів, здібностей; індивідуальних, психічних та фізичних особливостей, культурних потреб; формування у дитини дошкільного віку моральних норм, набуття нею життєвого соціального досвіду.

Відповідно до п. 1.8. Статуту заклад освіти є юридично особою та наділений усіма правами юридичної особи, має самостійний баланс, реєстраційні та інші рахунки в органах Державної казначейської служи України має печатку, штамп і бланки з відповідною назвою.

Згідно із п. 1.7. Статуту засновником закладу є Генічеська міська рада (далі - Засновник).

Навчальний заклад є неприбутковою бюджетною установою, джерелами фінансування якої є, зокрема, кошти засновника, державного та місцевого бюджетів (п. п. 1.8., 9.3. Статуту).

Як вбачається з матеріалів справи, Договір про постачання природного газу укладено між Товариством з обмеженою відповідальністю ,,Газопостачальна компанія ,,Нафтогаз Трейдинг та Генічеським закладом дошкільної освіти ясла-садок №17 Теремок Генічеської міської ради, юридичною особою, що створена та діє відповідно до законодавства України і є бюджетною установою/організацією, який діє на підставі Статуту.

З урахуванням законодавчих приписів колегія суддів вважає, що Генічеський заклад дошкільної освіти ясла-садок №17 Теремок Генічеської міської ради є юридичною особою, яка зареєстрована в установленому законом порядку, у спірних правовідносинах, які виникли на підставі Договору про постачання природного газу, є їх самостійним учасником.

Отже, суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що вищевказаний Договір був укладений між двома самостійними суб`єктами господарювання, а саме Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (Постачальник) та Генічеським закладом дошкільної освіти ясла-садок №17 Теремок Генічеської міської ради.

Згідно з п.1.1. Договору Постачальник зобов`язався поставити Споживачеві природний газ, а Споживач зобов`язався прийняти його та оплатити на умовах цього Договору.

Природний газ, що постачається за цим Договором, використовується Споживачем для своїх власних потреб (п. 1.2. Договору).

Як зазначалось раніше, відповідно до п. 1.8. Статуту заклад освіти є юридично особою та наділений усіма правами юридичної особи, має самостійний баланс, реєстраційні та інші рахунки в органах Державної казначейської служи України має печатку, штамп і бланки з відповідною назвою.

Отже, у даному випадку Відповідач виступає у спірних правовідносинах, як самостійна юридична особа, яка наділена певними правами та обов`язками та є стороною Договору.

Судова колегія наголошує на тому, що наявні матеріли справи не містять, а скаржником не надано жодних доказів на підтвердження того, що спірні договірні відносини будь-яким чином стосуються та/або можуть стосуватися Генічеської міської військової адміністрації Генічеського району Херсонської області, зокрема, але не виключно, що саме дані суб`єкти використовували газ, що постачався за Договором, здійснювали розрахунки за спожитий газ або будь-яким іншим чином приймали участь у названих договірних відносинах.

Тобто у даному випадку позовні вимоги були спрямовані саме до Генічеського закладу дошкільної освіти ясла-садок №17 Теремок Генічеської міської ради, як учасника Договору (Споживача), який є окремою юридичною особою та може набувати відповідних прав та обов`язків.

Оскаржуваним рішенням не вирішувалось жодних питань про права, обов`язки та інтереси особисто Генічеської міської військової адміністрації Генічеського району Херсонської області, оскільки як вбачається з тексту рішення суду першої інстанції по даній справі, ні описова, ні мотивувальна, ні резолютивна частини рішення суду першої інстанції у даній справі не містять будь-яких суджень чи висновків суду саме про права, інтереси та (або) обов`язки Скаржника.

Самим Скаржником також не вказано конкретні пункти, абзаци тощо мотивувальної або резолютивної частини оскаржуваного рішення в яких йдеться про його права, інтереси та (або) обов`язки та про які саме, тобто чи повинен Апелянт виконати будь-які зобов`язання, чи утриматись від вчинення певних дій, тощо.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання Апелянта на те, що оскаржуване рішення впливає на права та обов`язки Генічеської міської військової адміністрації Генічеського району Херсонської області, оскільки такі посилання не можуть бути підставою для перегляду справи.

Так, Верховний Суд у постанові від 10.01.2024 у справі №924/699/20 зазначив, якщо скаржник лише зазначає про те, що оскаржуване рішення може вплинути на його права та/або інтереси, та/або обов`язки, або лише зазначає (констатує), що рішенням вирішено питання про його права та/або обов`язки чи інтереси, то такі посилання, не можуть бути достатньою та належною підставою для розгляду.

В свою чергу, як вже було вказано вище, особа, яка звертається з апеляційною скаргою в порядку статті 254 Господарського процесуального кодексу України, повинна довести, що оскаржуване судове рішення прийнято про її права, інтереси та (або) обов`язки і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним, що означає, що скаржник в апеляційній скарзі має чітко зазначити, в якій частині оскаржуваного ним судового рішення (в мотивувальній та/або резолютивній) прямо вказано про його права, інтереси та (або) обов`язки, та про які саме.

Рішення є таким, що прийнято про права / інтереси та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення наявні висновки суду про права / інтереси та обов`язки цієї особи або у резолютивній частині рішення суд прямо зазначив про права / інтереси та обов`язки цієї особи. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не береться до уваги.

Відтак, суд апеляційної інстанції вказує, що в даному випадку оскаржуваним рішенням суду першої інстанції, не порушувалося питання про права і обов`язки Генічеської міської військової адміністрації Генічеського району Херсонської області, і під час вирішення даного спору питання щодо їх прав та обов`язків судом не вирішувалось. Ані мотивувальна, ані резолютивні частини оскаржуваного рішення не містять жодних висновків суду про прав/інтересів та обов`язків цих осіб.

Колегія суддів також зазначає, що Генічеською міською військовою адміністрацією Генічеського району Херсонської області не надано, а наявні матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що вони є учасниками саме спірних правовідносин, які були предметом розгляду у суді першої інстанції.

Не заслуговують на увагу й посилання Апелянта на те, що відповідач, як бюджетна установа, що фінансується за рахунок бюджетних коштів, немає власних коштів, а розпорядником коштів місцевого бюджету та коштів виділених з державного бюджету є Генічеська міська рада, оскільки апелянтом не надано жодних доказів на підтвердження таких обставин. У цьому випадку відповідач, як окрема юридична особа, наділена правом фінансування не лише за рахунок бюджетних коштів, а також має власну автономію на укладення господарських договорів, зокрема, як у даному випадку на постачання природного газу.

Участь у розподілі бюджетних коштів сама по собі не свідчить про наявність процесуального чи матеріального інтересу у конкретному судовому спорі. Крім того, як убачається з матеріалів справи та встановлено апеляційним судом, військова адміністрація не є стороною спірного договору й не брала участі у відповідних правовідносинах, а в оскаржуваному рішенні відсутні будь-які висновки щодо її правового статусу чи обов`язків, а прокурор не навів іншого.

Так, у відповідності до п. 9.3. Статуту джерелами фінансування закладу освіти с кошти: ??засновника; ??державного та місцевого бюджетів; ??батьків або осіб, які їх замінюють; ??добровільні пожертвування та цільові внески фізичних і юридичних осіб; ??інші кошти, не заборонені законодавством.

Відповідно, у даному випадку Відповідач, як окрема юридична особа, фінансується не лише за рахунок бюджетних коштів, а також має власну автономію на укладення господарських договорів, зокрема, як у даному випадку на постачання природного газу.

З огляду на таке, суд апеляційної інстанції вказує, що в даному випадку Скаржником, як особою яка не брала участі у справі, оскаржується рішення суду першої інстанції, яке жодним чином не стосується і не впливає на права і обов`язки особи, в інтересах якої заявлено відповідні вимоги, а саме Генічеської міської військової адміністрації Генічеського району Херсонської області, і під час вирішення даного спору питання щодо її прав та обов`язків судом не вирішувалось.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 24 липня 2025 року у cправі №916/5197/23, від 27 червня 2025 року у cправі №916/158/24 та від 26 червня 2025 року у cправі № 916/537/24.

Наявність у прокурора повноважень на представництво інтересів держави, передбачених Конституцією України та Законом України «Про прокуратуру», не звільняє його від обов`язку довести, що конкретне судове рішення безпосередньо стосується прав, інтересів та (або) обов`язків тієї особи, в інтересах якої подано скаргу, як того вимагає частина третя статті 264 ГПК України.

Право на апеляційний перегляд справи, передбачене пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України, є гарантованим правом на перегляд у суді апеляційної інстанції справи, розглянутої судом першої інстанції по суті (абзац 8 підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 17.03.2020 № 5-р/2020).

Водночас таке право не є абсолютним і з метою забезпечення належного здійснення правосуддя та дотримання, зокрема, принципу правової визначеності, підлягає певним обмеженням.

Якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, буде встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, апеляційний господарський суд своєю ухвалою закриває апеляційне провадження на підставі пункту 3 частини 1 статті 264 ГПК України, оскільки у такому випадку немає правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі.

Так, пунктом 3 частини 1 статті 264 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо, зокрема, після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

З урахуванням наведеного, судова колегія дійшла висновку, що апеляційне провадження по справі №916/5068/23 за апеляційною скаргою заступника керівника Херсонської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Одеської області від 29.01.2024 у справі №916/5068/23 слід закрити на підставі п.3 ч.1 ст. 264 Господарського процесуального кодексу України, оскільки судом апеляційної інстанції після відкриття апеляційного провадження встановлено, що оскаржуваним рішенням господарського суду питання про права, інтереси та/або обов`язки Генічеської міської військової адміністрації Генічеського району Херсонської області, тобто особи, в інтересах якої заявлені відповідні вимоги, не вирішувалося.

Відповідно, доводи скаржника по суті оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 29.01.2024 у справі №916/5068/23 судовою колегією не розглядаються, так само залишаються без розгляду заявлені прокурором клопотання про залучення третьої особи та зупинення провадження у даній справі.

Керуючись ст. 233, 234, 235, 264 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Херсонської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Генічеської міської військової адміністрації Генічеського району Херсонської області на рішення Господарського суду Одеської області від 29.01.2024 у справі №916/5068/23 - закрити.

Справу №916/5068/23 повернути до Господарського суду Одеської області.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені ст. 286-291 ГПК України.

Головуючий суддя А.І. Ярош

Судді: Г.І. Діброва

Н.М. Принцевська