ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2026 р. Cправа № 902/1488/25

Господарський суд Вінницької області у складі судді Шамшуріної Марії Вікторівни, за участю секретаря судового засідання Багулової Є.О.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Антимонопольного комітету України, 03035, місто Київ, вулиця Митрополита Василя Липківського, будинок 45, ідентифікаційний код юридичної особи 00032767

до Державного підприємства "Бджільнянський спиртовий завод", 23840, Вінницька обл., Гайсинський р-н, село Бджільна, вул. Заводська, будинок 53, ідентифікаційний код юридичної особи 05459140

про стягнення пені у сумі 22 000,00 гривень

за участю представників:

від позивача - Прохоров Є.І., у порядку самопредставництва

від відповідача - не з`явився

В С Т А Н О В И В:

До Господарського суду Вінницької області 30.10.2025 року надійшла позовна заява Антимонопольного комітету України до Державного підприємства "Бджільнянський спиртовий завод" про стягнення 22 000,00 гривень пені за рішенням Антимонопольного комітету України від 24.04.2025 № 173-р за порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.10.2025 справу розподілено судді Шамшуріній М.В.

Ухвалою від 04.11.2025 судом прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі 902/1488/25, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 04 грудня 2025 року о 10:00 год.

У судовому засіданні 04.12.2025 судом постановлено ухвалу про відкладення підготовчого засідання у справі № 902/1488/25 на 09:30 год. 18.12.2025, яку занесено до протоколу судового засідання.

18.12.2025 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі № 902/1488/25 та призначення справи № 902/1488/25 до судового розгляду по суті у судовому засіданні 20.01.2026 року о 10:00 год.

На визначену судом дату у судове засідання з`явився представник позивача. Відповідач правом участі уповноваженого представника у судовому засіданні не скористався, будь-яких заяв, клопотань до суду не подавав.

Про дату, час та місце розгляду справи відповідач повідомлений завчасно та належним чином ухвалою суду від 18.12.2025 про що свідчить відповідна довідка про доставку електронного листа до електронного кабінету у системі ЄСІТС.

Відзиву відповідачем до суду не надано, будь-яких заяв, клопотань не надходило.

За приписами частини 2 статті 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічна норма міститься у частині 9 статті 165 ГПК України.

Частиною 1 статті 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно пункту 1 частини 3 статті 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Приймаючи до уваги, що відповідно до вимог статті 242 ГПК України сторони було належним чином повідомлено про судове засідання у справі та на засадах відкритості і гласності судового процесу сторонам створено всі необхідні умови для захисту їх прав та охоронюваних законом інтересів, а відповідач у свою чергу не скористався наданим йому правом участі у розгляді справи і його неявка у судове засідання не є перешкодою для розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача за наявними матеріалами.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі.

За наслідком розгляду справи у судовому засіданні 20.01.2026 року суд оголосив про перехід до стадії ухвалення рішення та повідомив час проголошення вступної та резолютивної частин рішення в межах цього судового засідання.

На оголошення вступної та резолютивної частин рішення сторони не з`явилися, у зв`язку з чим вступна та резолютивна частина рішення долучена до матеріалів справи без його проголошення.

Суть спору:

Антимонопольний комітет України звернувся до Господарського суду Вінницької області з позовом до Державного підприємства "Бджільнянський спиртовий завод" про стягнення 22 000,00 гривень пені.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Антимонопольний комітет України (далі - Комітет), розглянувши матеріали справи № 126-26.13/54-24 про порушення Державним підприємством "Бджільнянський спиртовий завод" (ідентифікаційний код 05459140) законодавства про захист економічної конкуренції, прийняв рішення від 24.04.2025 № 173-р, яким визнано, що ДП "Бджільнянський спиртовий завод" вчинило порушення, передбачене п. 13 ст. 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді неподання інформації Комітету на вимогу Голови Комітету - державного уповноваженого від 02.06.2023 № 126-26.13/01-7265е у встановлений ним строк.

Позивач зазначив, що відповідно до абзацу 1 частини 3 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", особа, на яку накладено штраф рішенням органу Комітету, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

За твердженням позивача, копія рішення Комітету була надіслана відповідачу разом із супровідним листом від 16.05.2025 № 126-26.13/04-5495е та отримана відповідачем 27.05.2025, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 257.

Строк для добровільної сплати штрафу, накладеного рішенням Комітету, закінчився 28.07.2025.

Позивач зазначив, що рішення Комітету відповідачем не оскаржувалося та у зв`язку із несплатою відповідачем штрафу до 28.07.2025 року, Комітетом видано наказ про стягнення з відповідача штрафу у дохід загального фонду Державного бюджету України, який був пред`явлений для примусового виконання до органів Державної виконавчої служби.

За твердженням позивача, станом на день подання позовної заяви Комітет не отримував від відповідача, а також і від органів Державної виконавчої служби документів, що підтверджують сплату штрафу, накладеного рішенням Комітету, а також Комітет не отримував від відповідача документів, що підтверджують сплату пені за прострочення сплати штрафу, накладеного рішенням Комітету.

У зв`язку з несплатою у визначений законом строк штрафу відповідно до частини 5 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" відповідачу нарахована пеня у розмірі 1,5 % від суми штрафу за кожен день прострочення, загальний розмір якої обмежено розміром накладеного штрафу та становить 22 000,00 гривень.

З посиланням на положення частини 7 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", позивач звернувся з позовом про стягнення пені у судовому порядку.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов та на участь у судовому засіданні не скористався.

За змістом частини 4 статті 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини 9 статті 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

24 квітня 2025 року Антимонопольним комітетом України ухвалено рішення № 173-р "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" (далі - рішення) (т.1 а.с. 38-41).

Як убачається зі вступної частини рішення голова Антимонопольного комітету України - державний уповноважений під час розгляду справи № 126-26.13/26-22 розпочатої за ознаками вчинення державним підприємством спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" порушення, передбаченого пунктом 4 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді виконання рішення Антимонопольного комітету України від 20.12.2018 № 748-р не в повному обсязі, направив Державному підприємству "Бджільнянський спиртовий завод" вимогу про надання інформації від 02.06.2023 № 126-26.13/01-7265е.

Державне підприємство "Бджільнянський спиртовий завод" відповіді на вимогу Голови Антимонопольного комітету України - державного уповноваженого від 02.06.2023 № 126-26.13/01 -7265е у встановлений строк не надало.

Такі дії Державного підприємства "Бджільнянський спиртовий завод" кваліфіковано як порушення, передбачене пунктом 13 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді неподання інформації на вимогу Голови Антимонопольного комітету України - державного уповноваженого від 02.06.2023 № 126-26.13/01 -7265е у встановлений ним строк.

На порушника накладено штраф у розмірі 22 000 грн.

Згідно пункту 1 резолютивної частини рішення визнано, що Державне підприємство "Бджільнянський спиртовий завод" (ідентифікаційний код юридичної особи 05459140) вчинило порушення, передбачене пунктом 13 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді неподання інформації Антимонопольному комітету України на вимогу Голови Антимонопольного комітету України - державного уповноваженого від 02.06.2023 № 126-26.13/01 -7265е у встановлений ним строк.

Відповідно до пункту 2 резолютивної частини рішення на Державне підприємство "Бджільнянський спиртовий завод" (ідентифікаційний код юридичної особи 05459140) накладено штраф у розмірі 22 000 (двадцять дві тисячі) гривень за порушення, зазначене в пункті 1 резолютивної частини цього рішення.

У рішенні зазначено, що штраф підлягає сплаті у двомісячний строк з дня одержання рішення та, що відповідно до частини 13 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" протягом п`яти днів з дня сплати штрафу суб`єкт господарювання зобов`язаний надіслати до Антимонопольного комітету України документи, що підтверджують сплату штрафу.

Також зазначено, що рішення може бути оскаржене до Господарського суду міста Києва у двомісячний строк з дня його одержання.

Листом від 16.05.2025 року №126-26.13/04-5495е Антимонопольний комітет України надіслав на адресу відповідача копію рішення від 24.04.2025 року № 173-р, прийнятого за результатами розгляду справи № 126-26.13/54-24 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу (т. 1 а.с. 35).

У листі зазначено, що сума штрафу повинна бути перерахована до Державного бюджету на рахунок органу Державного казначейства за місцем реєстрації суб`єкта господарювання як платника податків (код класифікації 21081100 "Адміністративні штрафи та інші санкції") у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

У зазначеному листі позивач повідомив відповідача, що згідно із частиною 5 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу.

Із матеріалів справи вбачається, що згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 257 (листа №126-26.13/04-5495е) поданого до відправлення відповідачу 19.05.2025 року копію рішення позивача було вручено 27.05.2025 року одержувачу (т. 1 а.с. 36).

Позивач зазначив, що рішення Комітету відповідачем не оскаржувалося та у зв`язку із несплатою відповідачем штрафу до 27.07.2025 року, Комітетом видано наказ про стягнення з відповідача штрафу у дохід загального фонду Державного бюджету України, який був пред`явлений для примусового виконання до органів Державної виконавчої служби.

За твердженням позивача, станом на день подання позовної заяви Комітет не отримував від відповідача, а також і від органів Державної виконавчої служби документів, що підтверджують сплату штрафу накладеного на відповідача та не отримував від відповідача документів, що підтверджують сплату пені за прострочення сплати штрафу накладеного рішенням № 173-р, що стало підставою звернення позивача до господарського суду з позовом про стягнення у примусовому порядку нарахованої пені у розмірі 22 000,00 гривень.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом враховано таке.

Предметом позову у цій справі є матеріально-правова вимога про стягнення з відповідача 22 000,00 гривень пені нарахованої у зв`язку із простроченням сплати штрафу, накладеного на відповідача рішенням Антимонопольного комітету України від 24 квітня 2025 року № 173-р за порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Відповідно до частини 2 статті 76 ГПК України, предметом доказування, є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Враховуючи зміст позовних вимог, предметом доказування у цій справі є обставини, пов`язані з одержанням відповідачем рішення Антимонопольного комітету України від 24 квітня 2025 року № 173-р, фактичним виконанням або невиконанням відповідачем вказаного рішення та наявності чи відсутності підстав для стягнення з відповідача 22 000,00 гривень пені за прострочення сплати штрафу.

Відповідно до статті 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує, яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам судом враховано таке.

Згідно положень статті 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері публічних закупівель.

Відповідно до статті 3 цього Закону основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині: 1) здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції; 2) контролю за концентрацією, узгодженими діями суб`єктів господарювання та дотриманням вимог законодавства про захист економічної конкуренції під час регулювання цін (тарифів) на товари, що виробляються (реалізуються) суб`єктами природних монополій; 3) сприяння розвитку добросовісної конкуренції; 4) методичного забезпечення застосування законодавства про захист економічної конкуренції; 5) здійснення контролю щодо створення конкурентного середовища та захисту конкуренції у сфері державних закупівель; 6) проведення моніторингу державної допомоги суб`єктам господарювання та здійснення контролю за допустимістю такої допомоги для конкуренції.

Частиною 1 статті 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження, в тому числі, розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції; перевіряти суб`єкти господарювання, об`єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції; при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом тощо.

Відповідно до статті 22 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов`язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом. Невиконання розпоряджень, рішень та вимог органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимог уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення тягне за собою передбачену законом відповідальність.

Згідно з частинами 1-3 статті 35 Закону України "Про захист економічної конкуренції" розгляд справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції починається з прийняття розпорядження про початок розгляду справи та закінчується прийняттям рішення у справі.

При розгляді справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України:

збирають і аналізують документи, висновки експертів, пояснення осіб, іншу інформацію, що є доказом у справі, та приймають рішення у справі в межах своїх повноважень;

отримують пояснення осіб, які беруть участь у справі, або будь-яких осіб за їх клопотанням чи з власної ініціативи.

На офіційному веб-сайті Антимонопольного комітету України оприлюднюється інформація про справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Положеннями частини 1 статті 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, зокрема, про накладення штрафу.

Згідно частини 2 статті 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" органи Антимонопольного комітету України оприлюднюють рішення за результатом розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції на офіційному веб-сайті Антимонопольного комітету України протягом 10 робочих днів з дня його прийняття. Рішення підлягає оприлюдненню в повному обсязі, крім інформації, яка визначена інформацією з обмеженим доступом. Інформація з обмеженим доступом має бути виключена або зачорнена чи змінена в інший спосіб, який забезпечує достатній її захист та достатню прозорість щодо обґрунтування органом Антимонопольного комітету України прийнятого рішення.

Згідно частини 2 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов`язковими до виконання. Рішення та розпорядження органу Антимонопольного комітету України набирають чинності з дня їх прийняття.

За змістом частини 3 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" особа, на яку накладено штраф рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Приписами частин 8-9 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що у разі якщо протягом строку, встановленого абзацом першим частини третьої цієї статті, рішення органу Антимонопольного комітету України не виконується, Голова Антимонопольного комітету України, голова територіального відділення Антимонопольного комітету України видає наказ про примусове виконання рішення органу Антимонопольного комітету України, прийнятого за результатами розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, у тому числі про стягнення штрафу.

Наказ Голови Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України про примусове виконання рішення органу Антимонопольного комітету України, прийнятого за результатами розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, у тому числі про стягнення штрафу, є виконавчим документом, який пред`являється до органів державної виконавчої служби для примусового виконання в порядку, визначеному законом.

Згідно статті 25 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", з метою захисту інтересів держави, споживачів та суб`єктів господарювання Антимонопольний комітет України, територіальні відділення Антимонопольного комітету України у зв`язку з порушенням законодавства про захист економічної конкуренції органами влади, юридичними чи фізичними особами подають заяви, клопотання, позови, скарги до суду, в тому числі про стягнення несплаченої у добровільному порядку пені.

Судом установлено, що листом від 16.05.2025 року №126-26.13/04-5495е Антимонопольний комітет України надіслав на адресу відповідача копію рішення від 24.04.2025 року № 173-р, прийнятого за результатами розгляду справи № 126-26.13/54-24 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу, за змістом якого повідомив, що сума штрафу повинна бути перерахована до Державного бюджету на рахунок органу Державного казначейства за місцем реєстрації суб`єкта господарювання як платника податків (код класифікації 21081100 "Адміністративні штрафи та інші санкції") у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

У зазначеному листі позивач повідомив відповідача, що згідно із частиною 5 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу.

Відповідно до частини 1 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" рішення (витяг з нього за вилученням інформації з обмеженим доступом, а також визначеної відповідним державним уповноваженим Антимонопольного комітету України, головою територіального відділення Антимонопольного комітету України інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які брали участь у справі), розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб.

У разі, якщо вручити рішення, розпорядження, немає можливості, зокрема, внаслідок: відсутності фізичної особи за останнім відомим місцем проживання (місцем реєстрації); відсутності посадових осіб чи уповноважених представників суб`єкта господарювання, органу адміністративно-господарського управління та контролю за відповідною юридичною адресою, - рішення, розпорядження органів Антимонопольного комітету України вважається таким, що вручене відповідачу, через десять днів з дня оприлюднення інформації про прийняте рішення, розпорядження в офіційному друкованому органі (газета Верховної Ради України "Голос України", газета Кабінету Міністрів України "Урядовий кур`єр", "Офіційний вісник України", друковані видання відповідної обласної ради за останнім відомим місцем проживання чи місцем реєстрації, юридичної адреси відповідача).

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 257 (листа №126-26.13/04-5495е ) копію рішення позивача було вручено відповідачу 27.05.2025 року.

Суд також звертає увагу, що рішення Антимонопольного комітету України від 24 квітня 2025 року № 173-р "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу", на підставі якого на відповідача накладено штраф у розмірі 22 000,00 гривень було оприлюднено 24.04.2025 на сайті Антимонопольного комітету України https://amcu.gov.ua/npas/pro-porushennia-zakonodavstva-pro-zakhyst-ekonomichnoi-konkurentsii-ta-nakladennia-shtrafu-216.

Згідно частини 3 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Приймаючи до уваги, що накладений на відповідача штраф підлягав сплаті у двомісячний строк з дня отримання рішення, відповідач повинен був сплатити штраф до 28.07.2025 року.

Згідно вимог частини 8 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" протягом п`яти днів з дня сплати штрафу суб`єкт господарювання зобов`язаний надіслати до Антимонопольного комітету України або його територіального відділення документи, що підтверджують сплату штрафу.

Відповідно до частини 1 статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" заявник, відповідач, третя особа мають право повністю або частково оскаржити рішення, розпорядження органу Антимонопольного комітету України, передбачені статтями 36 і 48 цього Закону, до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення, розпорядження. Зазначений строк не підлягає поновленню.

Судом установлено, що накладений позивачем на відповідача штраф у розмірі 22 000,00 гривень ні у добровільному, ні у примусовому порядку відповідачем не сплачено.

Вказані обставини відповідачем не спростовано, належні докази сплати штрафу у матеріалах справи відсутні.

Станом на день розгляду справи по суті рішення Антимонопольного комітету України від 24 квітня 2025 року № 173-р є чинним, доказів оскарження відповідачем рішення позивача у двомісячний строк з дня його одержання, доказів скасування або визнання судом недійсним цього рішення матеріали справи не містять.

У зв`язку з порушенням відповідачем строку сплати штрафу, позивачем на підставі частини 5 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" нараховано пеню у сумі 22 000,00 гривень.

На обґрунтування заявленої вимоги позивач зазначив, що за період з 29.07.2025 (наступний день після двомісячного строку для сплати штрафу) по 16.10.2025 прострочено 80 днів сплати штрафу та розмір пені за один день прострочення сплати штрафу становить:

22 000 х 1,5 % = 330 гривень, де

22 000 - розмір штрафу, накладеного рішенням Комітету;

1,5 % - відсоток від суми штрафу відповідно до ч. 5 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

За 80 днів прострочення сплати штрафу сума пені становить 330 х 80 = 26 400 гривень.

Положеннями частини 5 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено, що за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України. Нарахування пені припиняється з дня прийняття господарським судом рішення про стягнення відповідного штрафу.

Оскільки, згідно із законом розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України, позивачем заявлено вимогу про стягнення пені в межах розміру штрафу, накладеного вищезазначеним рішенням, що становить 22 000,00 гривень.

Приймаючи до уваги встановлену судом обставину несплати відповідачем накладеного штрафу у строк визначений законом, вимога про стягнення пені, нарахованої у зв`язку із простроченням сплати штрафу відповідає чинному законодавству та заявлена правомірно.

Приписами частини 14 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що суми стягнутих штрафів та пені зараховуються до державного бюджету.

Частиною 7 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено, що у разі несплати пені органи Антимонопольного комітету України стягують пеню в судовому порядку.

Перевіривши розрахунок заявленої до стягнення пені, суд дійшов висновку, що розмір пені визначено вірно та позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 22 000,00 гривень є правомірними, обгрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Положеннями частин 1-4 статті 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно вимог 1 статті 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 статті 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог частини 2 статті 76 ГПК України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 77 ГПК України встановлено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені іншими засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом статті 79 ГПК України наявність обставин, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частини 1-2 статті 86 ГПК України).

Дослідивши фактичні обставини справи, що входять до предмету доказування у цій справі та стосуються кваліфікації спірних відносин, суд дійшов висновку, що відповідачем не спростовано позовних вимог, а судом не виявлено на підставі наявних доказів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення з відповідача 22 000,00 гривень пені є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат судом враховано таке.

Відповідно до пункту 12 частини третьої статті 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно вимог статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При зверненні до суду позивачем згідно платіжної інструкції № 1136 від 29.10.2025 року сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 гривень.

Відповідно до вимог пункту 2 частини 1 статті 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приймаючи до уваги, що позовні вимоги задоволені у повному об`ємі, витрати по сплаті судового збору у сумі 2 422,40 гривень покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 13, 86, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства "Бджільнянський спиртовий завод" (23840, Вінницька обл., Гайсинський р-н, село Бджільна, вул. Заводська, будинок 53, ідентифікаційний код юридичної особи 05459140) в дохід загального фонду Державного бюджету України (отримувач: ГУК у м. Києві / Соломян. р-н, код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок UА0026010, код класифікації доходів бюджету - 21081100) пеню у розмірі 22 000,00 (двадцять дві тисячі) гривень.

3. Стягнути з Державного підприємства "Бджільнянський спиртовий завод" (23840, Вінницька обл., Гайсинський р-н, село Бджільна, вул. Заводська, будинок 53, ідентифікаційний код юридичної особи 05459140) на користь Антимонопольного комітету України (03035, місто Київ, вулиця Митрополита Василя Липківського, будинок 45, ідентифікаційний код юридичної особи 00032767) 2 422,40 гривень судових витрат зі сплати судового збору.

4. Видати накази після набрання судовим рішенням законної сили.

5. Згідно з приписами статті 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Відповідно до положень частини 1 статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

7. Примірник судового рішення надіслати сторонам до електронних кабінетів у системі ЄСІТС.

Повне рішення складено 21 січня 2026 р.

Суддя Шамшуріна М.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2,3 - сторонам до електронних кабінетів у системі ЄСІТС.