ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" січня 2026 р. м. Рівне Справа № 918/1097/25

Господарський суд Рівненської області у складі головуючої судді Н.Церковної при секретарі судового засідання І.Шилан, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Боненкамп" до Приватного підприємства "Агро-Експрес-Сервіс" про стягнення заборгованості в сумі 477 814,09 грн.

за участю представника позивача ЛУЦЮК ВОЛОДИМИР ВІКТОРОВИЧ (поза межами зали суду)

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Боненкамп" звернулось до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до відповідача Приватного підприємства "Агро-Експрес-Сервіс" про стягнення заборгованості в сумі 477 814,09 грн. за договором поставки №KIV-21-960-P від 22.01.2021 року.

Стислий виклад позиції позивача .

22 січня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Боненкамп" та Приватним підприємством "Агро-Експрес-Сервіс" було укладено Договір поставки №КТУ-21-960-Р.

Відповідно до п. 1.1. Договору Постачальник зобов`язується поставити та передати у власність Покупцю шини, диски, колеса та їх комплектуючі для транспортних засобів, сільськогосподарської техніки, спецтехніки та мототехніки (надалі іменується - Товар), окремими партіями, відповідно до замовлень Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти та своєчасно оплатити Товар на умовах, визначених у цьому Договорі.

Відповідач зобов`язання за вказаним договором в частині оплаті поставленого товару виконав частково, у зв`язку з чим за останнім рахується заборгованість 362 000,00 грн.

Відповідач відзиву на позовну заяву не подав.

Відповідно до ч.4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

На підставі п.9 ст.165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч.2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами .

Прийняті у справі судові рішення та інші процесуальні дії.

Ухвалою суду від 25.11.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №918/1097/25. Постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання для розгляду справи призначено на 17 грудня 2025 року.

Ухвалою суду від 17.12.2025 розгляд справи судом відкладено на 14.01.2026 року.

Відповідач в судові засідання не з`явився хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що вбачається з довідки про доставку електронного листа.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом. Крім того, ухвали суду надіслано судом до Єдиного державного реєстру судових рішень.

Згідно з ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Зважаючи на те, що явка представників учасників справи у судове засідання 14.01.2026 не визнавалася обов`язковою суд дійшов висновку про можливість проведення судового засідання з розгляду справи по суті без участі представника відповідача.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Заслухавши в судовому засіданні представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

Як зазначено вище по тексту 22.01.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Боненкамп" та Приватним підприємством "Агро-Експрес-Сервіс" було укладено Договір поставки №КТУ-21-960-Р.

Відповідно до п. 1.1. Договору Постачальник зобов`язується поставити та передати у власність Покупцю шини, диски, колеса та їх комплектуючі для транспортних засобів, сільськогосподарської техніки, спецтехніки та мототехніки (надалі іменується - Товар), окремими партіями, відповідно до замовлень Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти та своєчасно оплатити Товар на умовах, визначених у цьому Договорі.

Згідно з п. 7.2. Договору оплата товару Покупцем здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з дати поставки відповідного Товару (з дати, зазначеної у видатковій накладній на Товар) за ціною, що зазначена у такому рахунку або видатковій накладній, якщо інше не передбачено додатковими угодами або специфікаціями.

Свої зобов`язання за Договором Постачальник виконав вчасно і у повній мірі. Позивачем було здійснено поставку товару на суму 5129600,00 грн. за наступними видатковими накладними: №2326 від 04.03.2025 на суму 4667 600,00 грн. (закрита/оплачена Покупцем); №2959 від 14.03.2025 на суму 462 000,00 грн. (частково оплачена Покупцем).

За накладними Позивачем був виставлений спільний (єдиний) рахунок на оплату №1983 від 03.03.2025 на суму 5 129 600,00 грн. (копії додаються до позовної заяви).

Відповідач прийняв товар з вищезазначеними накладними, що підтверджується печаткою та підписом представника.

Оплата товару, поставленого по видатковій накладній №2959 від 14.03.2025 на суму 462 000,00 грн. повинна була відбутися у строк до 13.05.2025 року включно.

Натомість, Відповідач порушив свої зобов`язання та здійснив часткову оплату поставленого товару в розмірі 5 064 2000,00 грн з порушенням строків оплати.

Таким чином, сума основної заборгованості Відповідача по видатковій накладній №2959 від 14.03.2025 складала 362 000,00 грн. (триста шістдесят дві тисячі гривень 00 копійок).

Крім того, умовами Договору передбачено коригування ціни товару у випадку несвоєчасної оплати Покупцем такого товару (партії) та за умови зміни курсу продажу Євро на Українській міжбанківській валютній біржі.

Пунктом 6.1. Договору передбачено, що ціна на Товар встановлюється в національній валюті України - гривнях (з урахуванням податку на додану вартість) і вказується в письмових додатках визначених п. 1.2 цього Договору, у разі їх відсутності - у рахунках і видаткових накладних на кожну окрему партію Товару. При цьому

Сторони домовились, що у разі, якщо після виставлення рахунку і до дати його оплати Покупцем курс продажу Євро на Українській міжбанківській валютній біржі збільшиться більше ніж на 3 (три) відсотки (але не менше курсу продажу Євро на день оплати у Банківській установі Постачальника зазначеного в реквізитах даного Договору), сума, що підлягає сплаті за цим рахунком змінюється пропорційно зростанню зазначеного курсу продажу Євро на день оплати, до моменту фактичної оплати Покупцем вартості всієї партії Товару.

27 жовтня 2025 року Позивач направив Відповідачу вимогу за вих. №94 (копія додається), у якій зазначив, що зважаючи на значний термін прострочення оплати та у зв`язку зі зміною курсу євро за цей же період, сума основного боргу 362 000,00 грн. враховуючи вимоги п. 6.1. Договору зросла на 31 713,87 грн. до 393 713,87 грн.

Відповідно до п. 9.5. Договору у разі прострочення оплати Товару Постачальник має право нарахувати Покупцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення.

Також, згідно з п. 9.6. Договору у випадку прострочення оплати Товару згідно умов цього Договору більше ніж на 1 (один) календарний день, Покупець також сплачує на користь Постачальника відсотки за користування коштами у розмірі 5% річних від суми простроченого платежу за кожен день прострочення оплати, а також штраф у розмірі 10 (десяти) відсотків від суми простроченої заборгованості.

На підставі вказаного Позивачем нараховано Відповідачу пеню у розмірі 73 277,20 грн та відсотки за користування чужими грошовими коштами - 10 823,02 грн.

Норми права, що підлягають до застосування, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів, наведених позивачем.

Наведені обставини стали причиною звернення позивача з позовом до суду та є предметом спору у даній справі. Спірні правовідносини є за своїм змістом майновими, договірними та стосуються постачання товару/продукції за договором поставки. Спірний характер правовідносин базується на тому, що позивач вважає свої права, в частині несвоєчасної поставки товару, порушеними, тому здійснив нарахування штрафних санкцій.

Як унормовано положеннями ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків (господарських зобов`язань).

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України).

Згідно з нормами статті 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України врегульовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У силу вимог частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 536 ЦК України унормовано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положеннями ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з нормами статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідач не подав суду жодних доказів, які б спростовували доводи позивача щодо поставки товару та непогашення заборгованості у розмірі 393 713,87 грн.

Отже, поданими позивачем доказами підтверджуються обставини, що є предметом доказування у даній справі, у свою чергу, відповідач не спростував доводів позивача.

Таким чином, заборгованість у сумі 393713,87 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає стягненню.

Крім основного боргу позивач заявив до стягнення з відповідача 73 277,20 грн пені та 10 823,02 грн процентів за користування грошовими коштами.

Згідно з пунктом 9.5 Договору при простроченні оплати товару покупець зобов`язаний сплати постачальнику суму боргу з урахуванням пені, нарахованої на суму заборгованості, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості простроченої оплати за кожен день її прострочення.

Відповідно до пункту 9.6 Договору у випадку прострочення оплати товару згідно з умовами Договору протягом більше, ніж 10 (десять) календарних днів, покупець також сплачує на користь постачальника відсотки за користування коштами, які повинні бути йому перераховані, у розмірі 5% річних від суми простроченого платежу за кожен день прострочення оплати без обмеження строків її нарахування та звернення до суду за її стягненням.

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

У частині першій статті 546 ЦК України зазначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Перевіривши здійснені позивачем розрахунки, суд дійшов висновку, що вони арифметично вірні.

Оскільки, матеріалами справи підтверджується прострочення виконання зі сторони відповідача обов`язку з оплати отриманого товару, а умовами Договору сторонами погоджено порядок нарахування та розмір пені й процентів за користування грошовими коштами, то є підстави для стягнення з відповідача 73 277,20 грн пені та 10823,02 грн процентів за користування грошовими коштами.

Відповідно до частини першої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За приписами статті 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору слід покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 91, 120, 123, 129, 233, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Приватного підприємства "АГРО-ЕКСПРЕС-СЕРВІС" (, місцезнаходження: 35112, Рівненська область, Млинівський район, с. Ярославичі, вул. Шкільна, буд. 50) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БОНЕНКАМП" (, місцезнаходження: 08114, Київська обл., Бучанський район, с. Стоянка, вул. 21 км Житомирського шосе) основну заборгованість у розмірі 393 713,87 грн, пеню у розмірі 73 277,20грн, відсотки за користування чужими грошовими коштами у розмірі 10 823,02 грн та 5733,76 грн судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повний текст рішення складено та підписано 19.01.2026 року.

Суддя Н.Церковна