ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

27 січня 2026 рокуСправа № 912/177/26

Суддя Господарського суду Кіровоградської області Тимошевська В.В., розглянувши матеріали

за позовом: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛОККАРД", вул. Ельворті, 7, офіс 202, м. Кропивницький, 25002

про стягнення 53 690,00 грн

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою, яка містить вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛОККАРД" про стягнення заборгованості в сумі 53 690,00 грн, з покладенням на відповідача витрат по сплаті судового збору.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України з огляду на таке.

В обґрунтування позовних вимог вказано про невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором № СК9 від 26.01.2024 щодо відпуску товару за оплаченими талонами в кількості 1180 літрів дизпалива на суму 53 690,00 грн.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Правила визначення юрисдикційності відповідної справи встановлені процесуальними законами, якими регламентована предметна та суб`єктна юрисдикція адміністративних, господарських та цивільних судів, це ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 20 Господарського процесуального кодексу України, ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України.

Так, пунктом 1 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказує себе стороною процесу як фізична особа ОСОБА_1 та зазначає про існування з відповідачем господарських правовідносин.

Суд враховує, що кожна фізична особа має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом (стаття 42 Конституції України). Це право закріплено й у статті 50 Цивільного кодексу України, у якій передбачено, що право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур не позбавляється статусу фізичної особи, а набуває до свого статусу фізичної особи нової ознаки - суб`єкта господарювання. Вирішення питання про юрисдикційність спору залежить від того, чи виступає фізична особа - сторона у відповідних правовідносинах - як суб`єкт господарювання, та від визначення цих правовідносин як господарських.

Великою Палатою Верховного Суду вже неодноразово висловлені висновки, зокрема, в її постановах від 19.06.2019 у справі №904/4713/18, від 06.06.2018 у справі №910/16713/15, від 27.06.2018 у справі №749/230/15-ц про те, що самі лише посилання позивача про участь відповідача у спірних взаємовідносинах саме, як фізичної особи-підприємця, а відповідний спір є таким, що виник між суб`єктами господарювання, не можуть бути підставою для розгляду цього спору господарськими судами. Факт здійснення відповідачем господарської, зокрема підприємницької, діяльності, як фізичною особою-підприємцем має бути підтверджений матеріалами справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 був зареєстрований як ФОП 07.08.2008 та згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань 20.06.2013 до реєстру внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за власним рішенням.

Тобто, згідно матеріалів позовної заяви договірні відносини між сторонами виникли коли ОСОБА_1 вже не мав зареєстрованого статусу фізичної особи-підприємця.

До позовної заяви позивач не додає жодного доказу на підтвердження виникнення/наявності у спірних правовідносинах з відповідачем господарських зобов`язань, у тому числі, на підставі укладеного господарського договору.

Так, позивачем взагалі не надано до матеріалів позовної заяви примірника договору № СК9 від 26.01.2024, а специфікації та видаткові накладні підписані позивачем як фізичною особою.

Будь-яких інших доказів (договорів тощо), які б свідчили про існування правовідносин між ТОВ "ЛОККАРД" і ОСОБА_1 як ФОП позивач не надає.

З підстав викладеного, суд дійшов висновку, що справа щодо даного спору не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Згідно зі ст. 175 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства. Про відмову у відкритті провадження у справі постановляється ухвала не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви. Ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі може бути оскаржено. У разі скасування цієї ухвали позовна заява вважається поданою в день первісного звернення до суду. Відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

За змістом ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Враховуючи вищевикладене, позовна заява ОСОБА_1 до ТОВ "ЛОККАРД" про стягнення заборгованості не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства та має розглядатись за правилами цивільного судочинства, що є підставою для відмови у відкритті провадження у справі згідно з п. 1 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" в разі відмови у відкритті провадження у справі сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

Таким чином, для повернення сплаченого судового збору позивачу необхідно подати до суду відповідне клопотання.

Керуючись ст. 4, 20, 175, 234 Господарського процесуального кодексу України, суддя

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛОККАРД" про стягнення 53 690,00 грн.

2. Позовну заяву ОСОБА_1 та додані до неї документи повернути позивачу.

3. Роз`яснити позивачу, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції місцевого загального суду за правилами цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

Копії ухвали надіслати ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 та ТОВ "ЛОККАРД" до електронного кабінету.

Суддя В.В.Тимошевська