РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.01.2026Справа № 910/3262/16 (910/13401/21)

за позовом ОСОБА_1

(ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 )

до Приватного акціонерного товариства «Азовзагальмаш»

(ідентифікаційний код: 13504334)

третя особа Головне управління Державної податкової служби у Донецькій області

(ідентифікаційний код: 44070187)

про зобов`язання нарахування та сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування

у межах справи № 910/3262/16

за заявою Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь»

(ідентифікаційний код: 25605170)

Товариства з обмеженою відповідальністю «Азовська Сталепаливна Компанія»

(ідентифікаційний код: 39758946)

до Приватного акціонерного товариства «Азовзагальмаш»

(ідентифікаційний код: 13504334)

про банкрутство

Суддя Омельченко Л.В.

Без виклику (повідомлення) учасників

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду м. Києва перебуває справа № 910/3262/16 про банкрутство Приватного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» (ідентифікаційний код: 13504334).

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду м. Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» (ідентифікаційний код: 13504334) про зобов`язання нарахування та сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

У результаті автоматизованого розподілу позовну заяву в межах справи № 910/3262/16 було передано судді Паську М.В. для розгляду.

У подальшому, після задоволення самовідводів суддів Паська М.В. та Яковенко А.В., у 2019 році справу про банкрутство Приватного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» (ідентифікаційний код: 13504334) передано на розгляд судді Омельченка Л.В.

Ухвалою суду від 25.11.2025 прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) до Приватного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» (ідентифікаційний код: 13504334) про зобов`язання нарахування та сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах справи № 910/3262/16 про банкрутство Приватного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» (ідентифікаційний код: 13504334); відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін у справі № 910/3262/16 (910/13401/21); постановлено залучити до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору Головне управління Державної податкової служби у Донецькій області (ідентифікаційний код: 44070187).

Судом встановлено, що від відповідача - Приватного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» (ідентифікаційний код: 13504334) відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 не надходило.

Третя особа - Головне управління Державної податкової служби у Донецькій області (ідентифікаційний код: 44070187) своїм правом надати письмові пояснення на позовну заяву не скористалася.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 знаходився у трудових відносинах з ПрАТ «Азовзагальмаш» з 05.01.2011. За цей час роботодавцем нараховувалася та виплачувалася йому заробітна плата, а також сплачувалися страхові внески згідно чинного законодавства.

Так, згідно Індивідуальних відомостей про застраховану особу, долученої позивачем до матеріалів позовної заяви, позивачу були нараховані суми заробітної плати за період липень 2015- грудень 2015 у сумі 47 196,41 грн; за 2016 - 55 788,05 грн; за 2017 - 99 200,23 грн; за 2018 рік - 142 490,52 грн; за 2019 - 241 772,02 грн; за 2020 рік - 130 292,90 грн, проте з цієї заробітної плати відповідачем не було сплачено єдиний соціальний внесок (зазначено в правій частині колонки «НІ»).

У зв`язку з тим, що зазначені вище обставини в подальшому можуть суттєво вплинути на розмір пенсії позивача, 05.04.2018 останній звернувся до Головного управління ДФС у Донецькій області з заявою щодо порушень вимог законодавства при сплаті єдиного внеску до Управління пенсійного фонду України. Листом від 17.04.2018 позивачу було повідомлено про те, що слідчим управлінням фінансових розслідувань ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві до ЄРДР за № 0000015 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 12-1 КК України відносно службових осіб ПрАТ «Азовзагальмаш». Крім того, відділом погашення боргу Маріупольського управління ГУ ДФС у Донецькій області сформована та направлена Вимога про сплату боргу з єдиного внеску. Проте, чи містить сформована вимога відомості відносно позивача, зазначений лист не містить.

Отже, оскільки позивачу, який знаходиться в трудових відносинах з відповідачем, нараховувалась та нараховується по теперішній час заробітна плата, але з цієї заробітної плати Відповідачем не було сплачено єдиний соціальний внесок на позивача, як застрахованої особи, що підтверджується Індивідуальними відомостями про застраховану особу, то позивач ОСОБА_1 уважає це порушенням його прав відповідно до законодавства України на оформлення, призначення та виплату у відповідному розмірі сум пенсій в органах ПФУ, яке вираховується із сум цих страхових внесків, які повинен був відраховувати відповідач, як роботодавець, в Пенсійний фонд України.

У зв`язку з викладеним, позивач просить суд зобов`язати Приватне акціонерне товариство «Азовзагальмаш» (ідентифікаційний код юридичної особи 13504334) нарахувати на суму заробітної плати позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з липня 2015 по грудень 2020 року в розмірі 716 740,13 грн, зазначену в системі персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України, єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та сплатити цю суму єдиного соціального внеску на відповідний рахунок органу доходів і зборів за місцем обліку.

Відповідно до статті 43 Конституції України, кожна особа має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Положеннями статті 67 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; застрахована особа це фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок.

Відповідно до вимог абз. 1 п. 1 ч. 1 ст. 4 вказаного Закону платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами, утому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Нормою абз. 1 п.1 ч.1 ст.7 Закону встановлено, що єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Згідно з ч.2 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких проводиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Абзацом 2 ч. 8 ст. 9 зазначеного Закону визначено, що платники, зазначені у пункті 1частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов`язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з податковим органом за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому, фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 16 Закону встановлено право застрахованої особи вимагати від страхувальника сплати страхових внесків, у тому числі в судовому порядку.

Звертаючись до суду за захистом своїх прав, як особи застрахованої відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», позивач надав довідку за формою ОК-5, з якої вбачається, що у період з липня 2015 року по грудень 2020 року ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з позивачем, однак єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за позивача відповідачем не сплачувався.

Відповідно до вимог абз. 2 ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» саме момент фактичної виплати заробітної плати, є тією обставиною, яка зумовлює виникнення у роботодавця обов`язку зі сплати єдиного соціального внеску.

Крім того, на підтвердження вказаних вище обставин щодо несплати роботодавцем (відповідачем) єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за позивача ОСОБА_1 надав копії відповідей ГУ ДФС у Донецькій області, Мінсоцполітики та ГУ Держпраці у Донецькій області на його звернення щодо неперерахування ПрАТ «Азовзагальмаш» єдиного соціального внеску.

Відповідачем ПрАТ «Азовзагальмаш» доказів нарахування та сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за позивача суду не надано.

Частиною 3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до статті 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, беручи до уваги відсутність спростування вказаних обставин відповідачем, суд вважає, що відповідач не виконав свій обов`язок щодо нарахування та сплати єдиного соціального внеску за ОСОБА_1 у період з липня 2015 року по грудень 2020 року на суму заробітної плати в розмірі 716 740,13 грн, зазначену в системі персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України, тому вимоги позивача є цілком обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Позивач звільнений від сплати судового збору, тому відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у сумі 2 294,00 грн слід віднести на боржника (відповідача), стягнувши його в дохід державного бюджету України.

Враховуючи викладене вище, керуючись статтями 115 - 117 Кодексу Законів про працю України та статтями 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) - задовольнити.

2. Зобов`язати Приватне акціонерне товариство «Азовзагальмаш» (87535, Донецька область, місто Маріуполь, площа Машинобудівельників, 1, ідентифікаційний код: 13504334) нарахувати на суму заробітної плати позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , за період з липня 2015 по грудень 2020 року в розмірі 716 740,13 грн, зазначену в системі персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України, єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та сплатити цю суму єдиного соціального внеску на відповідний рахунок органу доходів і зборів за місцем обліку.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» (87535, Донецька область, місто Маріуполь, площа Машинобудівельників, 1, ідентифікаційний код: 13504334) в дохід Державного бюджету України 2 294,00 грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи протягом двадцяти днів з дня його проголошення до або через відповідні суди. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Повне рішення складено 26.01.2026.

Суддя Л.В. Омельченко