ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
22.01.2026 м. Ужгород Справа № 907/1007/24
про стягнення з відповідача витрат позивача на послуги з утилізації товару та вартості утилізованого товару у загальному розмірі 775663,26 грн через невиконання відповідачем умов договору поставки від 25.08.2022 № 220/2022 щодо прийняття назад (зворотній викуп) поставленого і виведеного з цивільного обігу товару,
про стягнення заборгованості за договором поставки від 25.08.2022 № 220/2022 в загальному розмірі 216551,30 грн,
за участі представників сторін:
від позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) не з`явився,
від відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) - не з`явився;
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи визначено головуючого суддю Сисина С.В., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.11.2024.
2. Ухвалою суду від 02.12.2024 позовну заяву ТОВ «ФОРА» від 20.11.2024 №946 до ТОВ «ТИСА-ЕНЕРДЖІ ГРУП» - залишено без руху. Встановлено позивачу 10 днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви.
Згідно ухвали суду від 09.12.2024 відкрито провадження у справі за позовом ТОВ «ФОРА» до ТОВ «ТИСА-ЕНЕРДЖІ ГРУП» про стягнення з відповідача витрат позивача на послуги з утилізації товару та вартості утилізованого товару у загальному розмірі 1001397,39 грн; ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання у справі на 10 годину 20.01.2025; сторонам встановлені строки на подачу заяв по суті справи.
3. 26.12.2024 через систему «Електронний суд ЄСІТС» від ТОВ «ТИСА-ЕНЕРДЖІ ГРУП», інтереси якого представляє адвокат Ільницький Михайло Петрович (згідно ордеру на надання правничої допомоги серії АО №1155982 від 24.12.2024) надійшла зустрічна позовна заява від 25.12.2024, згідно з якою позивач за зустрічним позовом просить стягнути з відповідача за зустрічним позовом заборгованість за поставлений товар за договором поставки №220/2022 від 25.08.2022 в загальному розмірі 216551,30 грн.
Згідно ухвали суду від 14.01.2025 прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ТОВ «ФОРА» до ТОВ «ТИСА-ЕНЕРДЖІ ГРУП» про стягнення з відповідача витрат позивача на послуги з утилізації товару та вартості утилізованого товару у загальному розмірі 1001397,39 грн через невиконання відповідачем за первісним позовом умов договору поставки від 25.08.2022 №220/2022 щодо прийняття назад (зворотній викуп) поставленого і виведеного з цивільного обігу товару, зустрічну позовну заяву ТОВ «ТИСА-ЕНЕРДЖІ ГРУП» до ТОВ «ФОРА» про стягнення заборгованості за договором поставки від 25.08.2022 № 220/2022 в загальному розмірі 216551,30 грн. Цією ж ухвалою суду вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом.
4. Згідно з рішенням Господарського суду Закарпатської області від 25.11.2025 у справі №907/1007/24 суд відмовив повністю у задоволенні первісного позову, задовольнив зустрічний позов та стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОРА» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТИСА-ЕНЕРДЖІ ГРУП» 216551,30 грн заборгованості за договором поставки від 25.08.2022 № 220/2022 та 2598,62 грн у повернення сплаченого судового збору.
- ухвалити за результатами розгляду справи додаткове рішення;
- розглянути дану заяву без виклику та за відсутності Товариства з обмеженою відповідальністю «ТИСА-ЕНЕРДЖІ ГРУП» та його представника адвоката Ільницького М.П.
6. Відповідно до ч. 1 4 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.
Згідно з ухвалою від 19.12.2025 заяву ТОВ «ТИСА-ЕНЕРДЖІ ГРУП», подану її представником адвокатом Ільницьким М.П. від 01.12.2025 про ухвалення додаткового рішення суд призначив до розгляду в судовому засіданні з викликом сторін на 22 січня 2026 року на 13:30 (поза межами строку, визначеного ч.3 ст. 244 ГПК України, враховуючи призначену відпустку головуючого впродовж періоду з 22.12.2025 по 09.01.2026).
З довідок про доставку електронного листа, які отримані з автоматизованої системи документообігу суду комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду», вбачається, що документ в електронному вигляді «Ст. 234 ГПК Ухвала суду (з призначенням дати)» від 19.12.2025 у справі № 907/1007/24 (суддя Сисин С.В.) було надіслано одержувачам: позивачу за первісним позовом, представнику позивача за первісним позовом та відповідачу за первісним позовом в їх Електронні кабінети. Документ доставлено до електронних кабінетів учасників справи 19.12.2025 о 21:39.
В п.п. 41-42 постанови Верховного Суду від 30.08.2022р. у справі №459/3660/21 викладена правова позиція, що довідка про доставку документа в електронному вигляді до «Електронного кабінету» є достовірним доказом отримання адресатом судового рішення.
Отже, учасники справи належним чином повідомлені про розгляд судом 22.01.2026 заяви відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) про ухвалення додаткового рішення у справі.
7. У судове засідання 22.01.2026 по розгляду заяви відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) ТОВ «ТИСА-ЕНЕРДЖІ ГРУП», поданої його представником адвокатом Ільницьким М.П. від 01.12.2025 про ухвалення додаткового рішення (далі заява) представники сторін у справі №907/1007/24, будучи належним чином повідомлені про день, час і місце судового засідання, не з`явилися.
Згідно приписів ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
За змістом ч. 4 ст. 244 ГПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання по розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення, не перешкоджає розгляду заяви.
За таких обставин, суд розглянув справу по заяві відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) про ухвалення додаткового рішення без участі представників сторін, за наявними у ній матеріалами, яких достатньо для вирішення заяви, враховуючи належне повідомлення сторін про день, час та місце судового засідання, а також враховуючи, що у заяві представник ТОВ «ТИСА-ЕНЕРДЖІ ГРУП» просив розглянути таку заяву без участі означеного товариства і його представника.
8. Так, суд враховує, що у відповідності до ч. 1 - 3 ст. 124 ГПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Частина 8 ст. 129 ГПК України передбачає, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
11. 10.11.2025 від представника відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) - адвоката Ільницького М.П. надійшло клопотання (т.4 а.с.7), в якому ТОВ «ТИСА-ЕНЕРДЖІ ГРУП» просить суд дозволити подання доказів на предмет фактично понесених товариством судових витрат по первісному та зустрічному позовах - протягом 5 днів після ухвалення судового рішення.
Заявник звертає увагу, що акт надання правової (правничої) допомоги від 01.12.2025, підписаний Адвокатським об`єднанням і ТОВ ««ТИСА-ЕНЕРДЖІ ГРУП»», складений таким чином, що формування позиції по первісному та зустрічному позовах є одним невідокремлюваним процесом, що хоча і відрізняється за процесуальним статусом, однак фактично супроводжується оцінкою та поданням пропозицій щодо правозастосування тої самої доказової бази.
Згідно тверджень заяви загальна сума заявлених до відшкодування судових витрат становить 105748,27 грн, включаючи судовий збір у розмірі 3248,27 грн (за подачу зустрічного позову) та гонорар як форма винагороди адвоката у сумі 102500,00 грн, що, на думку відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом), є фактичними та неминучими видатками, зумовленими неналежним виконанням ТОВ «ФОРА» обов`язків за договором поставки від 25.08.2022 №220/2022.
ТОВ «ТИСА-ЕНЕРДЖІ ГРУП» наголошує, що фактичне надання та отримання правової допомоги, її обсяги, а також розмір гонорару адвоката підтверджено належними та допустимими доказами, які долучені до заяви та наявні у матеріалах справи, та звертає увагу, що ні суд, ні учасники провадження не вправі втручатися у договірні відносини клієнта (ТОВ «ТИСА-ЕНЕРДЖІ ГРУП») та адвоката (Адвокатського об`єднання), а до компетенції суду належить оцінка обґрунтованого розміру покладення вказаних витрат на іншу сторону по справі в світлі обґрунтованості таких понесених витрат клієнта.
Заявник вказує, що при визначенні витрат на правову допомогу врахована кількість годин надання правничої допомоги, а також вартість 1 робочої години, яка визначена виходячи із: складності справи; кількості адвокатів, які слід було залучити до її ведення (як в судових засіданнях, так і в ході підготовки письмових позицій); необхідності збору, опрацювання та дослідження великого об`єму доказів; необхідності заявлення зустрічного позову.
У той же час вартість 1 робочої години за надання правничої допомоги, в сукупності, визначена виходячи із досвіду та кваліфікації адвокатів; фінансового стану ТОВ «ТИСА-ЕНЕРДЖІ ГРУП»; значення для ТОВ «ТИСА-ЕНЕРДЖІ ГРУП» цієї справи, в тому числі як великого гравця на ринку легального імпорту нікотиновмісних рідин; становищі ТзОВ «ФОРА» на ринку та в системі економічних та суспільних зноси України.
Щодо цього, ТОВ «ТИСА-ЕНЕРДЖІ ГРУП» акцентує увагу на співмірності витрат на правничу допомогу із фінансовим станом ТОВ «ФОРА», річний дохід якого за 2024 за даними фінансової звітності перевищує дохід заявника більш ніж у 500 разів, що свідчить про відсутність надмірного фінансового обтяження для такої великої торгової мережі. З цього приводу заявник вказує, що ТОВ «ФОРА» є великою торговою мережею та перебуває в індексі «Найкращі підприємства України»; представники ТОВ «ФОРА», залучені до судового провадження інтегровані в штат та структуру такого суб`єкта господарювання; кількість працівників ТОВ «ТИСА-ЕНЕРДЖІ ГРУП» значно менша за кількість працівників ТзОВ «ФОРА», а зобов`язання ТОВ «ТИСА-ЕНЕРДЖІ ГРУП» перед третіми особами - контрагентами, як імпортера, що не здійснює оптову чи роздрібну торгівлю імпортованої продукції, а лише поставляє їх до торгових мереж в цілях реалізації, згідно відомостей «OpenDataBot» та розміщеній на такому веб-сайті фінансовій звітності, практично дорівнюють активам такого господарського товариства
Підсумовуючи викладене, ТОВ «ТИСА-ЕНЕРДЖІ ГРУП» зазначає, що заявлені до відшкодування судові витрати, сукупно по зустрічному та первісному позові в розмірі 105748, 27 грн, є співмірними до розглянутих в судовому розгляді вимог сторін провадження.
13. Судом враховано, що до відзиву на первісний позов від 24.12.2025, відповідач за первісним позовом долучив копію укладеного 30.06.2024 між Адвокатським об`єднанням «АВАЛОНІЯ» (у договорі - об`єднання) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТИСА-ЕНЕРДЖІ ГРУП» (у договорі - клієнт) договору про надання правової (правничої) допомоги №295/1 (далі договір) (т.2 а.с. 81 85).
Згідно з п. 1.1. договору, клієнт доручає, а об`єднання бере на себе зобов`язання надавати усіма законними методами та способами правову (правничу) допомогу клієнту (як суб`єкту підприємницької діяльності включно), згідно переліку визначеного цим договором, у всіх справах, які прямо та/або опосередковано пов`язані із супроводженням діяльності, захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних прав та інтересів клієнта, а клієнт зобов`язується прийняти таку правову (правничу) допомогу та сплатити об`єднанню гонорар (винагороду) за таку надану правову (правничу) допомогу, а також компенсувати фактично понесені витрати пов`язані із її наданням, в порядку, на умовах та у обсязі визначених цим договором.
У п.1.6. договору зазначено, що на підставі його п.п. 1.2 та 1.5.за договором надається така правова допомога: «найменування» - «згідно домовленості, по факту надання правової (правничої) допомоги згідно переліку, вказаного у п.1.2»; «обсяг» - «згідно домовленості, по факту надання правової допомоги», «вартість за одну годину» - «згідно домовленості, по факту надання правової допомоги», «гонорар (винагорода» - «згідно домовленості по факту надання правової допомоги».
Відповідно до п. 1.7. договору, оплата гонорару (винагороди), визначеного в п. 1.6.1. даної угоди, здійснюється по факту надання правової (правничої) допомоги, згідно виставлених об`єднанням актів надання правової допомоги. Оплата гонорару (винагороди) здійснюється незалежно від досягнення позитивного результату, згідно доручення клієнта. Оплата гонорару (винагороди) здійснюється за фактично надану правову (правничу) допомогу.
Згідно з п. 1.8. договору, вартість гонорару (винагороди), яка окреслена в п. 1.6. цього договору, не включає вартість передбачуваних та непередбачуваних витрат, судового збору, адміністративного збору, інших загальнообов`язкових платежів та зборів на користь місцевого та державного бюджетів, які не пов`язані із системою оподаткування об`єднання, витрат пов`язаних із розглядом судових справ та участі в судових засіданнях, зокрема пов`язаних із участю в судових засіданнях в інших адміністративно-територіальних одиницях, населених пунктах, відмінних від місцезнаходження об`єднання, витрат пов`язаних із проведенням експертизи, залучення спеціалістів та експертів, витрат з простою робочого часу, внаслідок очікувань, технічних затримок не з вини об`єднання та/або клієнта, транспортних витрат, витрат на компенсацію вартості паливно-мастильних матеріалів, витрат на проживання та харчування, представницьких та адміністративних витрат об`єднання, адвокатів, осіб визначених п. 1.3. даного договору, нотаріальні витрати, витрати пов`язані із сплатою послуг нотаріуса, нотаріальних контор, платежів, які здійснюються в межах виконавчого провадження, а саме витрат пов`язаних із виконанням судового рішення, виконавчого збору. Вказані витрати відшкодовуються клієнтом окремо, згідно загальних актів надання правничої допомоги та/або окремих актів надання правової допомоги, складених об`єднанням в межах даних договірних відносин. Відшкодування витрат пов`язаних з наданням правової (правничої) допомоги здійснюється незалежно від досягнення позитивного результату, згідно доручення клієнта.
Відповідно до п. 2.1. договору, розмір гонорару (винагороди) та порядок (етапність) його сплати визначається виходячи із положень п.п. 1.2. - 1.9. цього договору.
Згідно з п. 2.2. договору, способом фіксації факту надання правової (правничої) допомоги, за домовленістю сторін, є акт надання правової допомоги. Вказаний акт повинен містити наступні реквізити: (1) дата складення акту: (2) місце складення акту (що є місцезнаходженням об`єднання); (3) найменування (номенклатура) наданої правової (правничої) допомоги; (4) календарний період чи інші часові проміжки (темпоральні рамки) її надання; (5) обсяг (кількість) її надання, інше умовне позначення одиниць наданої правової допомоги, який може бути викладений зокрема в робочих годинах адвокатів та інших працівників об`єднання, у випадках коли це доцільно; (6) вартість однієї одиниці правової (правничої) допомоги, якщо їх можна та доцільно виділити; (7) розмір гонорару (винагороди), який підлягає сплаті; (8) розмір витрат пов`язаних з наданням правової (правничої) допомоги, які підлягають відшкодуванню; (9) короткий звіт про надання правової (правничої) допомоги; (10) банківські реквізити об`єднання для оплати гонорару (винагороди): (11) інші відомості, які об`єднання вважає за необхідне відобразити в такому акті.
Відповідно до п. 2.3. договору, акт надання правової допомоги визначений сторонами як підстава для оплати гонорару (винагороди) об`єднання. Вказаний акт, одночасно, с підставою для оплати гонорару та винагороди, а також є способом фіксації факту надання (прийняття) правової (правничої) допомоги, як послуги. Сторони досягли згоди, що виставлення рахунків в межах даних договірних відносин об`єднанням не здійснюється. Виставлення об`єднанням будь-яких рахунків, за домовленістю сторін, не може розцінюватися як усталена практика ділових відносин та не може бути предметом аргументування необхідності їх складення, виставлення та вручення.
Згідно з п. 2.4. договору, після складення акту надання правової допомоги об`єднанням, такий акт вручається нарочно представнику клієнта/надсилається засобами поштового зв`язку/електронного зв`язку на адресу (реквізити зв`язку) клієнта. Клієнт зобов`язаний розглянути такий акт протягом трьох (3) робочих днів з моменту його отримання (у випадку власноручного отримання), або протягом трьох (3) робочих днів з моменту його надходження на відділення поштового зв`язку, яке обслуговує територію (ділянку) за місцезнаходженням та/або місцем реєстрації клієнта, чи на електронну поштову скриньку клієнта (визначену (надану клієнтом) в даному договорі, або через яку здійснюється ділове листування клієнта та об`єднання). Протягом вказаного строку клієнт зобов`язаний підписати такий акт, або надати письмові зауваження до нього, шляхом їх направлення на один із засобів зв`язку об`єднання. У випадку зволікання клієнта у підписанні акту надання правової допомоги та/або надання зауважень до нього, з пропущенням строку визначеного в даному пункті, акт надання правової допомоги вважається підписаним, а правова (правнича) допомога вважається прийнятою клієнтом, та такою що підлягає оплаті, шляхом перерахування гонорару (винагороди) на банківський рахунок об`єднання на четвертий (4) робочий день з моменту настання однієї із подій визначених у другому (2) реченні даного пункту, в залежності від того яка з подій настала раніше.
Відповідно до п. 2.5. договору, клієнт зобов`язаний протягом двох (2) банківських днів з моменту прийняття правової (правничої) допомоги оплатити гонорар (винагороду) об`єднанню. Сторони досягли згоди застосовувати ст. 534 Цивільного кодексу України при визначенні черговості погашення вимог за грошовими зобов`язаннями сторін.
Згідно з п. 2.6. договору, за домовленістю сторін, оплата об`єднанням витрат, пов`язаних із наданням правової (правничої) допомоги, від імені та в інтересах клієнта, або від власного імені (від імені об`єднання), здійснюється на умовах доручення та/або комісії, тобто на засадах відносин представництва, та не включається до доходу об`єднання.
Об`єднання має право на вчасну та в повному обсязі оплату гонорару (п. 3.1.4. договору).
14. До заяви представника відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) адвоката Ільницького М.П. від 01.12.2025 про ухвалення додаткового рішення долучений акт про надання правової (правничої) допомоги від 01.12.2025, підписаний Адвокатським об`єднанням і ТОВ «ТИСА-ЕНЕРДЖІ ГРУП» (т.4 а.с.67) (далі акт).
Такий акт складений на підставі договору про надання правової (правничої) допомоги №295/1 від 30.06.2024 та згідно вказаного акту Адвокатське об`єднання надало, а клієнт, тобто ТОВ «ТИСА-ЕНЕРДЖІ ГРУП» прийняв наступну правову (правничу) допомогу: послуги по судовому представництву інтересів клієнта, в тому числі щодо складення документів процесуального характеру, в рамках господарської справи №907/1007/24 та господарського провадження №9/907/1007/24, що знаходилися на розгляді в Господарському суді Закарпатської області, як суду першої інстанції, в період з 16.12.2024 по 25.11.2025, що включає:
- оцінку матеріалів справи, вивчення позовної заяви; - підготовку відзиву та зустрічного позову;
- опрацювання відзиву на зустрічну позовну заяву; - опрацювання відповіді на відзив;
- збір доказів та подання показів свідка, підготовка клопотання про долучення таких до матеріалів справи;
- опрацювання відеозаписів, наданих ТОВ «ФОРА»;
- збір додаткових доказів за адресою офісу клієнта;
- підготовка заперечень на відповідь на відзив;
- участь в судовому засіданні 20.01.2025;
- підготовка відповіді на відзив по зустрічному позову;
- участь в судовому засіданні 10.02.2025;
- участь в судовому засіданні 05.03.2025;
- участь в судовому засіданні 16.04.2025;
- збір додаткових доказів за адресою офісу клієнта, їх оцінка;
- підготовка процесуального документу реагування на зменшення позовних вимог по первісному позову;
- подання додаткових доказів, обґрунтування поновлення процесуального строку на їх прийняття;
- участь в судовому засіданні 21.05.2025;
- участь в судовому засіданні 05.09.2025 (не відбулося з незалежних від об`єднання та його адвокатів причин);
- участь в судовому засіданні 09.10.2025;
- участь в судовому засіданні 10.11.2025;
- участь в судовому засіданні 24.11.2025, участь в судових дебатах, підсумування позиції клієнта по справі.
У розділі акту «обсяги (кількість)» наданої правової допомоги щодо усіх наведених вище послуг в межах справи №907/1007/24 вказано «в сукупності по справі 20 робочих годин 30 хвилин правничої адвокатів АО «АВАЛОНІЯ» (адвокати Ільницький М.П. та Глеба П.О.), із них 7 робочих годин 30 хвилин по зустрічному позову та 13 робочих годин по первісному позову».
Згідно з п.2 акту про надання правової допомоги від 01.12.2025, клієнт зобов`язується перерахувати на поточний (банківський) рахунок Адвокатського об`єднання гонорар (винагороду) за надання правової допомоги у справі №907/1007/24, а саме: пов`язаної із розглядом справи в суді першої інстанції в сумі 102500,00 грн з ПДВ, не пізніше 5-ого банківського дня з моменту складання цього акту, з правом дострокової сплати.
15. Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з ч. 3 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
У відповідності до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
В силу ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 ГПК України).
Суд зазначає, що судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи (до такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у п. 49 постанови від 27.11.2019 у справі № 242/4741/16-ц).
Відповідно до ч. 1 - 4 ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Як встановлюють положення ч. 1, 4 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
16. Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правничої допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правничої допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги (ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
За п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Дія вказаного закону поширюється тільки на осіб, які є адвокатами.
Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
17. Відповідно до ст. 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст. 16 ГПК України).
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Водночас вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача заявленої суми витрат на професійну правову допомогу, суд, із урахуванням фактичних обставин даної справи, бере до уваги наступне.
Як передбачено ч. 4 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Застосовуючи критерій співмірності витрат на оплату послуг адвоката, суд повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених як у ч. 4 ст. 126 ГПК України, так і в ч. 5-7 ст. 129 ГПК України.
Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Здійснивши правовий аналіз норм ст. 126 та 129 ГПК України, можна дійти висновку про те, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, суд:
1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у ч. 4 ст. 126 ГПК України (а саме співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;
2) з власної ініціативи, не розподіляти такі витрати повністю або частково та покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення, керуючись критеріями, що визначені ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно із попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).
Тобто критерії, визначені ч. 4 ст. 126 ГПК України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами ч. 4 ст. 129 цього Кодексу. Водночас критерії, визначені ч. 5 ст. 129 ГПК України, враховуються для здійснення безпосередньо розподілу всіх судових витрат, пов`язаних із розглядом справи.
Отже, під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд може з власної ініціативи застосовувати критерії, що визначені у ч. 5-7 ст. 129 ГПК України.
Водночас таке застосовування не є тотожним застосовуванню судом критеріїв, визначених у ч. 4 ст. 126 ГПК України, де обов`язковою умовою є наявність клопотання іншої сторони.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 12.01.2023 у справі №908/2702/21.
Також відповідно до усталеної практики Верховного Суду суд, вирішуючи питання про судові витрати та своєчасність подання доказів понесених додаткових витрат на професійну правничу допомогу, повинен враховувати, що:
- не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат, а тому, вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, від 16.11.2022 у справі №922/1964/21, постанова Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02.02.2024 у справі №910/9714/22);
- при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №927/237/20, постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16, від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15-ц);
- суд зобов`язаний оцінити розмір адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15-ц).
Ті самі ж критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (п. 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п.п. 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02.02.2024 у справі №910/9714/22, у додаткових постановах Верховного Суду від 20.05.2019 у справі №916/2102/17, від 25.06.2019 у справі №909/371/18, та у постановах від 05.06.2019 у справі №922/928/18, від 30.07.2019 у справі №911/739/15 та від 01.08.2019 у справі №915/237/18).
Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду необхідно дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (такий висновок міститься в п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц та в п. 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18).
18. Господарський суд, розподіляючи витрати на професійну правничу допомогу, виснує, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі, адже цей розмір має бути не лише доведений, а документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат та пропорційним розміру витрат до предмета спору.
З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку про часткову необґрунтованість заяви відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) про стягнення з позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) витрат на професійну правничу допомогу в загальному у розмірі 102500 грн під час розгляду даної справи і такі висновки судом зроблені з урахуванням такого.
Зокрема, вказавши в акті, що обсяг наданих послуг у сукупності по справі становить 20 робочих годин 30 хвилин правничої адвокатів АО «АВАЛОНІЯ» (адвоката Ільницького М.П. та Глеби П.О.), із них 7 робочих годин 30 хвилин по зустрічному позову та 13 робочих годин по первісному позову та навівши перелік наданих послуг з правової допомоги (підготовка відзиву, зустрічного позову, участь у судових засіданнях тощо), Адвокатським об`єднанням не зазначено кількість витраченого часу по кожній із наданій послуг з надання правової допомоги та вартість кожного виду правової допомоги окремо. Також із заяви та з акту не вбачається, яким чином Адвокатським об`єднанням розмежована кількість витраченого часу по зустрічному позову - 7 робочих годин 30 хвилин і по первісному позову - 13 робочих годин, тим більше враховуючи, що після відкриття провадження у справі згідно ухвали від 09.12.2024, подачі ТОВ «ТИСА-ЕНЕРДЖІ ГРУП» відзиву на первісний позов від 24.12.2024 та подачі товариством 25.12.2024 зустрічного позову, відповідно до ухвали суду від 14.01.2025 вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом.
При цьому, у заяві ТОВ «ТИСА-ЕНЕРДЖІ ГРУП» зазначає, що акт надання правової (правничої) допомоги від 01.12.2025, підписаний Адвокатським об`єднанням і товариством складений таким чином, що формування позиції по первісному та зустрічному позовах є одним невідокремлюваним процесом та супроводжується оцінкою та поданням пропозицій щодо правозастосування тої самої доказової бази. Отже, зазначивши про формування єдиної позиції по первісному та зустрічному позовах з посиланням на одну і цю ж доказову базу, відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) у той же час без обґрунтування на окремі види наданої правової допомоги не розмежовує час надання правової допомоги по первісному та зустрічному позовах.
20. Щодо зазначених в акті наданих послуг у виді «оцінка матеріалів справи, вивчення позовної заяви», то суд зазначає, що така оцінка матеріалів та вивчення позовної заяви у справі є складовими частинами єдиного процесу щодо підготовки, складання та подання відзиву на позовну заяву та зустрічного позову.
Аналогічно зазначена в акті послуга «підготовка відповіді на відзив по зустрічному позову» включає у себе «опрацювання відзиву на зустрічну позовну заяву», а тому таке опрацювання є складовою частиною підготовки відповіді на відзив на зустрічний позов.
21. З приводу зазначення двічі в акті «збір додаткових доказів за адресою офісу клієнта і їх оцінка», суд відзначає, що збір, аналіз, вивчення і дослідження документів, якими доказово обґрунтована позиція сторони у спорі, є необхідною передумовою для складання відповідної заяви по суті справи (відповіді на відзив, позовної заяви), а отже, і складовою послуг з її підготовки та оформлення, а відтак, витрати в цій частині відшкодуванню за рахунок іншої сторони не підлягають.
Щодо цього, суд зазначає, що відповідно до ч.ч.2 і 3 ст. 80 ГПК України відповідач повинен подати суду докази разом з поданням відзиву, а позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.
Згідно з ухвалою суду від 22.05.2025 задоволено клопотання представника відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) - адвоката Ільницького М.П. про долучення доказів та поновлення строку для їх подання від 21.05.2025; поновлено строк на подання доказів згідно клопотання від 21.05.2025 та долучено до матеріалів справи копії роздруківок листування ТОВ «ТИСА-ЕНЕРДЖІ ГРУП» та ТОВ «ФОРА» з онлайн-сервісу електронного документообігу «ВЧАСНО».
Аналогічно ухвалою суду від 17.06.2025 задоволено клопотання представника відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) - адвоката Ільницького М.П. від 13.06.2025 про долучення доказів та поновлення строку для їх подання; поновлено строк на подання доказів згідно цього клопотання та долучено до матеріалів справи копію листа ТОВ «ТИСА-ЕНЕРДЖІ ГРУП» до ТОВ «ФОРА» від 11.07.2024 за №349 (отриманого з онлайн-сервісу електронного документообігу «ВЧАСНО»).
Отже, з цього приводу суд наголошує, що подані ТОВ «ТИСА-ЕНЕРДЖІ ГРУП» докази згідно із клопотаннями представника відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) - адвоката Ільницького М.П. про долучення доказів та поновлення строку для їх подання від 21.05.2025 та від 13.06.2025 не були подані таким учасником справи відповідно до ч.2 і 3 ст.80 ГПК України разом із першими заявами по суті справи (разом із відзивом на первісний позов та із зустрічною позовною заявою), а тому відсутні підстави стягувати з ТОВ «ФОРА» витрати ТОВ «ТИСА-ЕНЕРДЖІ ГРУП» на «подання додаткових доказів, обґрунтування поновлення процесуального строку на їх прийняття», про які зазначено в акті надання правової допомоги.
22. Водночас відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21, що підтриманий Верховним Судом у постановах від 10.11.2023 у справі №911/1546/22, від 06.08.2024 у справі №913/162/22, ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: - фіксованого розміру, - погодинної оплати. Вказані форми відрізняються порядком обчислення при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається ч. 1 ст. 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність як "форма винагороди адвоката", але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
А тому з приводу зазначених в акті наданих послуг з правової допомоги розрахунку витрат на правову допомогу адвокатів Адвокатського об`єднання у розмірі 5000 грн за одну одиницю (тобто за одну годину), про що також вказувалося у поданому до суду відзиві від 24.12.2025 на первісну позовну заяву та у зустрічній позовній заяві від 25.12.2024, то суд звертає увагу, що така вартість послуг з правової допомоги не передбачена договором про надання правової допомоги №295/1 від 30.06.2024, у п. 1.6 якого вказано, що «вартість за одну одиницю є згідно домовленості, по факту надання правової (правничої допомоги)».
До заяви про ухвалення додаткового рішення, як і до матеріалів справи не долучено додаткової угоди до договору про надання правової допомоги №295/1 від 30.06.2024, інших документів (крім акту надання правової допомоги), з яких би вбачалося, що АО «Авалонія» та ТОВ «ТИСА-ЕНЕРДЖІ ГРУП» узгодили між собою на час розгляду справи (зокрема, на час подачі відповідачем за первісним позовом (позивачем за зустрічним позовом) перших заяв по суті справи) і до складання акту про надання правової допомоги вартість наданих Адвокатським послуг за одну годину, зокрема у розмірі 5000 грн
23. Суд окремо зазначає, що зазначена в акті надання правової допомоги вартість правової допомоги у суді першої інстанції у розмірі 5000 грн за одну годину (тим більше по усіх видах послуг без їх розмежування), на переконання суду, є завищеною, з урахуванням того, що зазначена вартість послуг Адвокатського об`єднання за одну годину перевищує половину мінімального розміру заробітної плати за один місяць, який встановлений з 01.01.2025 у розмірі 8000 гривень відповідно до ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік».
24. Суд звертає увагу на не долучення до заяви і до матеріалів справи документів, які свідчать про здійснену ТОВ «ТИСА-ЕНЕРДЖІ ГРУП» оплату Адвокатському об`єднання за послуги з правової допомоги згідно акту надання правової допомоги від 01.12.2025.
У той же час, відповідно до п. 2.5. договору, клієнт зобов`язаний протягом двох (2) банківських днів з моменту прийняття правової (правничої) допомоги оплатити гонорар (винагороду) об`єднанню.
Згідно з п. 2 акту про надання правової допомоги від 01.12.2025, клієнт зобов`язується перерахувати на поточний (банківський) рахунок Адвокатського об`єднання гонорар (винагороду) за надання правової допомоги у справі №907/1007/24, а саме: пов`язаної із розглядом справи в суді першої інстанції в сумі 102500,00 грн з ПДВ, не пізніше 5-ого банківського дня з моменту складання цього акту, з правом дострокової сплати.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчить про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Водночас, згідно з правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладеною в постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
З цього приводу суд зазначає про не долучення до заяви про ухвалення додаткового рішення, як і до матеріалів справи як доказів оплати ТОВ «ТИСА-ЕНЕРДЖІ ГРУП» Адвокатському об`єднання за надані послуги з правової допомоги згідно акту надання правової допомоги від 01.12.2025, так і договору, з якого би достовірно вбачалося, що АО «Авалонія» та ТОВ «ТИСА-ЕНЕРДЖІ ГРУП» узгодили між собою саме такий розмір витрат на правову допомогу, який зазначений у акті від 01.12.2025, у межах справи №907/1007/24.
У постанові від 14.12.2023 у справі №916/1629/22 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду зазначив, що поняття істотного перевищення суми судових витрат, заявленої до відшкодування, над сумою судових витрат, заявленою в попередньому (орієнтовному) розрахунку, є оціночним і залежить від конкретних обставин справи, оцінка яких є повноваженням перш за все судів першої та апеляційної інстанцій.
Зокрема, у постанові від 14.12.2023 у справі №916/1629/22 зазначено, що твердження позивача у даній справі, що щодо порушення судами норм ч. 6 ст. 129 ГПК України, яка визначає, що якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат у частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку, Верховний Суд відхиляє, оскільки поняття істотно перевищення суми, заявленої в попередньому (орієнтовному) розрахунку, є оціночним і залежить від конкретних обставин справи, оцінка яких є повноваженням перш за все судів першої та апеляційної інстанції.
У заяві ТОВ «ТИСА-ЕНЕРДЖІ ГРУП» відповідно до ч.6 ст. 129 ГПК України не навело істотних обставин, з посиланням на які, відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) доводив би, що при подачі відзиву на первісний позов та зустрічного позову він не міг передбачити у подальшому значні, заявлені ним до стягнення витрати на правову допомогу, які більше ніж удвічі перевищують їх орієнтовний розмір, зазначений у перших заявах по суті справи. Щодо цього, у заяві лише зазначено, що кількість витрачених на даний «кейс» (тобто на дану справу) адвокатами АО «АВАЛОНІЯ» робочих годин виправдано зріс, оскільки справа виявилася складною та багатошаровою.
Суд не враховує такі доводи ТОВ «ТИСА-ЕНЕРДЖІ ГРУП» як такі, що свідчать про зміну обставин, які виникли після подачі відзиву на первісний позов та зустрічного позову та можуть свідчити, що відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) не міг передбачити таких витрат на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку (тим більше, що інших аргументів з цього приводу заявник не навів), так як після відкриття провадження у справі згідно ухвали від 09.12.2024 та об`єднання вимог за первісним та зустрічним позовом згідно ухвали від 14.01.2025, у подальшому в справі не змінювався предмет і підстави позову; надані ТОВ «ФОРА» процесуальні документи у справі після подачі ТОВ «ТИСА-ЕНЕРДЖІ ГРУП» перших заяв по суті справи не потребували вивчення додаткових джерел права, законодавства, що регулює спірні правовідносини у справі; а на час подачі перших заяв по суті справи із орієнтовними витратами на правову допомогу для ТОВ ««ТИСА-ЕНЕРДЖІ ГРУП»» мало бути зрозумілим обсяг досліджених доказів з урахуванням, що розгляд справи здійснювався у загальному позовному провадженні із врахуванням об`єднаного первісного та зустрічного позову.
26. Не грунтуються на приписах ч. 5 ст. 129 ГПК України доводи ТОВ «ТИСА-ЕНЕРДЖІ ГРУП» про співмірність заявлених витрат на правничу допомогу із фінансовим станом ТОВ «ФОРА», річний дохід якого за 2024 за даними фінансової звітності перевищує дохід заявника більш ніж у 500 разів (що свідчить про відсутність надмірного фінансового обтяження для такої великої торгової мережі), наявність у структурі ТОВ «ФОРА» залучених до судового провадження працівників, кількість яких значно більша, ніж кількість ТОВ «ТИСА-ЕНЕРДЖІ ГРУП» та доводи відповідача за первісним позовом про те, що його зобов`язання перед контрагентами практично дорівнюють активам такого господарського товариства.
Щодо цього суд наголошує, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.01.2022 у справі №911/2737/17).
27. При визначенні розміру витрат відповідача за зустрічним позовом (позивача за первісним позовом) на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню з ТОВ «ФОРА», суд враховує відсутність клопотання позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, незважаючи на те, що в ухвалі від 19.12.2025 суд звертав увагу відповідача на приписи ч. 6 ст. 126 ГПК України, згідно з якою відповідач вправі подати таке клопотання, заявивши та обґрунтувавши неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу.
29. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат у частині відшкодування сплаченого судового збору за подання зустрічної позовної заяви, суд зазначає, що згідно квитанції ID: 1272-1471-1528-3104 від 25.12.2024 при подачі зустрічного позову, який поданий ТОВ ««ТИСА-ЕНЕРДЖІ ГРУП»» через підсистему «Електронний суд ЄСІТС» про стягнення заборгованості за договором поставки від 25.08.2022 № 220/2022 в загальному розмірі 216551,30 грн, відповідачем за первісним позовом (позивачем за зустрічним позовом) було сплачено судовий збір у сумі 3248,27 грн.
При ухваленні рішення від 25.11.2025 суд вирішив стягнути з ТОВ «ФОРА» на користь ТОВ «ТИСА-ЕНЕРДЖІ ГРУП» 2598,62 грн у повернення сплаченого судового збору, з урахуванням того, що зустрічний позов був поданий в електронній формі, а тому відповідно до ч.3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Іншими словами судом враховано, що при подачі зустрічного позову, який поданий ТОВ ««ТИСА-ЕНЕРДЖІ ГРУП»» через систему «Електронний суд» про стягнення заборгованості за договором у 216551,30 грн, відповідачем за первісним позовом (позивачем за зустрічним позовом) мав бути сплачений судовий збір у розмірі 2598,62 грн, який був стягнутий з ТОВ «ФОРА» згідно з рішенням від 25.11.2025.
30. Статтею 7 Закону України «Про судовий збір» врегульовано загальні питання повернення сплачених сум судового збору, в тому числі визначено підстави такого повернення, яке здійснюється за ухвалою суду.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
Частина 2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» передбачає, що у випадках, установлених п. 1 ч. 1 цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.
Виходячи із системного аналізу норм ГПК України та Закону України «Про судовий збір» питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується господарським судом за результатами розгляду відповідних матеріалів за наявності клопотання сторони чи іншого учасника судового процесу про повернення суми судового збору.
А тому різниця ТОВ «ТИСА-ЕНЕРДЖІ ГРУП» щодо сплаченого ним судового збору в сумі 3248,27 грн і судового збору в розмірі 2598,62 грн, який був стягнутий з ТОВ «ФОРА» згідно рішення від 25.11.2025, яка становить 649,65 грн, може бутим повернута ТОВ «ТИСА-ЕНЕРДЖІ ГРУП» за його клопотанням.
Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 2, 13, 42, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 80, 123, 126, 129, 221, 236, 238, 240, 244, 252, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд
В іншій частині заявленої до стягнення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, а також стягнення сплаченого судового збору - відмовити.
Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
На підставі ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду, згідно з ч. 1 ст. 256 ГПК України, подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду.

Суддя С.В. Сисин