РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.01.2026Справа № 910/6676/25

За позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «БОСНА ЕЛ ДЖІ»

про стягнення 73 698, 89 грн

Суддя Карабань Я.А.

Секретар судових засідань Рєпкіна Ю.Є.

представники учасників справи:

від позивача: Качкурова С.В.;

від відповідача: не з`явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (надалі позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «БОСНА ЕЛ ДЖІ» (надалі-відповідач) про стягнення суми грошових коштів у розмірі 88 428,97 грн, з яких: 11 316,44 грн заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії за період з 11.2019 по 10.2021, 53 199,61 грн заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії за період з 11.2021 по 03.2025, 1 357,58 грн заборгованість за абонентське обслуговування для послуги з постачання теплової енергії за період з 11.2019 по 10.2021, 712,80 грн заборгованість за абонентське обслуговування для послуги з постачання теплової енергії за період з 11.2021 по 03.2025, 16 683,30 грн інфляційні втрати, 4 226,16 грн 3% річних та 955,09 грн пеня.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі № 910/6676/25. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

01.07.2025 від представника позивача надійшла заява, на виконання вимог ухвали суду, а також письмове підтвердження, що ціна позову не змінилась.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.07.2025 розгляд справи №910/6676/25 постановлено здійснювати у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 03.09.2025. У порядку ст.74 ГПК України витребувано у позивача нормативно-правове обґрунтування.

27.08.2025 від представника позивача надійшла заява про зміну позовних вимог, з урахуванням якої позивач просить суд стягнути з відповідача:

- 11 316, 44 грн заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії за період з 11.2019 по 10.2021, 6 109, 58 грн інфляційних втрат та 1 503, 61 грн 3% річних;

- 39 229, 00 грн заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії за період з 11.2021 по 03.2025, 11 039, 58 грн інфляційних втрат, 2 827, 11 грн 3% річних та 39, 25 грн пеня;

- 896, 84 грн заборгованість за абонентське обслуговування для послуги з постачання теплової енергії за період з 11.2021 по 03.2025;

- 429, 80 грн заборгованість за абонентське обслуговування для послуги з постачання гарячої води за період з 11.2021 по 03.2025;

- 418, 88 грн заборгованість за плату внесків за обслуговування будинкового вузла комерційного обліку комунальної послуги з постачання теплової енергії за період з 03.2020 по 05.2025.

Також 27.08.2025 від представника позивача надійшла заява про закриття провадження у справі, з урахуванням якої позивач просить суд стягнути з відповідача:

- 11 316, 44 грн заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії за період з 11.2019 по 10.2021, 6 109, 58 грн інфляційних втрат та 1 503, 61 грн 3% річних;

- 39 229, 00 грн заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії за період з 11.2021 по 07.2025, 11 039, 58 грн інфляційних втрат, 2 827, 11 грн 3% річних та 39, 25 грн пеня;

- 896, 84 грн заборгованість за абонентське обслуговування для послуги з постачання теплової енергії за період з 11.2021 по 07.2025;

- 429, 80 грн заборгованість за абонентське обслуговування для послуги з постачання гарячої води за період з 11.2021 по 07.2025;

- 418, 88 грн заборгованість за плату внесків за обслуговування будинкового вузла комерційного обліку комунальної послуги з постачання теплової енергії за період з 03.2020 по 07.2025.

Крім цього, 27.08.2025 від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, разом із клопотанням про поновлення строку на його подання.

У підготовче засідання 03.09.2025 з`явилась представник позивача, представник відповідача у засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення засідання повідомлявся належним чином. Суд протокольною ухвалою задовольнив клопотання позивача про поновлення строку на подання доказів, поновив позивачу строк на подання доказів та долучив подані 26.08.2025 докази, які надійшли до суду 27.08.2025 до матеріалів справи. Крім цього, суд протокольною ухвалою продовжив строк підготовчого на 30 днів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.09.2025 відкладено підготовче засідання на 07.10.2025.

25.09.2025 від представника позивача надійшла заява про продовження встановленого судом процесуального строку для надання обґрунтованого розрахунку заборгованості за договором на постачання теплової енергії від 19.12.2019.

У підготовче засідання 07.10.2025 з`явилась представник позивача, представник відповідача у засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення засідання повідомлявся належним чином. Суд протокольною ухвалою задовольнив заяву позивача від 25.09.2025 про продовження строку для надання обґрунтованого розрахунку за договором на постачання теплової енергії та продовжив позивачу вказаний строк до 14.10.2025.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.10.2025 відкладено підготовче засідання на 14.10.2025.

13.10.2025 від представника позивача заява про уточнення позовних вимог, з урахуванням якої позивач просить суд стягнути з відповідача:

- 11 224, 82 грн заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії за період з 11.2019 по 10.2021, 6 109, 58 грн інфляційних втрат та 1 503, 61 грн 3% річних;

- 38 889, 14 грн заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії за період з 11.2021 по 03.2025, 11 039, 58 грн інфляційних втрат, 2 827, 11 грн 3% річних та 39, 25 грн пеня;

- 896, 84 грн заборгованість за абонентське обслуговування для послуги з постачання теплової енергії за період з 11.2021 по 03.2025;

- 429, 80 грн заборгованість за абонентське обслуговування для послуги з постачання гарячої води за період з 11.2021 по 03.2025;

- 418, 88 грн заборгованість за плату внесків за обслуговування будинкового вузла комерційного обліку комунальної послуги з постачання теплової енергії за період з 03.2020 по 05.2025.

Також 13.10.2025 від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів, поданих на виконання вимог ухвали суду.

14.10.2025 від представника позивача надійшла заява про закриття провадження у справі, з урахуванням якої позивач просить суд стягнути з відповідача:

- 11 224, 82 грн заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії за період з 11.2019 по 10.2021, 6 109, 58 грн інфляційних втрат та 1 503, 61 грн 3% річних;

- 38 889, 14 грн заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії за період з 11.2021 по 07.2025, 11 039, 58 грн інфляційних втрат, 2 827, 11 грн 3% річних та 39, 25 грн пеня;

- 896, 84 грн заборгованість за абонентське обслуговування для послуги з постачання теплової енергії за період з 11.2021 по 07.2025;

- 429, 80 грн заборгованість за абонентське обслуговування для послуги з постачання гарячої води за період з 11.2021 по 07.2025;

- 418, 88 грн заборгованість за плату внесків за обслуговування будинкового вузла комерційного обліку комунальної послуги з постачання теплової енергії за період з 03.2020 по 07.2025.

У підготовче засідання 14.10.2025 з`явилась представник позивача, представник відповідача у засідання не з`явився, у суду відсутні відомості належного повідомлення останнього про дату, час та місце проведення засідання. Суд протокольною ухвалою у порядку ст.74 ГПК України, витребував у позивача детальний розрахунок заявлених до стягнення сум у формі зведеної таблиці.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.10.2025 відкладено підготовче засідання на 04.11.2025.

03.11.2025 від представника позивача надійшло клопотання про продовження встановленого судом процесуального строку для надання детального розрахунку заборгованості.

У підготовче засідання 04.11.2025 з`явилась представник позивача, представник відповідача у засідання не з`явився, у суду відсутні відомості належного повідомлення останнього про дату, час та місце проведення засідання. Суд протокольною ухвалою у порядку ст.74 ГПК України, витребував у позивача документальне обґрунтування, детальний розрахунок заявлених до стягнення сум у формі зведеної таблиці та вихідні дані.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.11.2025 відкладено підготовче засідання на 19.11.2025.

17.11.2025 від представника позивача надійшли заява про збільшення/зменшення позовних вимог та клопотання про закриття провадження в частині позовних вимог, з урахуванням яких позивач просить суд стягнути з відповідача 73 698, 89 грн, з яких:

- 12 411, 22 грн заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії за період з 11.2019 по 10.2021, 6 331, 63 грн інфляційних втрат та 1 563, 26 грн 3% річних;

- 38 889, 14 грн заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії за період з 11.2021 по 03.2024, 10 137, 03 грн інфляційних втрат, 2 608, 84 грн 3% річних та 39, 25 грн пеня;

- 869, 84 грн заборгованість за абонентське обслуговування для послуги з постачання теплової енергії за період з 11.2021 по 03.2024;

- 429, 80 грн заборгованість за абонентське обслуговування для послуги з постачання гарячої води за період з 11.2021 по 03.2024;

- 418, 88 грн заборгованість за плату внесків за обслуговування будинкового вузла комерційного обліку комунальної послуги з постачання теплової енергії за період з 03.2020 по 03.2024.

У підготовче засідання 19.11.2025 з`явилась представник позивача, представник відповідача у засідання не з`явився, у суду відсутні відомості належного повідомлення останнього про дату, час та місце проведення засідання. У підготовчому засіданні представник позивача заявила клопотання про долучення до матеріалів справи докази направлення відповідачу заяви про закриття провадження у справі в частині позовних вимог та заяви про збільшення позовних вимог від 17.11.2025, яке суд протокольною ухвалою задовольнив. Також у підготовчому засіданні представник позивача просила суд залишити без розгляду попередні заяви про зміну позовних вимог і закриття провадження в справі та прийняти до розгляду заяви про збільшення/зменшення позовних вимог від 17.11.2025 та закриття провадження у справі від 17.11.2025. Суд протокольною ухвалою залишив без розгляду заяву позивача про зміну позовних вимог від 27.08.2025 та заяву про закриття провадження у справі від 27.08.2025. Крім цього, суд протокольною ухвалою задовольнив клопотання позивача від 27.08.2025 про долучення документів до матеріалів справи та долучив подані позивачем 27.08.2025 документи до матеріалів справи. Також суд протокольною ухвалою відмовив у задоволенні заяви позивача про закриття провадження в справі від 13.10.2025. Суд протокольною ухвалою залишив без розгляду заяву позивача про уточнення позовних вимог від 13.10.2025 та задовольнив клопотання позивача від 13.10.2025 про долучення документів до матеріалів справи та долучив подані 13.10.2025 позивачем документи до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.11.2025 задоволено клопотання позивача про закриття провадження у частині позовних вимог від 17.11.2025 та закрито провадження у справі № 910/6676/25 у частині: стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії у розмірі 14 310,47 грн, пені у розмірі 915,84 грн, інфляційної складової боргу у розмірі 436,69 грн, 3% річних у розмірі 91,71 грн; стягнення плати за абонентське обслуговування послуги з постачання теплової енергії у розмірі 487,73 грн; стягнення послуги за абонентське обслуговування послуги з постачання гарячої води у розмірі 283,00 грн, у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Крім цього, у підготовчому засіданні 19.11.2025 суд протокольною ухвалою прийняв заяву позивача про збільшення/зменшення позовних вимог від 17.11.2025 та подальший розгляд справи постановив здійснювати з її урахуванням. Також суд протокольною ухвалою зобов`язав позивача надати розрахунки заборгованості.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.11.2025 відкладено підготовче засідання в справі на 03.12.2025.

01.12.2025 від представника позивача, на виконання вимог ухвали суду, надійшли витребувані судом документи.

У підготовче засідання 03.12.2025 з`явилась представник позивача, представник відповідача в засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення підготовчого засідання повідомлявся належним чином. Суд протокольною ухвалою задовольнив клопотання позивача про долучення документів до матеріалів справи та долучив подані позивачем 01.12.2025 документи до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.12.2025 враховуючи, що судом під час підготовчого провадження, та зокрема, в підготовчому засіданні було вчинено всі дії, які необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті, сторонам надавалось достатньо часу для надання доказів та пояснень по суті спору, окрім того, не було зазначено про неможливість надання інших доказів чи заявлення клопотань, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 15.01.2026.

У судове засідання 15.01.2026 з`явилась представник позивача, представник відповідача у засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення підготовчого засідання повідомлявся належним чином.

Одночасно, статтею 202 Господарського процесуального кодексу України визначені наслідки неявки в судове засідання учасника справи.

Зокрема, згідно із частиною 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд зауважує, що він надавав можливість учасникам справи реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень.

Судом враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, у першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Відповідно до листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України № 1-5/45 від 25.01.2006, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення в справі.

Критерії оцінювання «розумності» строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

Отже, враховуючи, що явка представника відповідача у судове засідання обов`язковою не визнавалась, останній повідомлений про хід розгляду справи у встановленому Господарським процесуальним кодексом України порядку, судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції в спорі та надання відповідних доказів, суд вважає за можливе розглянути справу в цьому судовому засіданні без участі представника відповідача за наявними матеріалами.

У судовому засіданні 15.01.2026 відповідно до ст.240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно з договором про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду № 591/1 від 28.02.2017 (надалі договір оренди від 28.02.2017), що міститься в матеріалах справи (т.1, а.с. 219-225), укладеним між Шевченківською районною в місті Києві державною адміністрацією, як орендодавцем та відповідачем, як орендарем, вбачається, що відповідач прийняв в оренду нерухоме майно (нежитлове приміщення підвалу загальною площею 42, 0 кв.м), що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, яке знаходиться на вулиці Тургенєвскій, 65 для розміщення офісу (п. 1.1., п. 2.1. договору оренди від 28.02.2017).

Відповідно до п. 3.9. договору оренди від 28.02.2017, оплата комунальних послуг, витрат на утримання прибудинкової території, вартість послуг по ремонту і технічному обслуговуванню інженерного обладнання та внутрішньобудинкових мереж, ремонту будівлі, у т.ч. покрівлі, фасаду, вивіз сміття, тощо, компенсацію витрат підприємства-балансоутримувача за користування земельною ділянкою не входить до складу орендної плати.

Згідно з п. 9.1. договору оренди від 28.02.2017, він є укладеним з моменту підписання його сторонами і діє з 28.02.2017 до 26.02.2020.

У подальшому, 15.06.2020 між Шевченківською районною в місті Києві державною адміністрацією, як орендодавцем, Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва», як підприємством-балансоутримувачем та відповідачем, як орендарем було укладено договір про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду № 591/1 від 15.06.2020 (надалі договір оренди від 15.06.2020), що міститься в матеріалах справи (т.1, а.с. 226-231), з якого вбачається, що відповідач прийняв в оренду нерухоме майно (нежитлове приміщення цокольного поверху загальною площею 37, 7 кв.м.), що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, яке знаходиться на вулиці Тургенєвскій, 65 для розміщення офісу (п. 1.1., п. 2.1. договору оренди від 15.06.2020).

Відповідно до п. 3.9. договору оренди від 15.06.2020, оплата витрат на утримання орендованого майна (оплата комунальних послуг, послуг з управління об`єктом нерухомості, витрат на утримання прибудинкової території та місць загального користування, вартість послуг по ремонту і технічному обслуговуванню інженерного обладнання та внутрішньобудинкових мереж, ремонту будівлі, у т.ч.: покрівлі, фасаду, вивіз сміття, тощо), компенсація витрат підприємства-балансоутримувача за користування земельною ділянкою не входить до складу орендної плати.

Згідно з п. 9.1. договору оренди від 15.06.2020, він є укладеним з моменту підписання його сторонами і діє з 15.06.2020 до 13.06.2023.

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27.12.2017 № 1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та Акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», позивача визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування Публічного акціонерного товариства «Київенерго».

Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 № 591 Комунальному підприємству виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам та з 01.05.2018 позивач здійснює постачання теплової енергії.

Відповідно до п. 2.1 статуту Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» підприємство утворено з метою отримання прибутку від провадження господарської діяльності, спрямованої на підвищення надійності енергопостачання споживачів міста Києва, забезпечення стабільних надходжень до бюджету міста Києва, належної експлуатації об`єктів електро-, теплопостачання, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва.

Згідно з п. 2.2.1 статуту Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» предметом діяльності підприємства є надання комунальних послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, постачання та розподілу електричної енергії.

19.12.2019 між позивачем (надалі теплопостачальна організація) та відповідачем (надалі абонент) укладено договір на постачання теплової енергії № 330970-01 (надалі договір № 330970-01 від 19.12.2019), відповідно до п. 1.1. якого, його предметом є постачання, користування та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої теплової енергії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно з п. 2.2.1. та п. 2.2.2. договору № 330970-01 від 19.12.2019, теплопостачальна організація зобов`язується:

- постачати теплову енергію на потреби: опалення та вентиляції в період опалювального сезону в кількості та в обсягах згідно з додатком № 1 до цього договору;

- підтримувати середньодобову температуру теплоносія в подавальному трубопроводі на тепловому вводі будівлі згідно з температурним графіком, затвердженим Київською міською державною адміністрацією (додаток № 2).

Пунктом 2.3.2. договору № 330970-01 від 19.12.2019 визначено, що абонент зобов`язується виконувати умови та порядок оплати в обсягах і в терміни, які передбачені в додатку № 4 до договору.

Відповідно до п. 4.1. договору № 330970-01 від 19.12.2019, підключення теплової енергії до систем теплоспоживання абонента здійснюється відповідно до розпорядження Київської міської державної адміністрації про початок опалювального періоду за умови здійснення абонентом передплати згідно обсягів, зазначених у додатку № 1 до договору.

Згідно з п. 5.1. договору № 330970-01 від 19.12.2019, облік споживання абонентом теплової енергії здійснюється згідно з Законом України «Про комерційний облік».

Абонент, що має вузол обліку теплової енергії, щомісячно надає теплопостачальній організації звіт по фактичному споживанню теплової енергії, в терміни передбачені у додатку № 1 до договору (п. 5.2. договору № 330970-01 від 19.12.2019).

Відповідно до п. 5.3. договору № 330970-01 від 19.12.2019, в разі оснащення приміщення вузлом розподільного обліку, обсяг спожитої теплової енергії визначається за його показаннями відповідно до методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затверджених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, але не менше мінімальної частки середнього питомого споживання теплової енергії серед інших споживачів у будівлі.

Згідно з п. 8.1. п. 8.3. договору № 330970-01 від 19.12.2019, він набуває чинності з 01.05.2018 та діє до 26.02.2020. Договір припиняє свою дію у випадках: закінчення строку, на який він був укладений; прийняття рішення господарським судом; передбачених п. 6.4.1. договору; ліквідація сторін.

Припинення дії договору не звільняє абонента від обов`язку повної сплати спожитої теплової енергії.

Додатком № 1 до договору № 330970-01 від 19.12.2019 сторони погодили обсяги постачання теплової енергії відповідачу.

Відповідно до п. 2 додатку № 1 до договору № 330970-01 від 19.12.2019, орієнтовна вартість теплової енергії, відпущеної абоненту за поточний рік, відповідно до тарифів, діючих на момент укладання договору, становить 32 646, 24 грн з ПДВ.

Пунктом 4 додатку № 1 до договору № 330970-01 від 19.12.2019 визначено, що дата зняття абонентом показників приладів обліку 22 число поточного місяця, а надання звіту в ЦОК за адресою проспект Повітрофлотський, будинок 58 не пізніше 25 числа звітного місяця. При відсутності звіту у встановлений термін розрахунок виконується згідно договірних навантажень.

Додатком № 4 до договору № 330970-01 від 19.12.2019 сторони погодили порядок розрахунків за теплову енергію.

За умовами п. 2 додатку № 4 до договору № 330970-01 від 19.12.2019 абонент до початку розрахункового періоду (місяця) сплачує теплопостачальній організації вартість заявленої у договорі кількості теплової енергії на розрахунковий період, з урахуванням сальдо розрахунків на початок місяця. Оплата заборгованості минулих періодів зараховується першочергово.

Відповідно до п. 7 додатку № 4 до договору № 330970-01 від 19.12.2019, абоненту на суму боргу на початок кожного розрахункового періоду (місяця) теплопостачальною організацією нараховується пеня в розмірі 0,5 % за кожний день, до моменту його повного погашення, але не більше суми обумовленої чинним законодавством України.

Згідно з довідкою даних по об`єкту відповідача (додаток № 8 до договору), за адресою м. Київ, вул. Тургенєвська, 65 (прим. 31) опалення здійснюється від теплових мереж позивача за особовим рахунком № 330970-01.

Позивач листом від 16.03.2021 № 30/5/3/4062 повідомив відповідача про продовження терміну дії договору на постачання теплової енергії № 330970-01 від 19.12.2019 до 13.06.2023.

З набранням чинності Закону України від 03.12.2020 №1060 «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово- комунальних послуг» внесені зміни до організації моделі договірних відносин з виконавцем послуг, а саме: запроваджено укладання публічного договору приєднання.

З усіма фізичними або юридичними особами, які є власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку, які протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, вважаються укладеними публічні договори приєднання за формою, встановленою Правилами надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830.

Згідно ч. 2 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).

Відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

За змістом абз. 2 ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

30.09.2021 позивачем на своєму офіційному веб-сайті (https://kte.kmda.gov.ua/) було опубліковано текст договору про надання послуги з постачання теплової енергії за формою, встановленою Правилами надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830, з урахуванням подальших змін.

Як зазначає позивач, відповідач не уклав з виконавцем комунальної послуги (позивачем) відповідний індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, в зв`язку з чим в силу вимог ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» такий договір між Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» та Товариством з обмеженою відповідальністю «БОСНА ЕЛ ДЖІ» договір про надання послуги з постачання теплової енергії (надалі індивідуальний договір) вважається укладеним.

Відповідно до п.5 індивідуального договору виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором. Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», та складається з: обсягу теплової енергії на опалення приміщення споживача безпосередньо; частини обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку; та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення. Обсяг теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення.

Виконавець забезпечує постачання теплоносія з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період безперервно, крім часу перерв, визначених частиною першою статті 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Постачання теплової енергії на індивідуальні теплові пункти для потреб опалення та приготування гарячої води здійснюється безперервно, крім часу перерв, визначених частиною першою статті 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (п. 7 індивідуального договору).

Згідно п. 8 індивідуального договору виконавець забезпечує постачання теплової енергії у відповідній кількості та якості згідно з вимогами пунктів 5 і 6 цього договору до межі зовнішніх інженерних мереж постачання послуги виконавця та внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку (індивідуального (садибного) будинку).

За змістом п. 11 індивідуального договору обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 №315 (надалі Методика розподілу). Якщо будинок оснащено двома та більше вузлами комерційного обліку теплової енергії відповідно до вимог Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», обсяг спожитої послуги у будинку визначається як сума показань таких вузлів обліку. За рішенням співвласників багатоквартирного будинку розподіл обсягу спожитої теплової енергії здійснюється для кожної окремої частини будинку, обладнаної вузлом комерційного обліку послуги. Одиницею вимірювання обсягу спожитої послуги є гігакалорія (Гкал).

Відповідно до п. 20 індивідуального договору у разі відсутності інформації про показання вузла (вузлів) комерційного обліку та/або недопущення споживачем виконавця до вузла (вузлів) комерційного обліку для зняття показань для визначення обсягу теплової енергії, спожитої в будинку, визначається середній обсяг споживання теплової енергії в будинку протягом попереднього опалювального періоду, а у разі відсутності такої інформації - за фактичний час споживання протягом поточного опалювального періоду, але не менше 30 днів. Після відновлення надання показань вузлів комерційного обліку виконавець зобов`язаний провести перерозподіл обсягу спожитої послуги у будинку та перерахунок із споживачем. Перерозподіл обсягу спожитої послуги у будинку та перерахунок із споживачем проводиться у тому розрахунковому періоді, у якому було отримано в установленому порядку інформацію про невідповідність обсягу, але не більш як за 12 розрахункових періодів.

Згідно п.30 індивідуального договору споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з:

- плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830 (Офіційний вісник України, 2019 р., № 71, ст. 2507), - в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 №1022, та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання;

- плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця (посилання на веб-сторінку).

У разі застосування двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії плата за послугу з постачання теплової енергії визначається як сума плати, розрахованої виходячи з умовно-змінної частини тарифу (протягом опалювального періоду), а також умовно-постійної частини тарифу (протягом року).

Вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Розмір тарифу зазначається на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця (посилання на веб-сторінку). У разі зміни зазначеного тарифу протягом строку дії цього договору новий розмір тарифу застосовується з моменту його введення в дію без внесення сторонами додаткових змін до цього договору. Виконавець зобов`язаний забезпечити їх оприлюднення на своєму офіційному веб-сайті. У разі прийняття уповноваженим органом рішення про зміну ціни/тарифу на послугу виконавець у строк, що не перевищує 15 днів з дати введення їх у дію, повідомляє про це споживачу з посиланням на рішення відповідного органу (п.31 індивідуального договору).

Згідно п.32 індивідуального договору розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. У разі застосування двоставкових тарифів умовно-постійна частина тарифу нараховується щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно.

Споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу (п. 34 індивідуального договору).

Відповідно до п. 45 індивідуального договору, у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, що настає за останнім днем граничного строку внесення плати за послугу.

Цей договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не пізніше ніж 30 днів з моменту опублікування і діє протягом року з дати набрання чинності. Якщо за один місяць до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк (п. 51, п. 52 індивідуального договору).

Крім того, як убачається з матеріалів справи, 29.06.2022 відповідач приєднався до індивідуального договору, що підтверджується заявою-приєднанням від 29.06.2022 (т.1, а.с. 21).

За актом повернення з оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності від 31.03.2024 (т. 2, а.с. 61) відповідач передав, а Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» прийняло нежитлове приміщення цокольного поверху, загальною площею 37, 7 кв.м., за адресою: м. Київ, вул. Олександра Конинського (стара назва Тургенєвська), 65.

Спір у даній справі виник, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем свого грошового зобов`язання щодо оплати спожитої теплової енергії за адресою: м. Київ, вул. Олександра Конинського (стара назва Тургенєвська), 65, а також наданих послуг з абонентського обслуговування для послуги з постачання теплової енергії та за обслуговування вузла комерційного обліку теплової енергії, з огляду на що позивач просить суд стягнути з відповідача 12 411, 22 грн заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії за період з листопада 2019 року по жовтень 2021 року, 6 331, 63 грн інфляційних втрат та 1 563, 26 грн 3% річних; 38 889, 14 грн заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії за період з листопада 2021 року по березень 2024 року, 10 137, 03 грн інфляційних втрат, 2 608, 84 грн 3% річних та 39, 25 грн пені; 869, 84 грн заборгованості за абонентське обслуговування для послуги з постачання теплової енергії за період з листопада 2021 року по березень 2024 року; 429, 80 грн заборгованості за абонентське обслуговування для послуги з постачання гарячої води за період з листопада 2021 року по березень 2024 року; 418, 88 грн заборгованості за плату внесків за обслуговування будинкового вузла комерційного обліку комунальної послуги з постачання теплової енергії за період з березня 2020 року по березень 2024 року.

Щодо нарахування заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії за період з листопада 2019 року по жовтень 2021 року в розмірі 12 411, 22 грн та за період з листопада 2021 року по березень 2024 року в розмірі 38 889, 14 грн, суд зазначає наступне.

Проаналізувавши зміст укладених між сторонами договорів, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою вони є договорами енергопостачання.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначає Закон України «Про житлово-комунальні послуги».

Предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках (ч. 1 ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

За приписами частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Положеннями ч. 7 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

Норми цього Закону застосовуються з урахуванням особливостей, встановлених законами, що регулюють відносини у сферах постачання та розподілу електричної енергії і природного газу, постачання теплової енергії, централізованого постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами (ч. 3 ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Частиною 1 статті 714 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Нормами частини 2 статті 714 Цивільного кодексу України встановлено, що до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Згідно частини 1 статті 275 Господарського кодексу України (чинним на момент виникнення правовідносин) за договором енергопостачання підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Основні правові, економічні та організаційні засади діяльності на об`єктах сфери теплопостачання та регулювання відносин, пов`язаних з виробництвом, транспортуванням, постачанням та використанням теплової енергії з метою забезпечення енергетичної безпеки України, підвищення енергоефективності функціонування систем теплопостачання, створення і удосконалення ринку теплової енергії та захисту прав споживачів та працівників сфери теплопостачання, визначені Законом України «Про теплопостачання».

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про теплопостачання» він регулює відносини, що виникають у зв`язку з виробництвом, транспортуванням, постачанням і використанням теплової енергії, державним наглядом за режимами споживання теплової енергії, безпечною експлуатацією теплоенергетичного обладнання та безпечним виконанням робіт на об`єктах у сфері теплопостачання суб`єктами господарської діяльності незалежно від форм власності.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про теплопостачання» теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу;

- постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору;

- споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору;

- теплопостачальна організація - суб`єкт господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії;

- місцева (розподільча) теплова мережа - сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі до теплового вводу споживача.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про теплопостачання» проектування, будівництво, реконструкція, ремонт, експлуатація об`єктів теплопостачання, виробництво, постачання теплової енергії регламентуються нормативно-правовими актами, які є обов`язковими для виконання всіма суб`єктами відносин у сфері теплопостачання.

Пунктами 4, 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що теплогенеруюча організація має право постачати вироблену теплову енергію безпосередньо споживачу згідно з договором купівлі-продажу теплової енергії. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 №1198 (надалі Правила) Правила визначають взаємовідносини між теплопостачальними організаціями та споживачами теплової енергії (п. 1 Правил).

Умовами п.п. 4, 14 Правил користування тепловою енергією визначено, що користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі - продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією (далі - договір), крім підприємств, що виробляють та використовують теплову енергію для цілей власного виробництва. Договори укладаються відповідно до типових договорів. Форми типових договорів затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання. Споживач зобов`язаний укласти з теплопостачальною організацією договір до початку подачі теплоносія до системи теплоспоживання.

Пунктом 2.3.2. договору № 330970-01 від 19.12.2019 визначено, що абонент зобов`язується виконувати умови та порядок оплати в обсягах і в терміни, які передбачені в додатку № 4 до договору.

Абонент, що має вузол обліку теплової енергії, щомісячно надає теплопостачальній організації звіт по фактичному споживанню теплової енергії, в терміни передбачені у додатку № 1 до договору (п. 5.2. договору № 330970-01 від 19.12.2019).

Додатком № 1 до договору № 330970-01 від 19.12.2019 сторони погодили обсяги постачання теплової енергії відповідачу.

Відповідно до п. 2 додатку № 1 до договору № 330970-01 від 19.12.2019, орієнтовна вартість теплової енергії, відпущеної абоненту за поточний рік, відповідно до тарифів, діючих на момент укладання договору, становить 32 646, 24 грн з ПДВ.

Пунктом 4 додатку № 1 до договору № 330970-01 від 19.12.2019 визначено, що дата зняття абонентом показників приладів обліку 22 число поточного місяця, а надання звіту в ЦОК за адресою проспект Повітрофлотський, будинок 58 не пізніше 25 числа звітного місяця. При відсутності звіту у встановлений термін розрахунок виконується згідно договірних навантажень.

Додатком № 4 до договору № 330970-01 від 19.12.2019 сторони погодили порядок розрахунків за теплову енергію.

За умовами п. 2 додатку № 4 до договору № 330970-01 від 19.12.2019 абонент до початку розрахункового періоду (місяця) сплачує теплопостачальній організації вартість заявленої у договорі кількості теплової енергії на розрахунковий період, з урахуванням сальдо розрахунків на початок місяця. Оплата заборгованості минулих періодів зараховується першочергово.

На підтвердження факту постачання теплової енергії відповідачу за період з листопада 2019 року по жовтень 2021 року (за договором на постачання теплової енергії № 330970-01 від 19.12.2019) в розмірі 12 411, 22 грн, а також її обсягу, позивачем долучено до матеріалів справи:

- копії корінців нарядів на включення та корінці нарядів на відключення об`єкту теплоспоживання (т.1, а.с. 79-83);

- копії облікових картки (помісячно) (т.1, а.с. 63-77);

- довідки про нарахування за теплову енергію з жовтня 2019 року по жовтень 2021 року (т.1, а.с. 28-43);

- копії актів приймання-передавання товарної продукції на загальну суму 12 411, 22 грн: №11/2019-330970-01 від 30.11.2019 на суму 1 245, 82 грн (т.1, а.с. 48), №12/2019-330970-01 від 31.12.2019 на суму 1 017, 01 грн (т.1, а.с. 49), №1/2020-330970-01 від 31.01.2020 на суму 1 068, 50 грн (т.1, а.с. 51), №2/2020-330970-01 від 29.02.2020 на суму 915, 25 грн (т.1, а.с. 50), №3/2020-330970-01 від 31.03.2020 на суму 716, 54 грн (т.1, а.с. 52), №4/2020-330970-01 від 30.04.2020 на суму 211, 73 грн (т.1, а.с. 53), №10/2020-330970-01 від 31.10.2020 на суму 509, 35 грн (т.1, а.с. 54), №11/2020-330970-01 від 30.11.2020 на суму 955, 16 грн (т.1, а.с. 55), №12/2020-330970-01 від 31.12.2020 на суму 989, 70 грн (т.1, а.с. 56), №1/2021-330970-01 від 31.01.2021 на суму 1 212, 18 грн (т.1, а.с. 57), №2/2021-330970-01 від 28.02.2021 на суму 1 058, 88 грн (т.1, а.с. 58), №3/2021-330970-01 від 31.03.2021 на суму 1 172, 34 грн (т.1, а.с. 59), №4/2021-330970-01 від 30.04.2021 на суму 453, 85 грн (т.1, а.с. 60), №10/2021-330970-01 від 31.10.2021 на суму 522, 82 грн (т.1, а.с. 61), № 12/2021-330970-01 від 31.12.2021 на суму 475, 76 грн (т.1, а.с. 62), №9/2025-330970-01 від 30.09.2025 на суму -91, 62 грн (т.2, а.с. 155).

- рахунок фактуру № 330970-01/2025-10 від 31.10.2025 на суму 12 411, 22 грн (т.2, а.с. 153).

Відповідно до п.5 індивідуального договору виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором. Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», та складається з: обсягу теплової енергії на опалення приміщення споживача безпосередньо; частини обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку; та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення. Обсяг теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення.

За змістом п. 11 індивідуального договору обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 №315 (надалі - Методика розподілу). Якщо будинок оснащено двома та більше вузлами комерційного обліку теплової енергії відповідно до вимог Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», обсяг спожитої послуги у будинку визначається як сума показань таких вузлів обліку. За рішенням співвласників багатоквартирного будинку розподіл обсягу спожитої теплової енергії здійснюється для кожної окремої частини будинку, обладнаної вузлом комерційного обліку послуги. Одиницею вимірювання обсягу спожитої послуги є гігакалорія (Гкал).

Відповідно до абзацу 4 пункту 2 Наказу від 22.11.2018 № 315 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України «Про затвердження Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг», загальнобудинкові потреби на опалення - витрати на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку, без врахування обсягу теплової енергії, витраченої на функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання, та обсягу теплової енергії, який надходить від ділянок транзитних трубопроводів до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення.

Згідно з пунктом 1 Розділу IV Наказу від 22.11.2018 № 315 у разі, якщо у будівлі/будинку незалежно від наявності або відсутності вузла комерційного обліку теплової енергії відсутні приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення, та усі приміщення не оснащені приладами розподільного обліку теплової енергії, то обсяг спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення окремо не визначається, а входить до загального обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення.

На підтвердження факту постачання теплової енергії, витраченої на функціонування внутрішньобудинкової системи опалення за період з листопада 2021 року по березень 2024 року (до дати повернення відповідачем з оренди нежитлового приміщення 31.03.2024) (за індивідуальним договором, опублікованому 30.09.2021) в розмірі 38 889, 14 грн, а також її обсягу, позивачем долучено до матеріалів справи:

- копії корінців нарядів на включення та корінці нарядів на відключення об`єкту теплоспоживання (т.1 а.с. 204-211);

- довідку про обсяги споживання послуг з постачання теплової енергії (т.2, а.с. 157-159);

- копії актів надання послуг з постачання теплової енергії на загальну суму 38 889, 14 грн: №10100/11/2021/2 від 30.11.2021 на суму 5 683, 97 грн (т.1, а.с. 99), №10100/12/2021/2 від 31.12.2021 на суму 4 719, 50 грн (т.1, а.с. 100), №10100/01/2022/2 від 31.01.2022 на суму 4 365, 36 грн (т.1, а.с. 101), №10100/02/2022/2 від 28.02.2022 на суму 1 484, 11 грн (т.1, а.с. 102), №10100/03/2022/2 від 31.03.2022 на суму 2 736, 36 грн (т.1, а.с. 103), №10100/04/2022/2 від 30.04.2022 на суму 3 192, 52 грн (т.1, а.с. 104), №10100/05/2022/2 від 31.05.2022 на суму -1 439, 59 грн (т.1., а.с. 105), №10100/06/2022/2 від 30.06.2022 на суму 77, 48 грн (т.1, а.с. 106), №10100/07/2022/2 від 31.07.2022 на суму 13, 33 грн (т.1, а.с. 107), №10100/08/2022/2 від 31.08.2022 на суму 16, 67 грн (т.1, а.с. 108), №10100/09/2022/2 від 30.09.2022 на суму 15, 06 грн (т.1, а.с. 109), №10100/10/2022/2 від 31.10.2022 на суму 389, 86 грн (т.1, а.с. 110), №10100/11/2022/2 від 30.11.2022 на суму 1 752, 12 грн (т.1, а.с. 111), №10100/12/2022/2 від 31.12.2022 на суму -3 262, 93 грн (т.1, а.с. 112), №10100/01/2023/2 від 31.01.2023 на суму 1 793, 35 (т.1, а.с. 113), №10100/02/2023/2 від 28.02.2023 на суму 1 633, 98 грн (т.1, а.с. 114), №10100/03/2023/2 від 31.03.2023 на суму 1 788, 07 грн (т.1, а.с. 115), №10100/04/2023/2 від 30.04.2023 на суму 479, 20 грн (т.1, а.с. 116), №10100/05/2023/2 від 31.05.2023 на суму 28, 02 грн (т.1, а.с. 117), №10100/06/2023/2 від 30.06.2023 на суму 19, 30 грн (т.1, а.с. 118), №10100/07/2023/2 від 31.07.2023 на суму 10, 31 грн (т.1, а.с. 119), №10100/08/2023/2 від 31.08.2023 на суму 17, 71 грн (т.1, а.с. 120), №10100/09/2023/2 від 30.09.2023 на суму 18, 50 грн (т.1, а.с. 121), №10100/10/2023/2 від 31.10.2023 на суму 1 390, 70 грн (т.1, а.с. 122), №10100/11/2023/2 від 30.11.2023 на суму 2 697, 49 грн (т.1, а.с. 123), №10100/12/2023/2 від 31.12.2023 на суму 2 623, 18 грн (т.1, а.с. 124), №10100/01/2024/2 від 31.01.2024 на суму 2 529, 49 грн (т.1, а.с. 125), №10100/02/2024/2 від 29.02.2024 на суму 2 311, 28 грн (т.1, а.с. 126), №10100/03/2024/2 від 31.03.2024 на суму 2 145, 65 грн (т.1, а.с. 127).

- рахунок-фактуру №10100/09/2025/2 від 30.09.2025 на суму 38 889, 14 грн (т.2, а.с. 109).

Водночас, акти приймання-передавання товарної продукції за період з 2019 року по жовтень 2021 року та акти надання послуг з постачання теплової енергії за період з листопада 2021 року по березень 2024 року не підписані представником відповідача.

Проте, акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Отже, постачальник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання споживача до підписання акта приймання-передавання товарної продукції, а має лише констатувати факт відмови від підписання акта.

Положеннями ч. 4 ст. 319 Цивільного кодексу України передбачено, що власність зобов`язує.

Згідно зі ст. 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто, положення ст. 322 Цивільного кодексу України встановлюють презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, у тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб.

Частинами 1 та 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України).

Аналогічні приписи закріплені у ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

Суд зазначає, що відповідач не скористався своїм правом на спростування тверджень позивача про виконання ним своїх зобов`язань за договором.

Оскільки в суду відсутні підстави ставити під сумнів твердження позивача з приводу факту та обсягів наданих послуг, а відповідачем дані обставини не заперечуються, суд вважає, що позивачем доведено надання відповідачу послуг з постачання теплової енергії.

При цьому, сам по собі факт відсутності підписаних сторонами актів приймання-передавання товарної продукції та актів надання послуг з постачання теплової енергії не є визначальним для висновку про невиконання позивачем своїх зобов`язань із постачання теплової енергії.

Питання прийняття облікових карток (табуляграм) в якості належних та допустимих доказів на підтвердження надання послуги з постачання теплової енергії в справах про стягнення заборгованості за договорами постачання (купівлі - продажу) теплової енергії у гарячій воді, у контексті їх оцінки судами як доказів, неодноразово вирішувалося у судовій практиці (постанови Верховного Суду від 28.03.2018 зі справи №910/6652/17, від 12.07.2018 зі справи №910/6654/17, від 12.10.2018 зі справи №910/30728/15).

Отже, матеріалами справи підтверджується постачання Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» теплової енергії Товариства з обмеженою відповідальністю «БОСНА ЕЛ ДЖІ» за період з листопада 2019 року по жовтень 2021 року та за період з листопада 2021 року по березень 2024 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За умовами п. 2 додатку № 4 до договору № 330970-01 від 19.12.2019 абонент до початку розрахункового періоду (місяця) сплачує теплопостачальній організації вартість заявленої у договорі кількості теплової енергії на розрахунковий період, з урахуванням сальдо розрахунків на початок місяця. Оплата заборгованості минулих періодів зараховується першочергово.

Споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу (п. 34 індивідуального договору).

Відтак строк виконання зобов`язання відповідача перед позивачем з оплати за поставлену теплову енергію за спірні періоди станом на час розгляду справи є таким, що настав.

Відповідно до ч.1 ст.14 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказів оплати за постачання теплової енергії за період з листопада 2019 року по жовтень 2021 року в розмірі 12 411, 22 грн, а також за період з листопада 2021 року по березень 2024 року в розмірі 38 889, 14 грн відповідачем суду не надано, а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача вказаної суми заборгованості.

Щодо нарахування плати за абонентське обслуговування послуги з постачання теплової енергії за період з листопада 2021 року по березень 2024 року в розмірі 869, 84 грн, за абонентське обслуговування для послуги з постачання гарячої води за період з листопада 2021 року по березень 2024 року в розмірі 429, 80 грн та за плату внесків за обслуговування будинкового вузла комерційного обліку комунальної послуги з постачання теплової енергії за період з березня 2020 року по березень 2024 року в розмірі 418, 88 грн, суд зазначає таке.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено плату за абонентське обслуговування, яка нараховується при наданні комунальних послуг. Плата за абонентське обслуговування це платіж, який споживач сплачує виконавцю за індивідуальним договором про надання комунальних послуг у багатоквартирному будинку для відшкодування витрат, пов`язаних з укладенням договору, здійснення розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води (у разі їх наявності у будівлі споживача), а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонента за індивідуальним договором (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання та постачання гарячої води).

Згідно ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України.

Отже, плата за абонентське обслуговування є складовою частиною ціни публічного типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії та публічного типового індивідуального договору про надання послуги з постачання гарячої води, а отже є відповідно істотною умовою такого договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комерційний облік комунальних послуг з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання здійснюється вузлами обліку відповідних комунальних послуг, що забезпечують загальний облік їх споживання в будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки. Розподіл обсягів спожитих у будівлі послуг з постачання теплової енергії, гарячої та холодної води між споживачами здійснюється відповідно до законодавства. Витрати, пов`язані з обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води та теплової енергії, відшкодовуються, зокрема, шляхом сплати споживачами комунальних послуг виконавцю комунальної послуги плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України, - у разі укладення індивідуальних договорів або індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем.

Згідно п. 30 індивідуального договору споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з:

- плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830 (Офіційний вісник України, 2019 р., № 71, ст. 2507), - в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 №1022, та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання;

- плати за абонентське обслуговування у розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця (посилання на веб-сторінку).

Згідно п.32 індивідуального договору розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. У разі застосування двоставкових тарифів умовно-постійна частина тарифу нараховується щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно.

Отже, у відповідача наявний обов`язок зі сплати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії та гарячої води і зі сплати внесків за обслуговування будинкового вузла комерційного обліку комунальної послуги з постачання теплової енергії.

На підтвердження факту абонентського обслуговування послуги з постачання теплової енергії за період з листопада 2021 року по березень 2024 року в розмірі 869, 84 грн, позивачем долучено до матеріалів справи:

- акти виконання робіт з плати за абонентське обслуговування послуги з постачання теплової енергії: №10100/11/2021/1 від 30.11.2021 на суму 30, 95 грн (т.1, а.с. 143), №10100/11/2021/1 від 31.12.2021 на суму 31, 07 грн (т.1, а.с. 144), №10100/01/2022/1 від 31.01.2022 на суму 31, 07 грн (т.1, а.с. 145), №10100/02/2022/1 від 28.02.2022 на суму 31, 07 грн (т.1, а.с. 146), №10100/03/2022/1 від 31.03.2022 на суму 31, 07 грн (т.1, а.с. 147), №10100/04/2022/1 від 30.04.2022 на суму 31, 07 грн (т.1, а.с. 148), №10100/05/2022/1 від 31.05.2022 на суму 31, 07 грн (т.1, а.с. 149), №10100/06/2022/1 від 30.06.2022 на суму 31, 07 грн (т.1, а.с. 150), №10100/07/2022/1 від 31.07.2022 на суму 31, 07 грн (т.1, а.с. 151), №10100/08/2022/1 від 31.08.2022 на суму 31, 07 грн (т.1, а.с. 152), №10100/09/2022/1 від 30.09.2022 на суму 31, 07 грн (т.1, а.с. 153), №10100/10/2022/1 від 31.10.2022 на суму 31, 07 грн (т.1, а.с. 154), №10100/11/2022/1 від 30.11.2022 на суму 31, 07 грн (т.1, а.с. 155), №10100/12/2022/1 від 31.12.2022 на суму 31, 07 грн (т.1, а.с. 156), №10100/01/2023/1 від 31.01.2023 на суму 31, 07 грн (т.1, а.с. 157), №10100/02/2023/1 від 28.02.2023 на суму 31, 07 грн (т.1, а.с. 158), №10100/03/2023/1 від 31.03.2023 на суму 31, 07 грн (т.1, а.с. 159), №10100/04/2023/1 від 30.04.2023 на суму 31, 07 грн (т.1, а.с. 160), №10100/05/2023/1 від 31.05.2023 на суму 31, 07 грн (т.1, а.с. 161), №10100/06/2023/1 від 30.06.2023 на суму 31, 07 грн (т.1, а.с. 162), №10100/07/2023/1 від 31.07.2023 на суму 31, 07 грн (т.1, а.с. 163), №10100/09/2023/1 від 30.09.2023 на суму 31, 07 грн (т.1, а.с. 165), №10100/10/2023/1 від 31.10.2023 на суму 31, 07 грн (т.1, а.с. 166), №10100/11/2023/1 від 30.11.2023 на суму 31, 07 грн (т.1, а.с. 167), №10100/12/2023/1 від 31.12.2023 на суму 31, 07 грн (т.1, а.с. 168), №10100/01/2024/1 від 31.01.2024 на суму 31, 07 грн (т.1, а.с. 169), №10100/02/2024/1 від 29.02.2024 на суму 31, 07 грн (т.1, а.с. 170), №10100/03/2024/1 від 31.03.2024 на суму 31, 07 грн (т.1, а.с. 171);

- рахунок на оплату №10100/09/2025/2 від 31.07.2025 на суму 869, 84 грн (т.2, а.с. 217).

На підтвердження факту абонентського обслуговування послуги з постачання гарячої води за період з листопада 2023 року по березень 2024 року в розмірі 429, 80 грн, позивачем долучено до матеріалів справи:

- акти виконання робіт з плати за абонентське обслуговування послуги з постачання гарячої води: №10100/11/2023/1 від 30.11.2023 на суму 383, 75 грн (т.1, а.с. 187), №10100/12/2023/1 від 31.12.2023 на суму 15, 35 грн (т.1, а.с. 188), №10100/01/2024/1 від 31.01.2024 на суму 15, 35 грн (т.1, а.с. 189), №10100/02/2024/1 від 29.02.2024 на суму 15, 35 грн (т.1, а.с. 190), №10100/03/2024/1 від 31.03.2024 на суму 15, 35 грн (т.1, а.с. 191);

- рахунок на оплату №10100/07/2025/1 від 31.07.2025 на суму 429, 80 грн (т.2, а.с. 224).

На підтвердження факту внесків за обслуговування будинкового вузла комерційного обліку комунальної послуги з постачання теплової енергії за період з грудня 2020 року по жовтень 2021 року в розмірі 418, 88 грн, позивачем долучено до матеріалів справи:

- акти виконання робіт з внесків за обслуговування будинкового вузла комерційного обліку комунальної послуги з постачання теплової енергії: №10100/12/2020/1 від 31.12.2020 на суму 104, 72 грн (т.2, а.с. 234), №10100/03/2021/1 від 31.03.2021 на суму 104, 72 грн (т.2, а.с. 235), №10100/06/2021/1 від 30.06.2021 на суму 104, 72 грн (т.2, а.с. 236), №10100/09/2021/1 від 30.09.2021 на суму 104, 72 грн (т.2, а.с. 237);

- рахунок на оплату №10100/07/2025/1 від 31.07.2025 на суму 418, 88 грн (т.2, а.с. 230).

За приписами частин 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказів оплати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії за період з листопада 2021 року по березень 2024 року в розмірі 869, 84 грн, за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води за період з листопада 2023 року по березень 2024 року в розмірі 429, 80 грн та внесків за обслуговування будинкового вузла комерційного обліку комунальної послуги з постачання теплової енергії за період з грудня 2020 року по жовтень 2021 року в розмірі 418, 88 грн відповідачем суду не надано, а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача вказаних сум заборгованості.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача:

- 4 172, 10 грн 3% річних, з яких: 1 563, 26 грн 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за надані позивачем послуги з постачання теплової енергії за період з листопада 2019 року по жовтень 2021 року, які нараховані позивачем за період з 01.12.2019 по 31.03.2025 та 2 608, 84 грн 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за надані позивачем послуги з постачання теплової енергії за період з листопада 2021 року по березень 2024 року, які нараховані позивачем з 01.12.2021 по 31.03.2025;

- 16 468, 66 грн інфляційних втрат, з яких: 6 331, 63 грн інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання за надані позивачем послуги з постачання теплової енергії за період з листопада 2019 року по жовтень 2021 року, які нараховані позивачем за період з січня 2020 року по березень 2025 року та 10 137, 03 грн інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання за надані позивачем послуги з постачання теплової енергії за період з листопада 2021 року по березень 2024 року, які нараховані позивачем з грудня 2021 року по березень 2025 року.

Частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За приписом частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Суд звертає увагу на те, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Зазначений спосіб розрахунку склався як усталена судова практика, його використовують всі бухгалтерські програми розрахунку інфляційних.

Вказана правова позиція також викладена в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної Палати Касаційного господарського суду від 20.11.2020 № 910/13071/19.

Перевіривши розрахунки 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за надані позивачем послуги з постачання теплової енергії за період з листопада 2019 року по жовтень 2021 року, які нараховані позивачем за період з 01.12.2019 по 31.03.2025 у розмірі 1 563, 26 грн та за прострочення виконання грошового зобов`язання за надані позивачем послуги з постачання теплової енергії за період з листопада 2021 року по березень 2024 року, які нараховані позивачем з 01.12.2021 по 31.03.2025 у розмірі 2 608, 84 грн, суд встановив, що вони є арифметично вірними, а тому позовні вимоги про стягнення 3 % річних у загальному розмірі 4 172, 10 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Також перевіривши розрахунки інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання за надані позивачем послуги з постачання теплової енергії за період з листопада 2019 року по жовтень 2021 року, які нараховані позивачем за період з січня 2020 року по березень 2025 року в розмірі 6 331, 63 грн та за прострочення виконання грошового зобов`язання за надані позивачем послуги з постачання теплової енергії за період з листопада 2021 року по березень 2024 року, які нараховані позивачем з грудня 2021 року по березень 2025 року у розмірі 10 137, 03 грн, суд встановив, що вони є арифметично вірними, а тому позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат у загальному розмірі 16 468, 66 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім цього, за порушення виконання грошового зобов`язання за надані позивачем послуги з постачання теплової енергії за період з листопада 2021 року по березень 2024 року позивач просить стягнути з відповідача 39, 25 грн пені за загальний період з 01.04.2024 по 30.09.2024.

За змістом ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

У відповідності до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 45 індивідуального договору, у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, що настає за останнім днем граничного строку внесення плати за послугу.

Перевіривши розрахунок пені за порушення виконання грошового зобов`язання за надані позивачем послуги з постачання теплової енергії за період з листопада 2021 року по березень 2024 року в розмірі 39, 25 грн за загальний період з 01.04.2024 по 30.09.2024, суд встановив, що він є арифметично вірним, а тому позовні вимоги про стягнення пені в розмірі 39, 25 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідач доводів позивача не спростував, контррозрахунок заявлених сум не надав.

Відповідно до ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до положень ст.2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 Господарського процесуального кодексу України. Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З огляду на наведені вище норми, враховуючи доведення позивачем своїх позовних вимог, а відповідачем не представлення суду більш вірогідних доказів, ніж ті, які надані позивачем, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача:

- за надані послуги з постачання теплової енергії за період з листопада 2019 року по жовтень 2021 року: 12 411, 22 грн основного боргу, 6 331, 63 грн інфляційних втрат та 1 563, 26 грн 3% річних;

- за надані послуги з постачання теплової енергії за період з листопада 2021 року по березень 2024 року: 38 889, 14 грн основного боргу, 10 137, 03 грн інфляційних втрат, 2 608, 84 грн 3% річних та 39, 25 грн пені;

- 869, 84 грн заборгованість за абонентське обслуговування для послуги з постачання теплової енергії за період з листопада 2021 року по березень 2024 року;

- 429, 80 грн основного боргу за абонентське обслуговування для послуги з постачання гарячої води за період з листопада 2021 року по березень 2024 року;

- 418, 88 грн основного боргу за плату внесків за обслуговування будинкового вузла комерційного обліку комунальної послуги з постачання теплової енергії за період з березня 2020 року по березень 2024 року.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються відповідача.

Керуючись ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «БОСНА ЕЛ ДЖІ» (02125, місто Київ, проспект Визволителів, будинок 1, ідентифікаційний код 30525505) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (01001, місто Київ, Площа Івана Франка, будинок 5, ідентифікаційний код 40538421) 51 300 (п`ятдесят одну тисячу триста) грн 36 коп. основного боргу за надані послуги з постачання теплової енергії, 1 299 (одну тисячу двісті дев`яносто дев`ять) грн 64 коп. основного боргу за абонентське обслуговування для послуги з постачання теплової енергії, 418 (чотириста вісімнадцять) грн 88 коп. основного боргу за плату внесків за обслуговування будинкового вузла комерційного обліку комунальної послуги з постачання теплової енергії, 16 468 (шістнадцять тисяч чотириста шістдесят вісім) грн 66 коп. інфляційних втрат, 4 172 (чотири тисячі сто сімдесят дві) грн 10 коп. 3% річних, 39 (тридцять дев`ять) грн 25 коп. пені та 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до апеляційної інстанції у строки передбачені ст. 256 ГПК України.

Повне рішення складено та підписано 23.01.2026

Суддя Я.А. Карабань