ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"21" січня 2026 р. м. Ужгород Справа № 907/1121/25

Суддя Господарського суду Закарпатської області Андрейчук Л.В., розглянувши матеріали заяви про розстрочку виконання судового рішення від 19.12.2025 у справі № 907/1121/25 (вх.№ 02.3.1-02/11121/25)

за позовом Берегівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі

позивача Виноградівської міської ради Закарпатської області, м. Тячів

до відповідача Приватного підприємства "Віктор", м. Виноградів

про стягнення 469256,58 грн,

Секретар судового засідання Райніш М.І.

ВСТАНОВИВ:

10 листопада 2025 року Господарським судом Закарпатської області ухвалено рішення у справі № 907/1121/25, яким постановлено стягнути з Відповідача ПП «ВІКТОР» () на користь Позивача, Виноградівської міської ради, заборгованість у сумі 469 265,58 грн, а також 7038,98 грн судового збору.

16.12.2025 Господарським судом Закарпатської області було видано відповідні накази.

19.12.2025 на адресу суду від відповідача надійшла заява (вх.№ 02.3.1-02/11121/25) про розстрочення виконання судового рішення у справі № 907/1121/25/25.

В обґрунтування заяви, відповідач вказує, що ПП «ВІКТОР» звернулося до Виноградівської міської ради з пропозицією про розстрочку. У відповідь Позивач офіційним листом (Вих.№ 02.1.21/4191 від 11.12.2025) повідомив, що не заперечує проти запропонованого графіка. Таким чином, ця заява подається для юридичного закріплення домовленостей, що вже знайшли підтримку обох сторін. Звертаючись до Суду, ПП «ВІКТОР» має на меті не уникнути відповідальності, а знайти реалістичний та справедливий шлях виконання своїх зобов`язань, що враховує як інтереси Позивача, так і об`єктивні економічні реалії, в яких опинилося підприємство. ПП «ВІКТОР» визнає свій обов`язок, однак через виняткові обставини, що склалися, не має об`єктивної можливості виконати рішення суду в повному обсязі одноразово. Нижче ми наводимо обґрунтування, що підтверджують як об`єктивну неможливість одноразової сплати, так і нашу добросовісність та намір виконати зобов`язання у запропонований спосіб. ПП «ВІКТОР» у період 2014 2023 років фактично не здійснювало господарської діяльності, що підтверджується податковими деклараціями з єдиним податком із нульовим доходом. Разом із тим підприємство має намір повністю та добровільно погасити заборгованість перед Позивачем, але з огляду на складний фінансовий стан потребує розстрочки.

29.12.2025 на адресу суду від позивача Берегівської окружної прокуратури надійшли заперечення на клопотання відповідача про розстрочення судового рішення (вх. №02.3.1-02/11261/25), в яких прокуратура заперечує щодо задоволення заяви відповідача, та вважає що доводи, викладені у заяві є безпідставними. Вказує, що розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (ч. 5 ст. 331 ГП (України). Позивачем зазначено, що звертаючись до господарського суду із клопотанням про розстрочення виконання рішення суду, заявником не надано достатніх доказів в обгрунтування поданого клопотання, які б підтверджували наявність виняткових обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Крім того, подані відповідачем документи, а саме податкові декларації та виписки з рахунку банківської установи не можуть свідчити про важкий фінансовий стан підприємства. Щодо наданої інформації із банківської установи звертає увагу суду на те, що відповідачем не надано інформацію з Головного управління ДПС у Закарпатській області про наявні всі відкриті рахунки якими він користуєтся. Натомість без надання відповідної інформації на власний вибір надає інформацію однієї банківської установи. Вивчивши додатки подані ПП «ВІКТОР» можна прийти до висновку, що товариство не бажає виконувати рішення господарського суду, як закріплено у ст. 129-1 Конституції України, а всілякими способами намагається відтермінувати його. Сума 469265,58 грн не є непомірним тягарем для товариства. Крім того, кошти котрі підлягають стягненню є безпідставно отриманими відповідачем з 2018 по 2024 роки, та які використовувались останнім на власний розсуд більше шести років.

За вказаний період індекс інфляції за 2018 рік - 109,8 %, за 2019 рік - 104,1 %, за 2020 рік - 105 %, за 2021 рік - 110 %, за 2022 рік - 126,6 , за 2023 рік - 105,1 %, за 2О24 - 112%. Використання відповідачем незаконно отриманих бюджетних коштів і так завдало шкоди міській раді, а тому вважає що розстрочення виконання рішення ще на 5 років буде невиправданою перевагою для ПП «ВІКТОР» та фактично міська рада буде виступати як суб`єкт, який надає безвідсотковий кредит підприємству.

На адресу суду від 31.12.2025 від представника відповідача Хаценюка Я.А. надійшла заява (вх. № 02.3.1-02/11313/25), в якій останній вказує, що Берегівська окружна прокуратура у поданих запереченнях фактично обмежилась формальним запереченням можливості розстрочки виконання рішення суду, не спростувавши жодного з наведених Відповідачем фактичних фінансово-економічних показників та не надавши доказів, які б свідчили про можливість одноразового виконання рішення. Крім того, вважає, що у запереченнях не враховано позицію Позивача Виноградівської міської ради, яка офіційно повідомила суд про відсутність заперечень проти розстрочки.

Ухвалою суду від 12.01.2026 заяву призначено до розгляду та запропоновано стягувачу (позивачу) до дня розгляду заяви подати суду письмові пояснення щодо зазначених у ній обставин.

На адресу суду 20.01.2026 надійшли додаткові пояснення від відповідача ПП «Віктор» (вх.№ 02.3.1-02/425/26), в яких останній вказує, що 30 грудня 2025 року ПП «ВІКТОР» у повному обсязі виконало пункт 3 резолютивної частини рішення Господарського суду Закарпатської області від 10.11.2025 у справі № 907/1121/25, а саме: сплачено 7 038,98 грн на користь Закарпатської обласної прокуратури у відшкодування витрат зі сплати судового збору. Зазначене підтверджується платіжною інструкцією № 45 від 30.12.2025 року, яка раніше подана до матеріалів справи. Крім того, відповідач вказує, що 14 січня 2026 року ПП «ВІКТОР» здійснило перший платіж у рахунок погашення основної суми заборгованості, визначеної рішенням Господарського суду Закарпатської області від 10.11.2025 у справі № 907/1121/25, а саме: сплачено 7 821,09 грн отримувач: Виноградівська міська рада Закарпатської області платіж здійснено відповідно до запропонованого графіка розстрочки зазначена сума становить 1/12 частину річного платежу, передбаченого графіком Факт сплати підтверджується платіжною інструкцією № 47 від 14.01.2026 року, яка додається до цих пояснень.

Згодом на адресу суду 21.01.2026 надійшла заява Виноградівської міської ради (вх.№ 02.3.1-02/452/26), в якій заявник не заперечує проти задоволення заяви ПП «ВІКТОР» про розстрочку виконання рішення Господарського суду Закарпатської області від 10.11.2025 у справі № 907/1121/25, просить встановити ПП «ВІКТОР» такий графік погашення заборгованості, який є прийнятним для Підприємства, відповідає вимогам чинного законодавства та таким, що забезпечує реальне надходження коштів до бюджету територіальної громади. Однак, прийнятний графік погашення заборгованості суду не надало. Просить розглядати заяву ПП ВІКТОР про розстрочку виконання рішення суду за відсутності представника Виноградівської міської рад

Розглянувши матеріали поданої заяви з доданим до неї документами, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Згідно зі статтею 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 331 ГПК України За заявою сторони суд, який розглядав спрану як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у двадцятиденний строк з дня їі надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання їі самої або членів ії сім`ї, їі матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (ч. 4 ст. 331 ГПК України).

У рішенні Конституційного Суду України № 5-пр/2013 від 26.06.2013, розстрочка (відстрочка) виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

У справі "Горнсбі проти Греції" Європейський суд з прав людини зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду.

У зв`язку з тим, що розстрочка продовжує період відновлення порушеного права стягувача при її наданні, необхідно враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка та розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною першою статті 6 Конвенції, згідно з якою "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру", а у системному розумінні даної норми та національного закону суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто, довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.

Судом встановлено, що відповідач просить затвердити графік погашення заборгованності наступним чином:

1. Судовий збір 7 038,98 грн: - до 31.12.2025 року.

2. Основна сума заборгованості 469 265,58 грн:

- до 31.12.2026 року 93 853,11 грн

- до 31.12.2027 року 93 853,11 грн

- до 31.12.2028 року 93 853,11 грн

- до 31.12.2029 року 93 853,11 грн

- до 31.12.2030 року 93 853,14 грн;

Однак, відповідно до ч. 5 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Рішення у справі №907/1121/25 було ухвалено 10.11.2025, заявник просить суд розстрочити його виконання на 5 років, що не відповідає вимогам ч. 5 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України. Зазначена норма є імперативною та не надає суду права відступати від установленого законодавцем граничного строку відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.02.2019 у справі №910/15430/18, де зазначено, що обмеження строку розстрочення виконання судового рішення одним роком є обов`язковим для суду та не може бути змінене за розсудом суду.

Таким чином, заявлене клопотання від 12.03.2024 (вх. № 02.3.1-02/1959/24) про розстрочення виконання судового рішення у справі № 907/1121/25 строком на 5 років суперечить приписам ч. 5 ст. 331 ГПК, у зв`язку з чим не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 42, 121, 234, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні заяви відповідача про розстрочку виконання судового рішення від 19.12.2025 у справі № 907/1121/25 (вх.№ 02.3.1-02/11121/25) - відмовити.

Відмова в задоволенні заяви не перешкоджає повторному зверненню сторін до суду з відповідною заявою на підставі ст. 331 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

СУДДЯ Любомир АНДРЕЙЧУК