ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2026 р. м. Київ Справа № 911/2888/25

м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 16/108

Господарський суд Київської області

без виклику (повідомлення) сторін

Господарський суд Київської області, одноособово, у складі судді Саванчук С.О., розглянув матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України»

в особі Київської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України»

08150, Київська область, Фастівський район, місто Боярка, вулиця Шевченка Тараса, будинок 178,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ресторан Щасливий»

08325, Київська область, Бориспільський район, село Щасливе, вулиця Бориспільська, будинок 17,

про стягнення 3916,06 грн

Обставини справи:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява (вх. №7176/25 від 09.09.2025) Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Київської філії Товариства з обмежною відповідальністю «Газорозподільні мережі України» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ресторан Щасливий» про стягнення заборгованості за розподіл природного газу у розмірі 3641,46 грн, пені у розмірі 231,18 грн, 3% річних у розмірі 22,44 грн, інфляційних втрат у розмірі 20,98 грн.

Судом встановлено, що позовна заява і додані до неї документи відповідають вимогам статей 162, 164, 172, частині 5 статті 174, статті 175 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 3 статті 12 Господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи, а згідно з пунктом 1 частини 5 цієї статті малозначними справами є, зокрема, справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" встановлено, що на 1 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3028,00 гривень.

За позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Київської філії Товариства з обмежною відповідальністю «Газорозподільні мережі України» заявлена до стягнення заборгованість у розмірі 3916,06 грн, отже, дана справа є малозначною в розумінні пункту 1 частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, не відноситься до категорій справ, що не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до частини 4 статті 247 Господарського процесуального кодексу України, та підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Зважаючи на вказане, суд дійшов висновку про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та розгляд справи без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 12.09.2025 прийнято позовну заяву (вх. №7176/25 від 09.09.2025) Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Київської філії Товариства з обмежною відповідальністю «Газорозподільні мережі України» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ресторан Щасливий» про стягнення заборгованості за розподіл природного газу до розгляду та відкрито провадження у справі №911/2888/25, розгляд справи №911/2888/25 призначено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, встановлено сторонам строки подання заяв по суті справи.

Копія ухвали Господарського суду Київської області від 12.09.2025 направлялась судом сторонам справи: позивачу - через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" та доставлена до його електронного кабінету 12.09.2025, відповідачу 15.09.2025 рекомендованим листом з повідомленням про вручення засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта», на адресу, вказану у позовній заяві, яка відповідає адресі місцезнаходження за відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та повернулась на адресу суду з відміткою АТ «Укрпошта» «за закінченням терміну зберігання».

Суд наголошує, що Верховний Суд у постановах від 25.04.2018 у справі №800/547/17, від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б, від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 зазначає, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду.

Таким чином, суд здійснив усі заходи для належного повідомлення відповідача про розгляд справи.

З урахуванням належного повідомлення відповідача про розгляд цієї справи, суд дійшов висновку про її розгляд за наявними матеріалами.

У зв`язку із розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписав повне рішення без його проголошення, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення, відповідно до частин 4, 5 статті 240 Господарського процесуального кодексу України.

За результатом з`ясування всіх фактичних обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічного та повного дослідження матеріалів справи, суд

встановив:

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) № 1839 від 26.12.2022 Товариству з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" видано Ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу.

Постановою НКРЕКП № 1596 від 31.08.2023 «Про внесення змін до додатка до постанови НКРЕКП від 26 грудня 2022 року № 1839 та врегулювання питань щодо провадження ТОВ «Газорозподільні мережі України» діяльності з розподілу природного газу» зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» здійснити виконання зобов`язань, покладених НКРЕКП на АТ «Київоблгаз» за результатами заходів державного контролю ліцензованої діяльності АТ «Київоблгаз» (пункт 4).

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відокремленим підрозділом позивача є Київська філія Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" (), яка згідно з Положенням про Київську філію діє від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" та здійснює діяльність з розподілення газоподібного палива через місцеві (локальні) трубопроводи для задоволення потреб споживачів природного газу, відповідно до отриманих від газотранспортних організацій поставлених обсягів.

Відтак, з 01.09.2023 Київська філія Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" виконує функції Оператора ГРМ, визначені Законом України "Про ринок природного газу", Кодексом газорозподільних систем, затвердженого Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2494.

Порядок укладення договорів з розподілу природного газу здійснюється відповідно до положень Закону України «Про ринок природного газу» № 329-VIII від 09.04.2015, який вступив в дію з 01.10.2015 та Кодексу газорозподільних систем, затверджений постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2494, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 06.11.2015 за № 1379/27824 (далі Кодекс ГРМ), що визначає взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем.

Постановою НКРЕКП № 2498 від 30.09.2015 (із подальшими змінами), затверджено Типовий договір розподілу природного газу, текст якого викладено на офіційному сайті НКРЕКП, сайті оператора ГРМ в мережі Інтернет: https://kv.grmu.com.ua/.

01.09.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Київської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» як оператором ГРМ (далі - оператор ГРМ/позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ресторан Щасливий» як споживачем (далі - споживач/відповідач) )укладено Типовий договір розподілу природного газу № 04491252GTDP018 (далі договір) шляхом підписання заяви-приєднання № 04491252GTDP018 до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим).

Пунктом 1.1 договору передбачено, що договір є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.

Відповідно до пункту 1.3 договору цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього договору, яку в установленому порядку оператор ГРМ направляє споживачу інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього договору, та/або сплата рахунка оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

На виконання умов пункту 1.3 договору, Інформаційним листом, який оформлений як Додаток 3 повідомлено Товариство з обмеженою відповідальністю «Ресторан Щасливий», що договір укладається на безстроковий період з метою забезпечення фізичної доставки обсягів природного газу, що належить споживачу (його постачальнику), до межі балансової належності об`єкта споживача та можливості санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.

Підтвердженням (акцептуванням) приєднання до умов договору є підписана та повернута на адресу оператора ГРМ заява-приєднання, та/або сплачений рахунок оператора ГРМ за послуги розподілу природного газу, та/або фактичне споживання природного газу після вручення цього листа.

З моменту приєднання до умов договору (акцептування договору) споживач та оператор ГРМ набувають всіх прав та обов`язків за договором та несуть відповідальність за їх невиконання (неналежне виконання) згідно з умовами договору та чинним законодавством України.

Послуга з розподілу природного газу - це послуга Оператора ГРМ, яка надається споживачу і включає в себе забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи та розподіл (переміщення) належного споживачу (його постачальнику) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача (пункт 1.4 договору ).

Оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором (пунктом 2.1 договору).

Оплата вартості послуги оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем (пункт 6.1 договору).

Відповідно до пункту 1 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ, розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року.

Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.

В пункті 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ, річна замовлена потужність (за замовчуванням) об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, крім випадків, передбачених цією главою.

Розмір величини річної замовленої потужності для споживача, що не є побутовим, визначається оператором ГРМ виходячи з наявних об`єктів, зазначених у заяві - приєднанні, що є додатком до договору розподілу природного газу (пункт 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ).

Газовий рік, згідно з пунктом 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ, визначається, як період часу, який розпочинається з першої газової доби жовтня поточного календарного року і триває до першої газової доби жовтня наступного календарного року.

Відповідно до пункту 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ, оператор ГРМ зобов`язаний до 12 жовтня щорічно за підсумками газового року проінформувати споживача про фактичний обсяг споживання природного газу всіма об`єктами споживача за попередній газовий рік та одночасно повідомити його, що зазначений обсяг споживання газу за замовчуванням споживача буде визначений як розмір річної замовленої потужності споживача на наступний календарний рік. У такому повідомленні оператор ГРМ одночасно має зазначити про: величину річної замовленої потужності на поточний календарний рік; величину потужності, яка розрахована для щомісячної оплати споживачем у поточному календарному році; величину потужності, яка розрахована для щомісячної оплати споживачем у наступному календарному році; покази лічильника природного газу/інші дані, за якими було сформовано (станом на 30 вересня поточного року) розмір річної замовленої потужності (за замовчуванням) на наступний календарний рік (для побутових споживачів).

Така інформація надається споживачеві шляхом розміщення її у платіжних документах (для побутових споживачів), особистих кабінетах споживача (за наявності), актах приймання-передачі природного газу (для споживачів, що не є побутовими).

Так, позивач на виконання вимог пункту 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ, в Акті приймання - передачі природного газу № 29878 від 30.09.2024 повідомив споживача про величину річної замовленої потужності на 2025 рік, що склала 6109,84 м3, величину потужності, яка розрахована для щомісячної оплати споживачем у 2025 році, що склала 509,15 м3, через поштове відділення Акціонерного товариства «Укрпошта» на адресу відповідача.

У пункті 6.2. договору зазначено, що тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для сторін з дати набрання чинності постановою регулятора щодо його встановлення.

Постановою НКРЕКП від 22.12.2022 № 1944, яка набрала чинності з 01 січня 2023 року для Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» тариф на послуги розподілу природного газу встановлено у розмірі 1,49 грн за 1 м3 на місяць (без урахування ПДВ), що з врахуванням ПДВ становить 1,788 грн за 1 м3 на місяць.

Отже, оскільки замовлена споживачем потужність на 2025 рік складає 6109,84 м3, а згідно з Постановою НКРЕКП від 22.12.2021 № 2752 тариф з 01 січня 2022 становить 1,788 грн за 1 м3, то відповідно місячна вартість послуги з розподілу природного газу визначається таким чином: 6109,84 м3 : 12 * 1,788 грн/м3 = 910,36 грн (щомісячний платіж).

Відповідно до вказаної величини річної замовленої потужності, позивачем відповідачу сформовані та направлені акти здачі-приймання робіт (надання послуг): № 8429 від 30.04.2025 на суму 910,36 грн, № 13316 від 31.05.2025 на суму 910,36 грн , № 19267 від 30.06.2025 на суму 910,38 грн, № 20338 від 31.07.2025 на суму 910,38 грн.

З матеріалів справи встановлено, що позивач направив відповідачу акт звірки №1128 (у 2 примірниках), акт здачі-приймання робіт (надання послуг) за період квітень липень 2025 року (докази додані до позовної заяви, зокрема, список згрупованих відправлень рекомендованих листів №11551 та опис вкладення Акціонерного товариства «Укрпошта» разом з квитанцією).

На підставі положень пункту 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ споживач протягом двох днів з дня одержання акта наданих послуг зобов`язаний повернути оператору ГРМ один примірник оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню в порядку, встановленому законодавством.

Відповідач акти наданих послуг розподілу природного газу за квітень - липень 2025 року не підписав, мотивованої відмови від підписання зазначених актів у письмовому вигляді не надав, заборгованість за зазначеними актами з квітня 2025 року по липень 2025 року не сплатив.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За своєю правовою природою договір, який укладено сторонами, є договором постачання природного газу та відноситься до сфери господарських зобов`язань.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За правилами частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України врегульовано, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За правилами частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до пункту 6.4 договору розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

Відповідно до пункту 6.6 Договору оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка оператора ГРМ. Якщо згідно із законодавством споживач має сплачувати Оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання споживача на поточний рахунок оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим Регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Дата оплати визначається датою, на яку були зараховані кошти на рахунок оператора ГРМ.

Згідно зі статтею 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення глави 63 Цивільного кодексу України можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Відповідно до частини 1 статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частиною 1 статті 40 Закону України «Про ринок природного газу» розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами.

За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу.

У матеріалах справи відсутні будь-які докази наявності заперечень відповідача щодо обсягів, строків, вартості та якості наданих послуг.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що позивачем виконані належним чином зобов`язання за договором, враховуючи оплатність договору, обов`язку виконавця за договором надати послуги відповідає обов`язок замовника оплатити вартість цих послуг.

Відповідно до пункту 6.6 договору остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів, відтак, за вказаними умовами договору, строки оплати за надані послуги з розподілу природного газу за спірний період настали та, станом на час звернення позивача з цим позовом до суду, ці строки сплинули та наявна заборгованість (за квітень 2025 року з 11.05.2025, за травень 2025 року - з 11.06.2025, за червень 2025 року - з 11.07.2025, за липень 2025 року - з 11.08.2025).

Відповідачем за період квітень - липень 2025 року не здійснено жодної оплати, доказів протилежного відповідачем не надано.

Отже, станом на дату подання позовної заяви, заборгованість відповідача за розподіл природного газу за період квітень липень 2025 року становить 3641,46 грн, зазначена заборгованість є обґрунтованою та підтвердженою поданими доказами, відтак, позовна вимога в частині основного боргу підлягає задоволенню в повному обсязі.

У зв`язку із простроченням виконання відповідачем грошового зобов`язання позивач нарахував та заявив до стягнення з відповідача 231,18 грн пені, нарахованої за період з 12 травня 2025 року по 08 вересня 2025 року, при цьому, розрахунок позивачем здійснений за кожний акт окремо.

Відповідно до пункту 8.2 договору, у разі порушення споживачем, що не є побутовим строків оплати за цим договором, він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Частиною 1 статті 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, про що зазначалось вище, умови оплати попередня, кінцевий строк оплати - до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг.

За результатом перевірки наданого позивачем розрахунку пені, суд дійшов висновку, що розмір пені 231,18 грн є арифметично правильним і таким, що розрахований відповідно до умов договору та норм чинного законодавства.

За таких обставин, вимога позивача про стягнення з відповідача пені у сумі 231,18 грн є законною, обґрунтованою, доведеною належними та допустимими доказами, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі.

Також позивачем заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача 3% річних у сумі 22,44 грн та інфляційних втрат в розмірі 20,98 грн, розрахунок здійснений з 11.05.2025 по 08.09.2025 за кожним актом окремо.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, суд вважає за доцільне зазначити, що за змістом частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанова Верховного Суду від 31 січня 2018 року в справі № 915/14/17).

Наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Подібна за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 14.05.2018 у справі № 904/4593/17, від 13.06.2018 у справі № 912/2708/17, від 22.11.2018 у справі № 903/962/17, від 23.05.2018 у справі № 908/660/17, від 05.08.2020 у справі № 757/12160/17-ц, від 22.04.2020 у справі № 922/795/19, від 19.12.2019 у справі № 911/2845/18.

За результатом перевірки наданого позивачем розрахунку 3% річних за період з 11.05.2025 по 08.09.2025 за зобов`язаннями за договором та згідно з актами здачі-приймання, суд дійшов висновку, що він арифметично правильний та здійснений відповідно до умов договору та норм чинного законодавства, у зв`язку з чим ця позовна вимога підлягає задоволенню в повному обсязі у розмірі 22,44 грн.

За результатом перевірки наданого позивачем розрахунку інфляційних втрат за період з 11.05.2025 по 08.09.2025 за зобов`язаннями за договором та згідно з актами здачі-приймання, суд дійшов висновку, що позивачем надмірно нарахована ця позовна вимога у розмірі 20,98 грн і правильним розміром є 13,66 грн.

При цьому, щодо розрахунку інфляційних втрат суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України інфляційні втрати є способом компенсації кредитору втрат від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів.

При визначенні розміру інфляційних втрат суд виходить з офіційних індексів споживчих цін, оприлюднених Державною службою статистики України, за весь період прострочення виконання грошового зобов`язання, без вибіркового виключення окремих місяців.

Суд враховує, що у разі встановлення дефляційних процесів (індекс споживчих цін менше 100 %) втрати від знецінення грошових коштів відсутні, а тому такі показники підлягають урахуванню при розрахунку інфляційних втрат нарівні з інфляційними місяцями.

З огляду на викладене, інфляційні втрати визначаються шляхом послідовного застосування всіх офіційних індексів споживчих цін за відповідний період, що відповідає економічній суті цього виду відповідальності та положенням статті 625 Цивільного кодексу України, при цьому, саме позивачем визначений період нарахування цієї позовної вимоги: з 11.05.2025 по 08.09.2025, який суд застосував із врахуванням послідовного (щомісячного) збільшення основної заборгованості.

За змістом частини 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із частинами 1, 2, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частин 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за розподіл природного газу у розмірі 3641,46 грн, пені у розмірі 231,18 грн, 3% річних у розмірі 22,44 грн - підлягають задоволенню у повному обсязі, позовна вимога про стягнення інфляційних втрат підлягає частковому задоволенню у розмірі 13,66 грн.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на сплату судового збору у мінімальному розмірі, зважаючи на вищевикладені висновки суду про те, що спір виник через неправильні дії відповідача, витрати зі сплати судового збору підлягають покладенню на відповідача повністю.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 76-79, 86, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов (вх. №7176/25 від 09.09.2025) Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Київської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ресторан Щасливий» про стягнення заборгованості задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ресторан Щасливий» (08325, Київська область, Бориспільський район, село Щасливе, вулиця Бориспільська, будинок 17, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Київської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України»

(08150, Київська область, Фастівський район, місто Боярка, вулиця Шевченка Тараса, будинок 178, ) заборгованість за розподіл природного газу у розмірі 3641,46 грн (три тисячі шістсот сорок одна гривня сорок шість копійок), пеню у розмірі 231,18 грн (двісті тридцять одна гривня вісімнадцять копійок), 3% річних у розмірі 22,44 грн (двадцять дві гривні сорок чотири копійки), інфляційні втрати у розмірі 13,66 грн (тринадцять гривень шістдесят шість копійок) та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок).

3. У задоволенні іншої частини позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 20.01.2026.

Суддя С.О. Саванчук