ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
22.01.2026 Справа № 917/363/24
Суддя Киричук О.А., розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства «Крюківський вагонобудівний завод» про ухвалення додаткового рішення (вх. № 192 від 08.01.26) по справі № 917/363/24
про стягнення 12911880 грн. та зобов`язання вчинити дії,
Відповідно до ч. 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Ухвалою від 13.01.26 суд постановив прийняти заяву Публічного акціонерного товариства «Крюківський вагонобудівний завод» про ухвалення додаткового рішення (вх. № 192 від 08.01.26) по справі № 917/363/24 до розгляду, розгляд заяви здійснювати без повідомлення (виклику) учасників справи.
13.01.26 від АТ «Українська залізниця» надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення.
Розглянувши заяву відповідача про ухвалення додаткового рішення по справі та заперечення на неї, суд зазначає таке.
Разом з позовом, позивачем подане клопотання про призначення судової інженерно-технічної (залізнично-транспортної) експертизи.
Ухвалою від 11.03.2023р. суд прийняв позовну заяву до розгляду і відкрив провадження у справі, постановив справу розглядати в порядку загального позовного провадження, призначити підготовче засідання у справі на 09.04.24, запропонувати відповідачу протягом 15 днів з дня вручення ухвали суду надати суду відзив на позов; позивачу - подати суду відповідь на відзив в строк до 5 днів з моменту отримання від відповідача відзиву на позов; витребувати у відповідача докази (згідно переліку).
Від відповідача 28.03.24 надійшли докази на виконання ухвали суду; відзив на позов, в якому він просить суд відмовити повністю в задоволенні позову; клопотання про витребування у позивача доказів; клопотання про призначення судової інженерно-технічної експертизи.
08.04.24 від позивача надійшла відповідь на відзив.
Ухвалою від 09.04.2023р. суд постановив відкласти підготовче засідання на 14.05.24, витребувати у позивача докази (згідно переліку), запропонувати учасникам справи вчинити дії на виконання завдання підготовчого провадження.
14.05.24 від позивача надійшли додаткові пояснення по справі.
27.05.24 від позивача надійшли заперечення щодо переліку питань, що будуть поставлені експерту перелік, яких наведений Відповідачем в Клопотанні про призначення судової інженерне-технічної експертизи.
Від відповідача 28.05.24 надійшло уточнення клопотання про призначення судової інженерно-технічної експертизи.
29.05.24 від відповідача надійшло клопотання про витребування у позивача доказів.
30.05.24 від відповідача надійшло клопотання, в якому фактично викладені пояснення щодо клопотання про призначення судової інженерно-технічної експертизи.
Ухвалою від 30.05.2023р. суд постановив витребувати у позивача докази (згідно переліку).
30.06.24 від позивач надійшли докази на виконання ухвали суду.
03.07.24 від відповідача надійшло клопотання про витребування у позивача доказів.
Також, 03.07.24 від відповідача надійшло клопотання, в якому надані пояснення щодо експертизи, та викладений уточнений перелік питань.
Ухвалою від 04.07.2023р. суд постановив призначити у справі № 917/363/24 судову інженерно-технічну експертизу проведення якої доручити експертам Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз МЮУ; витрати з проведення судової експертизи покласти на сторони в рівних частках. Зобов`язати сторони здійснити попередню оплату експертизи відповідно до виставленого рахунку; провадження у справі 917/363/24 зупинити до закінчення проведення судової експертизи.
06.10.25 від Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов висновок експерта.
Ухвалою від 07.10.2025 суд постановив поновити провадження у справі, призначити підготовче засідання, сторонам надати письмові пояснення з урахуванням висновку експерта, запропонувати учасникам справи вчинити дії на виконання завдання підготовчого провадження.
Ухвалою від 25.12.25 суд постановив позовну заяву Акціонерного товариства «Українська залізниця» до відповідача Публічного акціонерного товариства «Крюківський вагонобудівний завод» залишити без розгляду. У тексті ухвали зазначено, що враховуючи підстави залишення позову без розгляду, суд покладає судові витрати на позивача.
У разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. (ч. 5 ст. 130 ГПК України)
За приписами вказаної норми відповідач повинен обґрунтувати наявність витрат, які виникли у зв`язку із поданням позову до нього і залишенням його у подальшому без розгляду. При цьому стягнення з позивача компенсації понесених відповідачем витрат, зокрема, витрат на правничу допомогу, у разі залишення позову без розгляду можливе лише у випадку встановлення необґрунтованості дій позивача.
Суд зазначає, що ГПК України не містить норм, які б встановлювали критерії визначення необґрунтованості дій позивача, однак очевидно, що під такими діями можна розуміти таку реалізацію позивачем своїх процесуальних прав, внаслідок якої виникають підстави для закриття провадження або залишення позову без розгляду. Вказаний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 19.04.2021 року у справі № 924/804/20.
Залишення позову без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 226 ГПК України є свідченням необґрунтованості дій позивача, який реалізуючи свої права на звернення з позовом до суду спричинив необхідність несення відповідачем витрат з метою організації свого захисту в межах відповідного судового провадження, однак, в подальшому фактична необхідність цього була нівельована, знову ж таки, за наслідками диспозитивної реалізації позивачем своїх прав щодо залишення позову без розгляду, на що, за будь-яких обставин, відповідач не міг вплинути.
Враховуючи, що понесені в межах цієї справи витрати сторін могли б бути розподілені між сторонами за наслідками розгляду справи, однак, така можливість залежить виключно від волі позивача (чого не відбулось), а тому є неприпустимим обмеженням можливості отримання відповідачем законного відшкодування понесених витрат волею іншої особи, за рахунок якої і підлягає компенсація таких витрат.
Суд встановив, що необґрунтованість дій позивача виражається у непослідовності дій останнього, а саме, звернення з позовом до суду, а в подальшому, після призначення судом судової експертизи щодо якості візків, поставлених йому ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод», та надходження висновку експерта, подання заяви про залишення вказаного позову без розгляду, що, по суті, є досить суперечливими діями.
Таким чином, поведінка позивача розцінюється судом, як необґрунтовані дії у розумінні ч. 5 ст. 130 ГПК України, в результаті чого відповідач наділений процесуальним правом на компенсацію судових витрат на підставі ч. 5 ст. 130 ГПК України.
Згідно з частинами 1, 3 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
Частиною 4 статті 127 ГПК України визначено, що розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.
Відповідач у своїй заяві просить суд стягнути з відповідача на свою користь витрати понесені на проведення судової експертизи у розмірі 246 116,00грн.
Відповідно до частини 5 статті 127 ГПК України розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.
Суд вважає заявлений розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта співмірним із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.
Частинами 6 та 7 ГПК України встановлено, що у разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату послуг експерта, спеціаліста, перекладача, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.
Позивачем клопотання про зменшення витрат на оплату послуг експерта або інших заперечень щодо неспівмірності заявлених витрат відповідача, пов`язаних з розглядом справи, не заявлялось.
Таким чином, судові витрати позивача в сумі 246 116,00 грн., понесених у зв`язку із замовленням та проведенням експертиз, згідно з положеннями пункту 1 частини 4 статті 129 ГПК України слід покласти на позивача.
На підставі викладеного, керуючись статтями 127, 130, 232-235, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд -
1. Заяву Публічного акціонерного товариства «Крюківський вагонобудівний завод» про ухвалення додаткового рішення (вх. № 192 від 08.01.26) по справі № 917/363/24 задовольнити.
Видати наказ після набрання додатковою ухвалою законної сили.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом десяти днів з дня оголошення до Східного апеляційного господарського суду.

Інформація по справі може бути одержана на офіційному веб-порталі судової влади України court.gov.ua.

Повний текст ухвали складено та підписано 22.01.2026.

Суддя Киричук О.А.