СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2026 року м. Харків Справа №905/257/23

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Россолов В.В., суддя Склярук О.І.

за участю секретаря судового засідання Міракова Г.А.,

за участю представників:

від апелянта ОСОБА_1 - Снєжко А.Г., Паламарчук Д.Ю.,

від апелянта ОСОБА_2 - Снєжко А.Г.,

інші учасники провадження у справі - не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 (вх.№2070Д від 29.09.2025) та апеляційної скарги ОСОБА_2 (вх.№2075Д від 29.09.2025) на рішення Господарського суду Донецької області від 29.08.2025 у справі №905/257/23 (м. Харків, суддя Зельман Ю.С., повне рішення складено 09.09.2025)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДіДжи Фінанс», м. Київ,

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОРВАРД С ПЛЮС», м. Святогірськ, Краматорський район, Донецька область,

2. Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ "СПІВДРУЖНІСТЬ М», м. Святогірськ, Краматорський район, Донецька область,

3. ОСОБА_2 , м. Горлівка, Донецька область,

4. ОСОБА_1 , м. Горлівка, Донецька область,

5. Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕРКУРІЙ-С», м. Маріуполь, Донецька область,

6. Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОРВАРД М ПЛЮС», м. Маріуполь, Донецька область,

7. Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛКО СЕРВІС М», м. Дніпро,

третя особа яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - Акціонерне товариство «ОТП Банк», м. Київ,

про солідарне стягнення заборгованості в розмірі 3 594 498,30 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту в сумі 3 353 878,52 грн, заборгованість за відсотками в сумі 240 619, 78 грн,

та за зустрічним позовом ОСОБА_1 , м. Горлівка, Донецька область,

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «ДіДжи Фінанс», м. Київ,

2. Акціонерного товариства «ОТП Банк», м. Київ,

про розірвання договору поруки №SR 21-934/300 від 05.08.2021,

за зустрічним позовом ОСОБА_2 , м. Горлівка, Донецька область,

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «ДіДжи Фінанс», м. Київ,

2. Акціонерного товариства «ОТП Банк», м. Київ,

про розірвання договору поруки №SR 21-933/300 від 05.08.2021,

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕРКУРІЙ-С», м. Маріуполь, Донецька область,

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «ДіДжи Фінанс», м. Київ,

2. Акціонерного товариства «ОТП Банк», м. Київ,

про розірвання договору поруки №SR 21-935/300 від 05.08.2021,

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛКО СЕРВІС М», м. Дніпро,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДіДжи Фінанс», м. Київ,

про розірвання договору поруки №SR 22-122/300 від 14.02.2022,

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОРВАРД М ПЛЮС», м. Маріуполь, Донецька область,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДіДжи Фінанс», м. Київ,

про розірвання договору поруки №SR 22-121/300 від 14.02.2022, -

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "ОТП Банк" звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОРВАРД С ПЛЮС", Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "СПІВДРУЖНІСТЬ М", ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕРКУРІЙ-С", Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОРВАРД М ПЛЮС" та Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛКО СЕРВІС М" про солідарне стягнення заборгованості в розмірі 3 594 498,30 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту в сумі 3 353 878,52 грн., заборгованість за відсотками в сумі 240 619, 78 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "ФОРВАРД С ПЛЮС" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "СПІВДРУЖНІСТЬ М" зобов`язань з повернення коштів за договором про надання банківських послуг №СR 21-690/300-2 від 05.08.2021 (з урахуванням договору про зміну № 1 від 14.02.2022 до договору про надання банківських послуг №СR 21-690/300-2 від 05.08.2021), внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 3 353 878,52 грн., що стало підставою для нарахування позивачем відсотків за користування кредитом в розмірі 240 619, 78 грн.

02.06.2023 на адресу Господарського суду Донецької області від ОСОБА_1 надійшла зустрічна позовна заява до Акціонерного товариства "ОТП Банк" про розірвання договору поруки №SR 21-934/300 від 05.08.2021.

19.06.2023 на адресу Господарського суду Донецької області від ОСОБА_2 надійшла зустрічна позовна заява до Акціонерного товариства "ОТП Банк" про розірвання договору поруки № SR 21-933/300 від 05.08.2021.

19.06.2023 на адресу Господарського суду Донецької області від Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕРКУРІЙ-С" надійшла зустрічна позовна заява до Акціонерного товариства "ОТП Банк" про розірвання договору поруки №21-935/300 від 05.08.2021.

20.06.2023 на адресу Господарського суду Донецької області від Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛКО СЕРВІС М" надійшла зустрічна позовна заява до Акціонерного товариства "ОТП Банк" про розірвання договору поруки №SR 22-122/300 від 14.02.2022.

20.06.2023 на адресу Господарського суду Донецької області від Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОРВАРД М ПЛЮС" надійшла зустрічна позовна заява до Акціонерного товариства "ОТП Банк" про розірвання договору поруки № SR 22-121/300 від 14.02.2022.

В обґрунтування зустрічних позовних вимог позивачі за зустрічними позовами посилаються на істотну зміну обставин, яку позивачі не могли передбачити при укладенні договору, а саме початок повномасштабного вторгнення російської федерації на території України, пошкодження значних виробничих потужностей (складів та іншого майна) на території м. Маріуполь ТОВ "ТД Співдружність М" та ТОВ "ФОРВАРД С ПЛЮС", поручителями яких є позивачі за зустрічним позовом, а також перебування об`єкту кредитування у м. Святогірськ, яке наразі відноситься до території ведення бойових дій.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 29.08.2025 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ДіДжи Фінанс» до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОРВАРД С ПЛЮС", Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "СПІВДРУЖНІСТЬ М", ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕРКУРІЙ-С", Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОРВАРД М ПЛЮС" та Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛКО СЕРВІС М", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача за первісним позовом Акціонерного товариства "ОТП Банк", про солідарне стягнення заборгованості в розмірі 3 594 498,30 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту в сумі 3 353 878,52 грн., заборгованість за відсотками в сумі 240 619, 78 грн задоволено частково.

Стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОРВАРД С ПЛЮС", Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "СПІВДРУЖНІСТЬ М", ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕРКУРІЙ-С" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДіДжи Фінанс» заборгованість за кредитом в розмірі 3 329 697,84 грн.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "СПІВДРУЖНІСТЬ М" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДіДжи Фінанс» судовий збір в сумі 10 061,63 грн.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОРВАРД С ПЛЮС" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДіДжи Фінанс» судовий збір в сумі 10 061,63 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДіДжи Фінанс» судовий збір в сумі 10 061,63 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДіДжи Фінанс» судовий збір в сумі 10 061,63 грн.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕРКУРІЙ-С" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДіДжи Фінанс» судовий збір в сумі 10 061,63 грн.

Закрито провадження в частині позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 24 180,68 грн.

У задоволенні решти первісних позовних вимог відмовлено.

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ДіДжи Фінанс» до Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛКО СЕРВІС М" та Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОРВАРД М ПЛЮС" відмовлено.

Закрито провадження в частині розгляду зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДіДжи Фінанс» та Акціонерного товариства "ОТП Банк" про розірвання договору поруки №SR 21-934/300 від 05.08.2021.

Закрито провадження в частині розгляду зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДіДжи Фінанс» та Акціонерного товариства "ОТП Банк" про розірвання договору поруки №SR 21-933/300 від 05.08.2021.

Закрито провадження в частині розгляду зустрічних позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕРКУРІЙ-С" до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДіДжи Фінанс» та Акціонерного товариства "ОТП Банк" про розірвання договору поруки №SR 21-935/300 від 05.08.2021.

Закрито провадження в частині розгляду зустрічних позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОРВАРД М ПЛЮС" до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДіДжи Фінанс» про розірвання договору поруки №SR 22-121/300 від 14.02.2022.

У задоволенні зустрічних позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛКО СЕРВІС М" до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДіДжи Фінанс» про розірвання договору поруки №SR 22-122/300 від 14.02.2022 відмовлено.

ОСОБА_1 з вказаним рішенням суду частково не погодився та звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм чинного законодавства, просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Донецької області від 29.08.2025 задовольнити, рішення Господарського суду Донецької області від 29.08.2025 р. скасувати в частині, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову ТОВ "ДіДжи Фінанс" до ТОВ "ФОРВАРД С ПЛЮС", ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ "СПІВДРУЖНІСТЬ М", ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ТОВ "МЕРКУРІЙ-С", ТОВ "ФОРВАРД М ПЛЮС", ТОВ "АЛКО СЕРВІС М" про солідарне стягнення заборгованості за кредитом 3 594 498 грн. 30 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту в сумі 3 353 878 грн. 52 коп., заборгованість за відсотками в сумі 240 619 грн. 78 коп. та стягнення судових витрат, в іншій частині - залишити рішення без змін; стягнути понесені судові витрати з позивача.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує про наступне:

- суд першої інстанції дійшов передчасного висновку та всупереч встановлених обставин справи, що поручитель ОСОБА_1 надавав згоду на поручительство за виконання зобов`язань боржником ТОВ "Торговий Дім "Співдружність м" на підставі застереження у п. 3 Договору поруки SR 21-934/300 від 05.08.2021;

- презюмуючи достатність застереження у розділі 3 Договору поруки від 05.08.2021 для покладення солідарної відповідальності на поручителя відносно додаткової юридичної особи, суд вийшов за межі позовних вимог та обраної позивачем правової позиції;

- обставини справи, за яких первісний боржник не вибув із правовідношення (внаслідок ліквідації/реорганізації/переведення боргу на нову особу) а залишився учасником правовідносин за договором надання банківських послуг (по суті - договору кредитування), виключає можливість застосування до спірних правовідносин п.3 Договору поруки від 05.08.2021 р. SR 21-934/200 та відсилає до п. 19 Договору поруки;

- встановивши, що ТОВ "Форвард с плюс" в повному обсязі виконало зобов`язання перед кредитором, суд був зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин ч.1, ч. 4 ст. 559 ЦК України та відмовити Позивачу у задоволенні позову в частині звернення стягнення до солідарного поручителя ОСОБА_1 у зв`язку з сукупністю підстав: відсутністю заборгованості у боржника щодо якого поручався поручитель та у зв`язку із припиненням поруки.

Від Товариства з обмеженою відповідальністю «ДіДжи Фінанс» надійшла заява (вх.№11551 від 30.09.2025), в якій останнє просить залишити без руху апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Донецької області від 29.08.2025 у зв`язку із порушенням вимог, встановлених статтею 258 ГПК України; зобов`язати сплатити судовий збір за кожну з поданих апеляційних скарг, відповідно до вимог п.2 ч.3 ст. 258 ГПК України.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 07.10.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 (вх.№2070Д від 29.09.2025) на рішення Господарського суду Донецької області від 29.08.2025 у справі №905/257/23 залишено без руху з підстав необхідності надання пояснень щодо підстав для подачі ОСОБА_1 другої апеляційної скарги та формування заяви у відповідності до вимог статті 266 ГПК України про відкликання однієї з апеляційних скарг.

ОСОБА_2 з вказаним рішенням суду також частково не погодився та звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм чинного законодавства, просить апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Господарського суду Донецької області від 29.08.2025 задовольнити, рішення Господарського суду Донецької області від 29.08.2025 скасувати частково; ухвалити нове рішення:

- про відмову в задоволенні позову ТОВ "ДіДжи Фінанс" до ТОВ "Форвард С плюс" та ТОВ "Торговий дім "Співдружність М" про солідарне стягнення заборгованості в розмірі 3 594 498,30 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту в сумі 3 353 878,52 грн., заборгованість за відсотками в сумі 240 619, 78 грн;

- про залишення без розгляду позовної заяви ТОВ "ДіДжи Фінанс" до ОСОБА_2 та відповідачів ОСОБА_1 , ТОВ "Меркурій-С" про солідарне стягнення заборгованості в розмірі 3 594 498,30 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту в сумі 3 353 878,52 грн., заборгованість за відсотками в сумі 240 619, 78 грн;

-в іншій частині - залишити рішення без змін.

Вирішити питання про розподіл судових витрат , понесених ОСОБА_2 в суді 1 інстанції за правову допомогу, стягнути з позивача 30000,00 грн.

Стягнути з позивача витрати апелянта ОСОБА_2 понесені за сплату судового збору в розмірі 64700, 97 грн. та у зв`язку з цим сервісного збору банку в розмірі 1164,62 грн.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_2 вказує про наступне:

- суд допустив порушення вимог процесуального права, передбаченого п.4 ч.1 ст.226 ГПК України, не вирішивши заяву про залишення без розгляду позовної заяви до апелянта ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , ТОВ «Меркурій С», ТОВ «ФОРВАРД М ПЛЮС», оскільки позивач не надав суду оригіналів договорів, які є предметом позову;

- висновки суду щодо доведеності первісних позовних вимог в частині наявності у ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «СПІВДРУЖНІСТЬ М» заборгованості за тілом кредиту в сумі 3 329 697,84 грн. за договором про надання банківських послуг № СR 21-690/300-2 від 05.08.2021 та договором про зміну № 1 від 14.02.2022 до договору про надання банківських послуг №СR 21 690/300-2 від 05.08.2021 є необґрунтованими. раховуючи очевидну нікчемність договору про зміну № 1 від 14.02.2022 до договору про надання банківських послуг №СR 21-690/300-2 від 05.08.2021 , висновки суду про існуючу відповідальність з боку ОСОБА_2 за зобов`язання ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «СПІВДРУЖНІСТЬ М» є помилковими;

- сам факт виникнення в АТ «ОТП БАНК» наміру укласти з поручителем договір про зміну вже є відповідним актом волевиявлення з боку Банку, який вважав, що не має таких повноважень, як без дозволу поручителя збільшувати кількість клієнтів за одним й тим самим кредитним договором, адже згідно п.28 кредитного договору він був двостороннім, отже поручитель був обізнаний як із кількістю так і особою позичальника - ТОВ «ФОРВАРД С ПЛЮС», на що суд уваги не звернув, надаючи оцінку договору поруки;

- судом не враховано істотних суперечностей, що мали місце в договорі №SR 21-933/300 від 05.08.2021, та не були сторонами узгоджені під час підписання, та, надаючи оцінку умовам п.3 та 19 договору поруки суд не врахував фактичних дій кредитора, спрямованих на узгодження із поручителем збільшення кількості позичальників в письмові формі шляхом підписання Договору про зміну до договору поруки;

- викладені у пункті 3 Договору поруки спрямовані на настання інших правових наслідків у майбутньому, ніж ті, які має на увазі суд 1 інстанції, оскільки за меморіальними ордерами, на які посилається суд, гроші у лютому 2022 року отримувало ТОВ «ТД СПІВДРУЖНІСТЬ М», тоді як ОСОБА_2 поручався за ТОВ ФОРВАРД С ПЛЮС, який виконав всі зобов`язання за Договором про надання банківських послуг від 05.08.2021 року CR-21 690/300-2, з вказаного договору даний Клієнт Банку не усувався та не замінявся.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 07.10.2025 витребувано з Господарського суду Донецької області матеріали справи №905/257/23. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги ОСОБА_2 , до надходження матеріалів справи до суду апеляційної інстанції.

В строк, наданий судом, від апелянта - ОСОБА_1 надійшла заява (вх.№11936 від 09.10.2025) про усунення недоліків апеляційної скарги на виконання вимог ухвали суду від 07.10.2025. Зокрема, скаржник зазначає, що апеляційна скарга подана в інтересах ОСОБА_1 представником адвокатом Снєжко А.Г. (вх.№ 2067Д від 29.09.2025 р.) у справі №905/257/23 підлягає відкликанню на підставі ч.3 ст. 266 ГПК України, про що до апеляційного суду направлена заява установленої форми у визначений судом строк; апеляційна скарга подана в інтересах ОСОБА_1 представником адвокатом Таранець К.О. (вх.№2070Д від 29.09.2025) у справі №905/257/23 підтримується апелянтом в повному обсязі; судовий збір, сплачений апелянтом згідно квитанції 2653-2054-4959-9845 від 25.09.2025, просить долучити до апеляційної скарги, поданої представником адвокатом Таранець К.О. (вх.№2070Д від 29.09.2025) у справі №905/257/23; просить відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Донецької області від 29.08.2025 у справі №905/257/23, поданою представником адвокатом Таранець К.О. (вх.№2070Д від 29.09.2025).

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 14.10.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 (вх.№2070Д від 29.09.2025) на рішення Господарського суду Донецької області від 29.08.2025 у справі №905/257/23. Витребувано з Господарського суду Донецької області матеріали справи №905/257/23.

Від Товариства з обмеженою відповідальністю «ДіДжи Фінанс» надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 (вх.№12170 від 15.10.2025), в якому останнє просить залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 по справі №905/257/23; залишити без змін рішення Господарського суду Донецької області по справі №905/257/23 від 29.08.2025; відмовити у задоволенні судових витрат Відповідача-4, зокрема на професійну правничу (правову) допомогу у зв`язку із неспівмірністю та недоведеністю, та у зв`язку із порушенням ст. 124 ГПК України; стягнути на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

В обґрунтування відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 позивач вказує, що Відповідачем-4 не спростовано факту укладення Договору про зміну № 1 від 14.02.2022 року до Договору про надання банківських послуг від 05.08.2021 року CR 21-690/300-2 жодними належними, достовірними, допустимими та достатніми доказами, а отже і заперечення щодо похідного Договору № 1 від 14.02.2022 р. про внесення змін до Договору поруки SR 21-934/300 від 05.08.2021 р. (документу забезпечення) є надуманими та безпідставними. Позивач зазначає, що під час вирішення спору у цій справі, судом враховано правовий висновок, який міститься у постанов Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17, згідно із яким не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами.

15.10.2025 до Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №905/257/23 (вх.№12193).

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 17.10.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 (вх.№2075Д від 29.09.2025) на рішення Господарського суду Донецької області від 29.08.2025 у справі №905/257/23. Об`єднано апеляційну скаргу ОСОБА_1 (вх.№2070Д) та апеляційну скаргу ОСОБА_2 (вх.№2075Д) в одне апеляційне провадження.

Від ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 (вх.№12279 від 20.10.2025) та додаткові пояснення у справі (вх.№12285 від 20.10.2025).

Від Товариства з обмеженою відповідальністю «ДіДжи Фінанс» надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2 (вх.№12328 від 21.10.2025), в якому останнє просить залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_2 по справі №905/257/23; залишити без змін рішення Господарського суду Донецької області по справі №905/257/23 від 29.08.2025; відмовити у задоволенні судових витрат Відповідача-3, зокрема на професійну правничу (правову) допомогу у зв`язку із неспівмірністю та недоведеністю, та у зв`язку із порушенням ст. 124 ГПК України; стягнути на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

В обґрунтування відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 позивач вказує, що Відповідачем - 3 в апеляційній скарзі не заперечується факт укладення Договору про зміну № 1 від 14.02.2022 року до Договору про надання банківських послуг від 05.08.2021 року CR-21-690/300-2, а отже заперечення проти документу забезпечення є нічим іншим як намагання ухилитись від виконання взятих зобов`язань. Позивач зазначає, що під час вирішення спору у цій справі, судом враховано правовий висновок, який міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17, згідно із яким не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Відповідачі свідомо відмовились від своїх заперечень під час розгляду справи, чим, в свою чергу визнали правомірність позовних вимог Позивача, а тому вимоги апеляційної скарги є необґрунтованими та недоведеними, такими, що суперечать дійсним обставинам справи.

Від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ДіДжи Фінанс» - адвоката Білецького Б.М. надійшли клопотання (вх.№12586 від 28.10.2025; вх.№12588 від 28.10.2025) про участь у судових засіданнях у справі №905/257/23 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів представника.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.11.2025 призначено апеляційну скаргу ОСОБА_1 (вх.№2070Д від 29.09.2025) та апеляційну скаргу ОСОБА_2 (вх.№2075Д від 29.09.2025) на рішення Господарського суду Донецької області від 29.08.2025 у справі №905/257/23 до розгляду на « 27» листопада 2025 р. о 10:15 год у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61022, місто Харків, пр. Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань №132. Задоволено клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ДіДжи Фінанс» - адвоката Білецького Б.М. про його участь у судових засіданнях Східного апеляційного господарського суду з розгляду справи №905/257/23 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку, з використанням власних технічних засобів представника, який подав вказану заяву. Судове засідання у справі №905/257/23, яке відбудеться 27.11.2025 р. о 10:15 год. та подальші судові засідання у даній справі постановлено провести за участю представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ДіДжи Фінанс» - адвоката Білецького Б.М. у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку, з використанням власних технічних засобів вказаного представника.

Від представника Акціонерного товариства «ОТП Банк» - адвоката Юнаша А.Б. надійшла заява про розгляд справи без участі представника (вх.13589 від 24.11.2025).

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 25.11.2025 відмовлено у задоволенні клопотань представника ОСОБА_1 - адвоката Паламарчука Д.Ю. про проведення судових засідань в режимі відеоконференції (вх.№13369 від 18.11.2025; вх.№13490 від 20.11.2025).

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 25.11.2025 клопотання представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвоката Снєжко А.Г. (вх.№13453 від 20.11.2025) про її участь у судових засіданнях у справі №905/257/23 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів представника залишено без розгляду. Задоволено клопотання представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвоката Снєжко А.Г. (вх.№13505 від 21.11.2025) про її участь у судових засіданнях Східного апеляційного господарського суду з розгляду справи №905/257/23 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку, з використанням власних технічних засобів вказаного представника. Судове засідання у справі №905/257/23, яке призначено на 27.11.2025 о 10:15 год, та подальші судові засідання у даній справі постановлено провести за участю представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвоката Снєжко А.Г. у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку, з використанням власних технічних засобів вказаного заявника.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 25.11.2025 задоволено клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Паламарчука Д.Ю. (вх.№13593 від 24.11.2025) про його участь у судових засіданнях Східного апеляційного господарського суду з розгляду справи №905/257/23 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку, з використанням власних технічних засобів вказаного представника. Судове засідання у справі №905/257/23, яке призначено на 27.11.2025 о 10:15 год, та подальші судові засідання у даній справі постановлено провести за участю ОСОБА_1 - адвоката Паламарчука Д.Ю. у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку, з використанням власних технічних засобів вказаного заявника.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 27.11.2025 розгляд справи №905/257/23 відкладено на 08 січня 2026 року о 10:15 год у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань №132.

До судового засідання Східного апеляційного господарського суду 08.01.2026 представники ТОВ «ДіДжи Фінанс», ТОВ «ФОРВАРД С ПЛЮС», ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ "СПІВДРУЖНІСТЬ М», ТОВ «МЕРКУРІЙ-С», ТОВ «ФОРВАРД М ПЛЮС», ТОВ «АЛКО СЕРВІС М», АТ «ОТП Банк» не з`явилися. Про дату, час та місце судового засідання ТОВ «ДіДжи Фінанс», ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ "СПІВДРУЖНІСТЬ М», АТ «ОТП Банк» повідомлені шляхом направлення копії ухвали від 27.11.2025 до їх електронних кабінетів в системі «Електронний суд».

ТОВ «ФОРВАРД С ПЛЮС», ТОВ «МЕРКУРІЙ-С», ТОВ «ФОРВАРД М ПЛЮС», ТОВ «АЛКО СЕРВІС М» не мають зареєстрованого Електронного кабінету в підсистемі Електронний суд ЄСІТС. Ухвала від 27.11.2025 направлена рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення на адреси учасників справи та не вручена останнім з причин «адресат відсутній».

Суд враховує, що відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Також з огляду на те, що офіційною юридичною адресою відповідачів ТОВ «МЕРКУРІЙ-С» та ТОВ «ФОРВАРД М ПЛЮС» є місто Маріуполь Донецької області, що перебуває у тимчасовій окупації і на таку територію поштова кореспонденція відділеннями АТ «Укрпошта» не доставляється. З огляду на що, зазначені учасники справи повідомлені про відкриття провадження у цій справі та дати судових засідань відповідно до п. 21 розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України шляхом розміщення відповідного повідомлення на офіційній сторінці суду на веб-порталі «Судова влада України».

Крім того, вищевказана ухвала від 27.11.2025 надіслана на наявні в матеріалах справи електронні адреси ТОВ «ФОРВАРД С ПЛЮС», ТОВ «МЕРКУРІЙ-С», ТОВ «ФОРВАРД М ПЛЮС», ТОВ «АЛКО СЕРВІС М», водночас відповідно до наявних відомостей в системі «Діловодство спеціалізованого суду» не була доставлена останнім.

Ураховуючи те, що судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком учасника справи, а також положення ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, з огляду на заяву АТ «ОТП Банк» про розгляд справи без участі представника, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

Присутні у судовому засіданні 08.01.2026 представники апелянтів підтримали вимоги апеляційних скарг, просили скарги задовольнити та скасувати рішення суду в оскаржуваній частині.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційних скаргах та відзивах на апеляційні скарги доводи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, заслухавши пояснення присутнього представника позивача та розглянувши справу в порядку статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів встановила наступні обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.08.2021 між Акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі - банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФОРВАРД С ПЛЮС» (далі - клієнт) було укладено договір про надання банківських послуг №CR 21-690/300-2 (далі - договір), відповідно до умов п. 3 якого банк надає на вимогу клієнта банківську послугу, а клієнт приймає банківську послугу та зобов`язується належним чином виконувати зобов`язання, що встановлені в договорі відносно такої банківської послуги, в тому числі своєчасно та в повному обсязі здійснювати оплату послуг банку. Кількість банківських послуг, що надаються за договором, необмежена. Якість банківських послуг відповідає стандартам банку. Банківські послуги можуть надаватися в будь-якій валюті, що дозволяється чинним законодавством України та щодо якої сторони письмово прийшли до згоди. Ліміт банківської послуги може змінюватися шляхом укладення додаткових договорів про зміну договору. Детальні умови кожної з банківських послуг узгоджені сторонами в пунктах 21-24 договору.

Ціна (сума) договору дорівнює генеральному ліміту у випадку визначення Генерального ліміту в валюті гривня, або в гривневому еквіваленті Генерального ліміту - у випадку визначення Генерального ліміту в валюті іншій, ніж гривня, із застосуванням валютного курсу НБУ, встановленого на (для) дату (и) визначення (п. 4 договору).

Згідно п. 5 договору строк дії договору дорівнює Генеральному строку за обставини, що відсутній випадок невиконання умов договору. За обставин наявності випадку невиконання умов договору, договір залишається чинним до тих пір, поки всі зобов`язання клієнта перед банком не будуть виконані в повному обсязі. Цей договір не поширюється на зобов`язання, що виникли у сторін до укладення ними договору, якщо інше прямо не передбачено ним. Закінчення строку не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час діє договору.

У розділі 6 договору встановлено порядок здійснення плати за банківську послугу. Так, банк здійснює надання банківських послуг за плату, що має сплачуватися клієнтом банку в порядку та на умовах виключно в безготівковій формі. Залежно від виду банківської послуги видами плат можуть бути проценти та/або комісійна винагорода, проте цей перелік не є вичерпним і сторонами можуть бути погоджені інші види плат. Розмір плати визначається сторонами в договорі та/або заяві про надання банківської послуги відносно кожної з банківських послуг, надання якої було письмово погоджено між сторонами.

Проценти розраховуються на підставі процентної ставки. Процентна ставка може бути виражена як числом, так і формулою, яка може включати складові, що можуть час від часу змінюватися. Сторони розуміють, підтверджують та погоджуються з тим, що вираження сторонами процентної ставки у вигляді формули з такими змінними складовими цілком відповідає волі сторін і така зміна не може розглядатися як одностороння зміна умов договору, оскільки сторони наперед обумовили настання або зміну своїх прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні. Протягом строку дії договору розмір процентної ставки встановлюється як для стандартного розміру, так і для підвищеного розміру, та може становити будь-яке числове значення в межах від 0,000001 до 100,000001 процентів річних. Залежно від валюти банківської послуги база нарахування є наступною: для банківських послуг, виражених у гривнях - база нарахування становить 365 днів. Розрахунок та нарахування процентів здійснюється на щоденній основі. Проценти розраховуються протягом строку, що обчислюється днями і дорівнює кількості днів від дати надання банком банківської послуги, включаючи день надання до дати виконання клієнтом всіх зобов`язань щодо такої банківської послуги (день припинення/закінчення строку дії банківської послуги, інше), не включаючи останній день такого виконання (день припинення/закінчення строку дії банківської послуги, інше). Проценти щодо такої банківської послуги як кредит та/або кредитна лінія, виконання зобов`язань відносно якої здійснюється клієнтом банку протягом 1 (першого) банківського дня наступного за таким днем нарахування процентів. При цьому, якщо дата здійснення платежу щодо сплати процентів припадає не на банківський, платіж здійснюється в 1 (перший) банківський день, наступний за таким не банківським днем, з урахуванням процентів, нарахованих станом на дату здійснення такого платежу. Проценти щодо банківської послуги, виконання зобов`язань відносно якої здійснюється клієнтом з порушеннями (несвоєчасно та/або неналежним чином), розраховуються та нараховуються кожного дня протягом строку дії такого порушення та повинні сплачуватися клієнтом банку негайно (за першої нагоди) в повному обсязі таких нарахованих процентів.

У розділі 7 договору визначено порядок надання/отримання банківської послуги. Так, банк здійснює надання кожної банківської послуги клієнту відповідно до заяви про надання банківської послуги, яка кожного разу надається клієнтом банку в письмовому вигляді. Термін подачі заяви про надання банківської послуги та кількість її примірників визначаються сторонами в договорі. Клієнт набуває права подавати заяву про надання банківської послуги лише після настання обставин, передбачених у пунктах 8, 25 договору, якщо інше не буде письмово погоджене сторонами. Погодження надання банком банківської послуги клієнту у відповідності до умов заяви про надання банківської послуги (акцепт) відбувається шляхом виконання такої заяви про надання банківської послуги (фактичного надання відповідної банківської послуги).

У розділі 12 договору визначено обов`язки клієнта. Зокрема, клієнт зобов`язаний належним чином (без будь-яких порушень) виконувати боргові зобов`язання у відповідності до положень договору.

Розділом 13 договору встановлено солідарну відповідальність клієнта. Так, у разі, якщо контрагентами банку за договором виступають декілька осіб, то разом з укладенням договору кожен з клієнтів погоджується та надає свою згоду виступати солідарним боржником та нести солідарну відповідальність перед банком за повне, своєчасне та належне виконання кожним з клієнтів боргових зобов`язань, що означає, що банк може звернутися з вимогою про виконання боргових зобов`язань як до будь-якого клієнта, так і до всіх клієнтів одночасно: при цьому банк може звернутися з вимогою про виконання боргових зобов`язань як в повному обсязі, так і в частині. Виконання клієнтом частини таких зобов`язань не позбавляє банк права звернутися до клієнта з вимогою про виконання іншої (их) частини(ин) боргових зобов`язань.

Також вказаним розділом було передбачено черговість виконання боргових зобов`язань та порядок погашення платежів. Так, всі платежі, що здійснюються клієнтом для виконання боргових зобов`язань, вважаються належно виконаними в дату зарахування грошових коштів на рахунок (и) банку за обставини, що такі грошові кошти були отримані банком протягом операційного часу банку такої дати зарахування. За обставин, що такі грошові кошти були отримані банком після закінчення операційного часу такої дати зарахування, такий платіж вважається виконаним в наступний за такою датою зарахування банківський день з настанням усіх відповідних наслідків (нарахування процентів, неустойка, інше). Банк, виключно на власний розсуд та за наявності технічної можливості здійснити обробку, передачу та виконання платежу, може, проте не зобов`язаний, прийняти виконання платежу клієнтом після закінчення операційного часу банку. За обставини, що дата здійснення платежу по виконанню боргових зобов`язань припадає не на банківський день, то датою здійснення такого платежу має бути щодо виконання будь-яких боргових зобов`язань, в тому числі сплати процентів за овердрафтом - перший банківський день, що є наступним за таким не банківським днем.

При надходженні до банку коштів для виконання боргових зобов`язань, незалежно від призначення платежу таких коштів, банк має спрямувати такі кошти на погашення боргових та/або будь-яких інших боргових зобов`язань клієнта перед банком в наступній черговості:

- прострочені до сплати боргові зобов`язання (якщо матиме місце):

- неустойка (якщо матиме місце),

- інші платежі,

- строкові боргові.

Банк має право змінити передбачувану черговість погашення боргових чи інших боргових зобов`язань клієнта перед банком.

У Розділі 16 договору сторони домовились, що до будь-яких вимог банку до клієнта буде застосовуватись строк позовної давності у 10 (десять) років з дати закінчення строку дії договору.

У розділі 17 договору сторони погодили, що договір може бути змінений та/або доповнений за взаємною згодою сторін шляхом укладення додаткової/го угоди/договору/правочину до нього. За обставини, що зміст таких змін та/або доповнень має бути відображений в документах забезпечення, клієнт зобов`язаний забезпечити внесення відповідних змін та/або доповнень в документи забезпечення не пізніше того ж дня, що і дата укладення такої/го додаткової/го угоди/договору/правочину до договору. Всі зміни та доповнення до договору повинні бути здійснені в письмовій формі, підписані сторонами та скріплені відбитками печаток (у випадку наявності) сторін. Такі зміни та доповнення додаються до договору і є його невід`ємною частиною. Кожен примірник договору є роздрукованим на принтері, сторінки договору є прошитими та скріпленими відбитком печатки (будь-якої, що є в наявності) банку на звороті договору у спосіб, що унеможливлює їх роз`єднання без порушень цілісності. Будь-які підчистки, дописки, закреслені слова чи інші виправлення, окрім вчинення підписів та зазначення прізвищ, імен та по-батькові підписантів (уповноважених осіб сторін) за договором мають силу лише у разі, якщо вони були застережені підписами уповноважених осіб сторін та відбитками печаток сторін. При цьому виправлення повинні бути зроблені таким чином, щоб можна було прочитати як виправлене, так і помилково написане, а потім виправлене чи викреслене.

Будь-яка вимога банку, будь-який документ, що направляється банком згідно з цим договором вважається пред`явленою(ним)/направленою(ним) в день її (його) направлення банком на адресу клієнта. Договір може бути підписаний в кількох примірниках, кожен з яких є оригіналом за умови, що він підписаний уповноваженими особами сторін та скріплений відбитками печаток (у випадку наявності) сторін, проте всі такі примірники разом є одним і тим самим договором (правочином).

Відповідно до п. 21.1.1-21.1.4 договору клієнту надається наступний вид банківської послуги: кредитна лінія з лімітом 5 445 000,00 грн. із застереженням, що в будь-який момент дії договору загальна сума заборгованості:

-клієнта перед банком та договором, та

-компанії (як вона визначена в п. 19.4 договору) перед банком за договором про надання банківських послуг №CR 21-690/300-2 укладеним між компанією та банком 01 серпня 2019 року (далі - кредитний договір) не повинна перевищувати 5 445 000,00 грн.

Цільове призначення банківської послуги - поповнення обігових коштів.

Відповідно до п. 21.1.6 договору дата припинення чинності лімітом банківської послуги - 04 серпня 2022 року включно.

Згідно п. 21.1.6.1 договору період (строк) дозволеного існування заборгованості клієнта за банківською послугою, вказаною в п. 21.1 договору становить:

Період строку дії договору (обидві дати включно)Ліміт банківської послуги протягом відповідного періоду строку дії договору, гривень

З дати укладення договору по 30 листопада 2021 року5 445 000,00

З 01 грудня 2021 року по 31 грудня 2021 року4 840 000,00

З 01 січня 2022 року по 31 січня 2022 року4 235 000,00

З 01 лютого 2022 року по 28 лютого 2022 року3 630 000,00

З 01 березня 2022 року по 31 березня 2022 року3 025 000,00

З 01 квітня 2022 року по 30 квітня 2022 року2 420 000,00

З 01 травня 2022 року по 31 травня 2022 року1 815 000,00

З 01 червня 2022 року по 30 червня 2022 року1 210 000,00

З 01 липня 2022 до дати припинення чинності лімітом банківської послуги605 000,00

Строк траншу: 90 календарних днів, якщо інше письмово не домовлено сторонами, але в будь-якому випадку не повинно перевищувати дату припинення чинності лімітом банківської послуги (п. 21.1.7 договору).

Відповідно до п. 21.1.8 договору стандартний розмір процентної ставки в валюті UAN визначається як поточна ринкова ставка та встановлюється сторонами в заяві про надання банківської послуги (згідно п. 19 договору) по відношенню до кожного траншу в валюті UAN.

Підстави застосування підвищеного розміру процентної ставки: порушення клієнтом будь-якого з зобов`язань, передбачених пунктами 12.26 договору (п. 21.1.10 договору).

Згідно п. 21.1.11 договору порядок оплати процентів - згідно з пунктом 6 договору.

День нарахування процентів - 17-й (сімнадцятий) календарний день місяця (п. 21.1.12 договору).

Відповідно до п. 27.1 договору ліміт зобов`язання - генеральний ліміт дорівнює 5 445 000,00 грн.

Строк зобов`язань. Генеральний строк становить період з дати укладення договору до 04 серпня 2022 року включно (п. 27.2. договору).

Як вбачається зі змісту наявного в матеріалах справи примірника договору, вказаний договір був підписаний представником ТОВ «Форвард С Плюс» та скріплений його печаткою. Пункт 29 договору в частині реквізитів банку не підписано жодним із працівників АТ «ОТП БАНК», які зазначені у ньому, а саме ані Лавренко Г.О., ані Сергієнко Ю.О., які зазначені підписантами вказаного договору від імені банку.

Як вбачається з матеріалів справи, Акціонерним товариством «ОТП Банк» було перераховано на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОРВАРД С ПЛЮС» грошові кошти в загальному розмірі 10 890 000,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи меморіальними ордерами: №8049153 від 04.11.2021 на суму 800 000,00 грн., №8062811 від 04.11.2021 на суму 215 200,00 грн., №8007795 від 04.11.2021 на суму 800 000,00 грн., №8010990 від 04.11.2021 на суму 800 000,00 грн., №8000830 від 04.11.2021 на суму 800 000,00 грн., №6089573 від 03.11.2021 на суму 1 300 000,00 грн., №12892458 від 09.08.2021 на суму 729 800,00 грн., №9902231 від 06.08.2021 на суму 1 100 000,00 грн., №10360278 від 06.08.2021 на суму 415 200,00 грн., № 10437038 від 06.08.2021 на суму 1 600 000,00 грн., №10374099 від 06.08.2021 на суму 1 600 000,00 грн., №9539122 від 05.11.2021 на суму 729 800,00 грн.

В подальшому, як зазначає позивач, а саме 14.02.2022 між Акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі - банк), Товариством з обмеженою відповідальністю «ФОРВАРД С ПЛЮС» (далі - клієнт 1) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «СПІВДРУЖНІСТЬ М» (далі - клієнт 2) було укладено договір про зміну №1 від 14.02.2022 до договору про надання банківських послуг №CR 21-690/300-2 від 05.08.2021 (далі - договір про зміну), відповідно до умов якого до позичальників за кредитним договором додано ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «СПІВДРУЖНІСТЬ М».

Згідно умов п. 5 договору про зміну він набуває чинності з моменту його підписання сторонами і скріплення печатками сторін та є невід`ємною частиною основного договору. Всі інші положення основного договору, що не змінені положенням договору, зберігають для сторін свою силу. Положення договору підлягають (у випадку необхідності) негайному відображенню (шляхом внесення змін) в документах забезпечення. Всі витрати, що можуть виникнути у зв`язку з таким відображенням, сплачуються або компенсуються (у випадку необхідності) клієнтом. Положення договору щодо зміни предмету основного договору та/або ціни (суми) основного договору, та/або строку дії основного договору, та/або плати за банківську послугу підлягають до застосування сторонами лише з дати відображення (шляхом внесення змін) положень договору в документах забезпечення. До дати такого відображення (шляхом внесення змін) положень договору в документах забезпечення, сторони застосовуватимуть до правовідносин положення основного договору, що діяли до набрання чинності договором.

Вищезазначеним договором про зміну викладено п. 18-29 договору в наступній редакції:

Відповідно до п. 21.1.1-21.1.4 договору клієнту надається наступний вид банківської послуги: кредитна лінія з лімітом 5 445 000,00 грн. із цільовим призначенням - на поповнення обігових коштів

Відповідно до п. 21.1.6 договору дата припинення чинності лімітом банківської послуги - 04 серпня 2022 року включно.

Згідно п. 21.1.6.1 договору період (строк) дозволеного існування заборгованості клієнта за банківською послугою, вказаною в п. 21.1 договору становить:

Період строку дії договору (обидві дати включно)Ліміт банківської послуги протягом відповідного періоду строку дії договору, гривень

З дати укладення договору по 30 листопада 2021 року5 445 000,00

З 01 грудня 2021 року по 31 грудня 2021 року4 840 000,00

З 01 січня 2022 року по 31 січня 2022 року4 235 000,00

З 01 лютого 2022 року по 28 лютого 2022 року3 630 000,00

З 01 березня 2022 року по 31 березня 2022 року3 025 000,00

З 01 квітня 2022 року по 30 квітня 2022 року2 420 000,00

З 01 травня 2022 року по 31 травня 2022 року1 815 000,00

З 01 червня 2022 року по 30 червня 2022 року1 210 000,00

З 01 липня 2022 до дати припинення чинності лімітом банківської послуги605 000,00

Строк траншу: 90 календарних днів, якщо інше письмово не домовлено сторонами, але в будь-якому випадку не повинно перевищувати дату припинення чинності лімітом банківської послуги (п. 21.1.7 договору).

Відповідно до п. 21.1.8 договору стандартний розмір процентної ставки в валюті UAN визначається як поточна ринкова ставка та встановлюється сторонами в заяві про надання банківської послуги (згідно п. 19 договору) по відношенню до кожного траншу в валюті UAN.

Підстави застосування підвищеного розміру процентної ставки: порушення клієнтом будь-якого з зобов`язань, передбачених пунктами 12.26 договору (п. 21.1.10 договору).

Згідно п. 21.1.11 договору порядок оплати процентів - згідно з пунктом 6 договору.

День нарахування процентів - 17-й (сімнадцятий) календарний день місяця (п. 21.1.12 договору про зміну).

Відповідно до п. 27.1 договору про зміну ліміт зобов`язання - генеральний ліміт дорівнює 5 445 000,00 грн.

Строк зобов`язань. Генеральний строк становить період з дати укладення договору до 04 серпня 2022 року включно (п. 27.2. договору про зміну).

Як вбачається зі змісту наявного в матеріалах справи примірника договору (т.2, а.с. 11-14), вищезазначений договір підписаний директором ТОВ «ФОРВАРД С ПЛЮС» Равінським Ю.Г. та директором ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «СПІВДРУЖНІСТЬ М» Архиповою Т.В., підписи скріплені печатками. Підписи представника банку на вказаному договорі відсутні. Пункт 29 договору в частині реквізитів банку не підписано жодним із працівників АТ «ОТП БАНК» (т.2, а.с. 13).

Як вбачається з матеріалів справи, Акціонерним товариством «ОТП Банк» було перераховано на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «СПІВДРУЖНІСТЬ М» грошові кошти в загальному розмірі 3 630 000,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи меморіальними ордерами: № 25977813 від 16.02.2022 на суму 1 000 000,00 грн., № 26014333 від 16.02.2022 на суму 885 000,00 грн., №33371570 від 21.02.2022 на суму 730 000,00 грн., №27924651 від 17.02.2022 на суму 1 015 000,00 грн. (т.2, а.с. 127-130). Факт видачі кредиту підтверджується наявними в матеріалах справи виписками по рахунку ТОВ "ФОРВАРД С ПЛЮС" та ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ "СПІВДРУЖНІСТЬ М" та меморіальними ордерами, факт отримання грошових коштів від АТ «ОТП Банк» під час розгляду справи вказаними юридичними особами не спростований.

В подальшому, 16.11.2023 між Акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі - первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» (далі - новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги №16/11/23 (далі - договір відступлення), відповідно до п. 2.1 якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, первісний кредитор передає (відступає) у повному обсязі, а новий кредитор приймає на себе у повному обсязі право вимоги, що належить первісному кредитору за кредитними договорами, перелік яких міститься у Реєстрі вимог, наведеному у додатку 1 до цього договору, та які укладені між первісним кредитором та боржниками, а саме: первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору право вимоги виконання боржниками боргових зобов`язань, які виникли за кредитними договорами в розмірах, зазначених в Реєстрі вимог (згідно Додатку 1 до цього договору), та які можуть виникнути у майбутньому (майбутня вимога) за кредитними договорами, право вимоги виконання всіх інших обов`язків та зобов`язань боржників/поручителів/майнових поручителів, передбачених кредитними договорами та договорами забезпечення (далі за текстом - право вимоги), за суму, встановлену в п. 3 цього договору.

Згідно п. 2.2 договору відступлення первісний кредитор передає та відступає новому кредитору сукупність прав, належних первісному кредитору за договорами поруки, перелік яких міститься у Додатку 1 до цього договору, що укладені між первісним кредитором та поручителями, з дати підписання цього договору, одночасно з переходом права вимоги за кредитними договорами на підставі цього договору, без необхідності укладання окремого договору відступлення прав вимог за договорами поруки.

Відповідно до п. 2.3 договору відступлення первісний кредитор одночасно з переходом права вимоги за кредитними договорами відступає (передає) новому кредитору сукупність прав, належних первісному кредитору за договорами застави, іпотеки, перелік яких міститься у додатку 2 до цього договору, що укладені між первісним кредитором та боржниками/майновими поручителями, шляхом укладення відповідних договорів відступлення права вимоги за такими договорами забезпечення (за наявності оригіналів таких договорів забезпечення).

Відступлення права вимоги за договорами забезпечення, що засвідчені нотаріально, здійснюється шляхом укладення між сторонами на вимогу нового кредитора нотаріально засвідчених договорів про відступлення права вимоги за такими договорами забезпечення. При цьому новий кредитор несе витрати, пов`язані з посвідченням таких договорів про відступлення права вимоги та внесенням змін до відповідних державних реєстрів.

Згідно п. 2.4. договору відступлення з цього договору випливає, що новий кредитор займає місце первісного кредитора в зобов`язаннях, що виникли з кредитних договорів та договорів забезпечення в обсязі та на умовах, що існують на момент укладання цього договору.

Права вимоги за кредитними договорами переходять до нового кредитора з моменту виконання зобов`язання щодо сплати всіх платежів, в обсязі та в порядку, визначених в п. 3 цього договору (п. 2.5 договору відступлення).

Відповідно до п. 2.7 договору відступлення передача прав вимоги здійснюється сторонами на підставі підписаного сторонами акту прийому-передачі реєстру вимог. Укладення цього договору не тягне за собою будь-яких змін умов кредитних договорів та здійснюється без згоди боржників.

Сторони домовились, що сума, за яку здійснюється відступлення права вимоги, згідно цього договору зазначена в додатку 4 до цього договору (п. 3.1 договору відступлення).

Згідно п. 3.2 договору відступлення новий кредитор зобов`язується сплатити первісному кредитору суму, вказану в п. 3.1 цього договору, до 14 години дня в день підписання акту прийому-передачі Реєстру вимог шляхом перерахування коштів на рахунок первісного кредитора за наступними реквізитами: м. Київ, вул. Жилянська, 43, т/р: UA0900000, код банку: 300528, Ідентифікаційний код 21685166, Свідоцтво платника ПДВ №100234906, ІПН 52, отримувач: АТ «ОТП БАНК», призначення платежу: «Оплата згідно договору про відступлення права вимоги №16/11/23 від 16 листопада 2023».

Відповідно до п. 4. договору відступлення після здійснення оплати, в обсязі та порядку, визначених в п. 3 цього договору первісний кредитор повинен передати новому кредитору кредитні документи, а також інші документи, які засвідчують права, що відступаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення за актом прийому-передачі кредитних документів (згідно додатку 3 до цього договору) в день внесення оплати, але не пізніше ніж протягом 90 (дев`яноста) робочих днів після дати підписання цього договору. Розкриття банківської таємниці у зв`язку з передачею кредитних документів та, зокрема, кредитних договорів новому кредитору вважається дозволеним розкриттям банківської таємниці та не є порушенням чинного законодавства України.

Первісний кредитор зобов`язаний повідомити боржників та поручителів/майнових поручителів про відступлення права вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення протягом 5 (п`яти) робочих днів із дати такого відступлення та про передачу персональних даних боржників, а також надати інформацію про нового кредитора відповідно до вимог Закону України «Про споживче кредитування» за допомогою відправлення СМС повідомлень (п. 4.3 договору відступлення).

Згідно п. 5.2 договору відступлення первісний кредитор зобов`язується:

а. у строк, вказаний в п. 4.1 договору, передати новому кредитору усі кредитні документи та підписати акт прийому-передачі кредитних документів.

б. у строк, вказаний в п. 4.1 договору, передати новому кредитору усі правовстановлюючі документи на об`єкти іпотеки (при наявності), які є предметом забезпечення за кредитними договорами, права вимоги за якими відступаються, які зберігаються у первісного кредитора та підписати акт прийому-передачі кредитних документів.

в. в день виконання новим кредитором зобов`язання щодо перерахування первісному кредитору всіх платежів, визначених п. 3 цього договору, підписати акт прийому-передачі Реєстру вимог.

Відповідно до п. 7.1 договору відступлення він набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором.

Вищезазначений договір підписаний представниками сторін без зауважень, підписи скріплені печатками.

Також, як зазначає позивач, в забезпечення виконання зобов`язань за договором про надання банківських послуг № CR 21-690/300-2 від 05.08.2021 укладено наступні договори поруки:

- №SR 21-933/300 від 05.08.2021, укладений між ОСОБА_2 та АТ «ОТП Банк»,

- №SR 21-934/300 від 05.08.2021, укладений між ОСОБА_1 та АТ «ОТП Банк»,

- №SR 21-935/300 від 05.08.2021, укладений між ТОВ «Меркурій-С» та АТ «ОТП Банк»,

- №SR 22-121/300 від 14.02.2022, укладений між ТОВ «Форвард М Плюс» та АТ «ОТП Банк»,

- №SR 22-122/300 від 14.02.2022, укладений між ТОВ «Алко Сервіс М» та АТ «ОТП Банк».

Дослідивши вказані договори поруки суд встановив, що умови договорів поруки №SR 21-933/300 від 05.08.2021, №SR 21-934/300 від 05.08.2021 та №SR 21-935/300 від 05.08.2021 є ідентичними.

Відповідно до розділу 3 договорів поруки в силу поруки, створеної відповідно до умов договору поруки, поручитель поручається перед банком за виконання клієнтом боргових зобов`язань. Поручитель відповідає перед банком за порушення (невиконання та/або неналежне виконання) боргових зобов`язань клієнтом. Порукою забезпечується виконання боргових зобов`язань у повному обсязі. Порука та солідарний обов`язок поручителя перед банком виникають з моменту укладення договору поруки та є чинними протягом всього строку (терміну) дії боргових зобов`язань. В разі зміни, в тому числі збільшені розміру боргових зобов`язань клієнта за договором після укладання цього договору поруки, виконання таких збільшених боргових зобов`язань забезпечуються порукою в їх повному обсязі без укладання будь-яких додаткових договорів до цього договору поруки, а підписання поручителем цього договору поруки вважається попередньою згодою поручителя на зміну умов договору. Укладенням цього договору поруки поручитель висловлює свою повну та цілковиту згоду на заміну клієнта за договором (переведенням боргу за борговими зобов`язаннями) на будь-яку іншу особу у майбутньому у будь-який передбачений чинним законодавством України спосіб, у тому числі у випадку припинення (ліквідації або реорганізації) клієнта. Цим поручитель заявляє, гарантує та погоджується забезпечувати виконання боргових зобов`язань за договором клієнтом, а також іншою особою (новим боржником) у випадку припинення (ліквідації або реорганізації) клієнта чи у випадку заміни клієнта (переведенні боргу) у будь-який інший спосіб, передбачений чинним законодавством України.

Згідно розділу 4 договорів поруки клієнт та поручитель відповідають перед банком як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед банком в тому ж обсязі, що і клієнт, в таких же порядку і строках, що і клієнт. Банк має право вимагати виконання боргових зобов`язань частково або в повному обсязі як від клієнта та поручителя разом, так і від будь-якого з них окремо. Банк, у разі одержання виконання боргових зобов`язань клієнтом та/або поручителем не в повному обсязі, має право вимагати/отримати неодержані/невиконані боргові зобов`язання від клієнта та/або поручителя. І клієнт, і поручитель залишаються зобов`язаними доти, доки боргові зобов`язання не будуть виконані в повному обсязі. Видача боргового документу за договором поруки не передбачена.

У розділі 5 договорів поруки зазначено про те, що відповідно до умов договору банк надає на вимогу клієнта банківську послугу, а клієнт приймає банківську послугу та зобов`язується належним чином виконувати зобов`язання, що встановлені в договорі відносно такої банківської послуги, в тому числі своєчасно та в повному обсязі здійснювати оплату послуг банку. Кількість банківських послуг, що надаються за договором, необмежена.

У розділі 6 договорів поруки зазначено про те, що ціна (сума) договору дорівнює генеральному ліміту у випадку визначення генерального ліміту в валюті гривня, або в гривневому еквіваленті генерального ліміту - у випадку визначення генерального ліміту в валюті іншій, ніж гривня, із застосуванням валютного курсу НБУ, встановленого на (для) дату(и) визначення. Значення генерального ліміту наведене в пункті 21 договору поруки.

Розділом 7 договорів поруки передбачено, що строк дії договору дорівнює генеральному строку за обставини, що відсутній випадок невиконання умов договору. За обставини наявності випадку невиконання умов договору, договір залишається чинним до тих пір, поки всі зобов`язання клієнта перед банком не будуть виконані в повному обсязі. Значення генерального ліміту наведене в пункті 21 договору поруки.

Відповідно до розділу 14 договорів поруки поручитель зобов`язаний забезпечити належне виконання боргових зобов`язань, як шляхом впливу на клієнта, так і шляхом виконання боргових зобов`язань згідно договору поруки.

Розділом 15 договорів поруки передбачено, що банк вимагає від поручителя як солідарного боржника за борговими зобов`язаннями виконувати боргові зобов`язання в порядку та строки, передбачені договором. Сторони підтверджують, що положення цього пункту є достатньою підставою для цілей здійснення поручителем виконання боргових зобов`язань згідно договору без необхідності направлення банком поручителю будь-якої додаткової вимоги, так само як без необхідності наявності будь-якого порушення договору. Сторони домовились, що положення договору поруки щодо солідарного обов`язку поручителя за клієнта перед банком є окремим правочином (договором), включеним в текст договору поруки, і тому виконання поручителем боргових зобов`язань здійснюється згідно з цим застереженням, що міститься в договорі поруки, та не потребує укладення сторонами окремого договору чи будь-якого іншого додаткового підтвердження чи погодження. У разі порушення боргових зобов`язань та/або умов договору поруки, тобто невиконання та/або неналежне виконання боргових зобов`язань клієнтом та/або поручителем в порядку та строки, встановлені договором, банк направляє/надсилає клієнту/поручителю письмове(і) повідомлення про порушення, (надалі - повідомлення про порушення), суттєво за формою, що наведена у пункті 20 договору поруки. В повідомленні про порушення, зокрема, зазначається стислий зміст порушених зобов`язань/умов, загальний розмір не виконаної/них вимоги/умов, а також вимога про виконання порушених зобов`язання/умов протягом певного строку. Якщо протягом встановленого в повідомленні про порушення строку вимога про виконання порушеного/них зобов`язання/умов залишається без задоволення, банк вправі звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. До поручителя, який виконав боргові зобов`язання, забезпечені порукою згідно договору поруки, переходять усі права кредитора за борговими зобов`язання, в тому числі й ті, що забезпечували їх виконання, шляхом укладення сторонами окремого договору (правочину).

Відповідно до розділу 19 договорів поруки договір поруки може бути змінений та/або доповнений за взаємною згодою сторін шляхом укладення додаткової/го угоди/договору/правочину до нього. Всі зміни до договору поруки повинні бути здійснені в письмовій формі, підписані сторонами та скріплені відбитками печаток (у випадку наявності) сторін. Такі зміни та доповнення додаються до договору поруки і є його невід`ємною частиною. Будь-яка вимога банку, будь-який документ, що направляється банком згідно з цим договором поруки, вважається пред`явленою(ним)/направленою(ним) в день її (його) направлення банком на адресу поручителя.

У пункті 21 договорів поруки зазначено договір, на виконання якого їх укладено, а саме: договір про надання банківських послуг №CR 21-690/300-2 від 05.08.2021 між банком та ТОВ «ФОРВАРД С ПЛЮС», генеральний ліміт - 5 445 000,00 грн., генеральний строк - до 04.08.2022 включно.

Вищезазначені договори поруки підписані представниками сторін без зауважень та заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи, АТ «ОТП Банк» звертався до відповідачів за первісними позовними вимогами з вимогами про погашення кредитної заборгованості. Вказані вимоги залишені відповідачами за первісним позовом без відповіді та задоволення.

Посилаючись на неналежне виконання ТОВ "ФОРВАРД С ПЛЮС" та ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ "СПІВДРУЖНІСТЬ М" зобов`язань з повернення коштів за договором про надання банківських послуг №СR 21-690/300-2 від 05.08.2021 (з урахуванням договору про зміну № 1 від 14.02.2022 до договору про надання банківських послуг №СR 21-690/300-2 від 05.08.2021), внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 3 594 498,30 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту в сумі 3 353 878,52 грн., заборгованість за відсотками в сумі 240 619, 78 грн., а також неналежне виконання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Товариством з обмеженою відповідальністю "МЕРКУРІЙ-С", Товариством з обмеженою відповідальністю "АЛКО СЕРВІС М", Товариством з обмеженою відповідальністю "ФОРВАРД М ПЛЮС" зобов`язань за договорами поруки №SR 21-934/300 від 05.08.2021, №SR 21-933/300 від 05.08.2021, №SR 21-935/300 від 05.08.2021, №SR 22-122/300 від 14.02.2022, №SR 22-121/300 від 14.02.2022, позивач звернувся з даним позовом до суду.

В оскаржуваному судовому рішенні місцевий господарський суд дійшов висновку щодо доведеності первісних позовних вимог в частині наявності у ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «СПІВДРУЖНІСТЬ М» заборгованості за тілом кредиту за договором про надання банківських послуг №СR 21-690/300-2 від 05.08.2021 та договору про зміну № 1 від 14.02.2022 до договору про надання банківських послуг №СR 21-690/300-2 від 05.08.2021 в сумі 3 329 697,84 грн. Також з огляду на часткове погашення заборгованості у розмірі 24 180,68 грн, суд дійшов висновку про закриття провадження у цій частині у зв`язку з відсутністю предмету спору. При цьому суд зазначив, що сам розрахунок, виписки по рахунку та меморіальні ордери є внутрішніми документами банку та не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити правильність нарахування відсотків позивачем, а також, за відсутністю оригіналу самого договору, зробити висновок, що ця заборгованість виникла саме внаслідок порушення ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ "СПІВДРУЖНІСТЬ М" умов договору про зміну № 1 від 14.02.2022 до договору про надання банківських послуг №СR 21-690/300-2 від 05.08.2021, та неможливо встановити, які саме умови спірного договору порушені відповідачем. З огляду що суд дійшов висновку про недоведеність позивачем за первісним позовом вимог в частині стягнення заборгованості за відсотками в сумі 240 619,78 грн та відмовив у задоволенні позову в цій частині.

Щодо солідарного стягнення заборгованості суд вважає, що у розділі 3 договорів поруки сторони, прямо передбачивши те, що зміни умов основного договору не потребують додаткового укладення сторонами угод щодо внесення змін до договору поруки, досягли домовленості щодо форми змін до договору поруки у разі внесення змін до основного зобов`язання, забезпеченого порукою. Беручи до уваги вищевикладене, встановлений судом факт видачі кредиту та наявність солідарного обов`язку Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОРВАРД С ПЛЮС", ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕРКУРІЙ-С" щодо виконання грошового зобов`язання за договором, суд дійшов висновку, що первісні вимоги позивача про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг №СR 21-690/300-2 від 05.08.2021 у розмірі 3 329 697,84 грн є правомірними, доведені належним чином та відповідачами не спростовані.

Водночас, оскільки позивачем не було надано для огляду оригінали договорів поруки від 14.02.2022 з ТОВ «Форвард М Плюс» та ТОВ «Алко Сервіс М» судом першої інстанції відмовлено у задоволенні позовних вимог до вказаних відповідачів.

Також місцевим господарським судом закрито провадження в частині розгляду зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ТОВ "МЕРКУРІЙ-С", ТОВ "ФОРВАРД М ПЛЮС" у зв`язку з відмовою від вищевказаних зустрічних позовів. Крім того, враховуючи відмову суду у задоволенні первісних позовних вимог ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» в частині солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором, суд відмовив у задоволенні зустрічних позовних вимог ТОВ "АЛКО СЕРВІС М" до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДіДжи Фінанс» про розірвання договору поруки №SR 22-122/300 від 14.02.2022.

Колегія суддів зазначає, що огляду на вимоги апеляційних скарг та, враховуючи положення статті 269 Господарського процесуального кодексу України, рішення суду першої інстанції переглядається виключно в оскаржуваній частині щодо солідарного стягнення з ТОВ "ФОРВАРД С ПЛЮС", ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ "СПІВДРУЖНІСТЬ М", ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ТОВ "МЕРКУРІЙ-С" на користь ТОВ «ДіДжи Фінанс» заборгованості за кредитом в розмірі 3 329 697,84 грн.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України), підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 509 та частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Нормами частини першої статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Судом встановлено, що спірні правовідносини у даній справі виникли на підставі Договору про надання банківських послуг №СR 21-690/300-2 від 05.08.2021, який за своєю правовою природою є кредитним договором, та укладеними на його забезпечення договорами поруки.

Частиною 1 ст.1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч.2 ст.1054 ЦК України).

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається із матеріалів справи, ТОВ «ФОРВАРД С ПЛЮС» належним чином виконало свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг №СR 21-690/300-2 від 05.08.2021 та своєчасно здійснило повернення АТ «ОТП Банк» наданих кредитних коштів та сплату відсотків за користування кредитом, що підтверджується наявними в матеріалах справи банківськими виписками. Вказаний факт під час розгляду даної справи учасниками справи не заперечувався.

Предметом позовних вимог стала заборгованість ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «СПІВДРУЖНІСТЬ М» відповідно до договору про зміну № 1 від 14.02.2022 року до договору про надання банківських послуг від 03.08.2021 року у розмірі 3 353 878,52 грн. При цьому, судом встановлено факт часткової сплати 16.03.2023 заборгованості за кредитом в сумі 24 180,68 грн та закрито в цій частині провадження у зв`язку з відсутністю предмета спору, що не оскаржується учасниками справи. З огляду на що, сума кредиту, що залишилась несплаченою відповідачем на момент подання первісного позову до суду, складала 3 329 697,84 грн.

Водночас, у даному випадку представник ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «СПІВДРУЖНІСТЬ М» під час розгляду даної справи у суді першої інстанції наполягав на тому, що договір про зміну № 1 від 14.02.2022 року до договору про надання банківських послуг від 03.08.2021 року CR-21-690/300-2, відповідно до якого останній отримав у кредит спірні грошові кошти, є неукладений та не підписувався відповідачем.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ані АТ «ОТП БАНК», ані ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» не надали суду для огляду оригіналів усіх договорів по даній справі. При цьому, відповідачами за первісним позовом ставилися під сумнів лише справжність договорів про зміну до кредитного договору та про зміну до договорів порук.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно відхилено доводи представника ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «СПІВДРУЖНІСТЬ М» щодо неукладеності договору зміни № 1 від 14.02.2022 до договору про надання банківських послуг №СR 21-690/300-2 від 05.08.2021 з огляду на наступне.

У тому випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, то правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним не виникли.

Водночас не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону (пункт 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17).

Фактичне виконання усіма сторонами спірного договору виключає кваліфікацію цього договору як неукладеного.

Матеріали справи містять меморіальні ордери на загальну суму 3 630 000,00 грн, у призначенні платежу яких зазначено наступне: надання кредиту за кредитним договором №CR 21-690/300-2_1 від 05.08.2021, отримувач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «СПІВДРУЖНІСТЬ М». Також відповідно до встановлених вище обставин, 16.03.2023 ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «СПІВДРУЖНІСТЬ М» сплачено частину заборгованості за кредитом в сумі 24 180,68 грн. Отримання спірних грошових коштів позичальником не спростовано.

Тобто, фактичні обставини справи та докази свідчать про вчинення як позивачем, так і відповідачем дій, спрямованих на виконання Договору, з огляду на що відсутні підстави для визнання такого договору неукладеним.

З огляду на викладене, посилання апелянта - ОСОБА_2 про те, що ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «СПІВДРУЖНІСТЬ М» не вчиняло дій на виконання кредитного договору є безпідставними. Також судова колегія вважає необґрунтованими доводи апелянта - ОСОБА_2 про неврахування судом першої інстанції не вчинення ТОВ «ФОРВАРД С ПЛЮС» жодних дій на підтвердження обставини своєї участі у трьохсторонньому договорі (договорі про внесення змін до кредитного договору від 14.02.2022). Так, за умовами кредитного договору ТОВ "ФОРВАРД С ПЛЮС" надало згоду виступати солідарним боржником та нести солідарну відповідальність перед банком за повне, своєчасне та належне виконання кожним з клієнтів боргових зобов`язань за вищевказаним договором у випадку, якщо контрагентами банку за вказаним договором виступають декілька осіб (у даному випадку - ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ "СПІВДРУЖНІСТЬ М"). Таким чином, стосовно кредитних коштів, наданих позичальнику - ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ "СПІВДРУЖНІСТЬ М", ТОВ "ФОРВАРД С ПЛЮС" може виступати солідарним боржником. А тому посилання скаржника на відсутність дій з боку ТОВ "ФОРВАРД С ПЛЮС", спрямованих на виконання зобов`язання із повернення кредитних коштів, наданих іншому контрагенту, в аспекті визнання договору неукладеним є необґрунтованими.

Отже, суд першої інстанції законно та обґрунтовано дійшов висновку щодо доведеності наявності заборгованості у ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «СПІВДРУЖНІСТЬ М» перед ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» за кредитом в сумі 3 329 697,84 грн.

Оскільки рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягнення заборгованості за відсотками в сумі 240 619,78 грн не оскаржується, а тому, з урахуванням положень ч.1 ст.269 ГПК України, не переглядається апеляційним господарським судом у вказаній частині.

Інша частина доводів апеляційних скарг ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стосується відсутності підстав для солідарного стягнення вищевстановленої заборгованості із поручителів.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 05.08.2021 між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ТОВ «Меркурій-С» та АТ «ОТП Банк» було укладено договори поруки, за умовами яких поручителі надали поруку за ТОВ "Форвард с плюс" по виконанню позичальником зобов`язань за договором про надання банківських послуг №CR 21-690/300-2 від 05.08.2021. Як встановлено вище, ТОВ "Форвард с плюс" належним чином виконало своє зобов`язання за кредитними договором. Натомість, у даній справі позовні вимоги в частині солідарного стягнення заборгованості ґрунтуються на підставі Договорів про внесення змін від 14.02.2022 до Договорів поруки від 05.08.2021, відповідно до яких поручителі прийняли додаткові зобов`язання з поруки за ще одну юридичну особу - ТОВ "Торговий дім "Співдружність М". Суд першої інстанції встановив, що позивачами не було доведено укладення Договорів №1 про зміни до Договорів поруки та не було надано їх оригіналів за наявності заперечень учасників справи щодо їх укладеності та не прийняв їх до уваги. Водночас місцевий господарський суд, на підставі пункту 3 Договорів поруки від 05.08.2021 дійшов висновку про наявність солідарного обов`язку ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ТОВ "МЕРКУРІЙ-С" щодо виконання грошового зобов`язання за кредитним договором у розмірі 3 329 697,84 грн.

Колегія суддів не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Згідно з ч.1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Пунктом 3 Договорів поруки, на яку послався суд першої інстанції, визначено, що поручитель відповідає перед банком за порушення (невиконання та/або неналежне виконання) боргових зобов`язань клієнтом. Порукою забезпечується виконання боргових зобов`язань у повному обсязі. Порука та солідарний обов`язок поручителя перед банком виникають з моменту укладення договору поруки та є чинними протягом всього строку (терміну) дії боргових зобов`язань. В разі зміни, в тому числі збільшені розміру боргових зобов`язань клієнта за договором після укладання цього договору поруки, виконання таких збільшених боргових зобов`язань забезпечуються порукою в їх повному обсязі без укладання будь-яких додаткових договорів до цього договору поруки, а підписання поручителем цього договору поруки вважається попередньою згодою поручителя на зміну умов договору. Укладенням цього договору поруки поручитель висловлює свою повну та цілковиту згоду на заміну клієнта за договором (переведенням боргу за борговими зобов`язаннями) на будь-яку іншу особу у майбутньому у будь-який передбачений чинним законодавством України спосіб, у тому числі у випадку припинення (ліквідації або реорганізації) клієнта. Цим поручитель заявляє, гарантує та погоджується забезпечувати виконання боргових зобов`язань за договором клієнтом, а також іншою особою (новим боржником) у випадку припинення (ліквідації або реорганізації) клієнта чи у випадку заміни клієнта (переведенні боргу) у будь-який інший спосіб, передбачений чинним законодавством України.

Проте у даному випадку відсутні обставини припинення (ліквідації або реорганізації) ТОВ "Форвард с плюс" чи переведення боргу ТОВ "Форвард с плюс" на будь-яку іншу особу, зокрема позичальника - ТОВ «ТД СПІВДРУЖНІСТЬ М».

Водночас, відповідно до пункту 19 Договорів поруки від 05.08.2021 всі зміни та доповнення до Договору поруки повинні бути здійснені в письмовій формі, підписані Сторонами та скріплені відбитками печаток (у випадку наявності) Сторін. Такі зміни та доповнення додаються до Договору поруки і є його невід`ємною частиною. Кожен примірник Договору поруки є роздрукованим на принтері, сторінки Договору поруки є прошитими та скріпленими відбитком печатки (будь-якої, що є в наявності) Банку на звороті Договору поруки у спосіб, що унеможливлює їх роз`єднання без порушення цілісності.

Таким чином, залучення до кредитних правовідносин додаткової особи позичальника не охоплювалось застереженням п.3 Договорів поруки від 05.08.2021, а тому для отримання згоди поручителів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ТОВ "МЕРКУРІЙ-С" на включення до правовідносин додаткової особи - ТОВ "ТД "Співдружність М", сторони мали діяти в порядку, узгодженому у п. 19 Договору від 05.08.2021, та згідно ст. 202 ЦК України, тобто, шляхом укладення окремого правочину (договору) у встановленій договором та законом формі, проте, укладення такого договору не доведено.

На необхідність укладення окремого договору у випадку надання згоди на поруку щодо кредитного зобов`язання з додатковим позичальником свідчить також посилання позивача як на підставу для солідарного стягнення заборгованості саме на договори про зміну №1 до договорів поруки. Зазначене вказує про однакове розуміння (тлумачення) сторонами такої умови договору поруки, як необхідність укладення додаткового (окремого) договору для погодження внесення такого виду змін у зобов`язання поручителя, про що слушно зазначили скаржники.

Суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 26.05.2020 у справі №910/13109/18, згідно яких умови договору поруки про те, що поручитель при укладанні цього договору дає свою згоду на збільшення основного зобов`язання, не виключають застосування правил, передбачених абз.3 ч.3 ст. 202 ЦК України, та, відповідно, від необхідності узгодження певних вчинених в односторонньому порядку змін до основного зобов`язання із поручителем у належній формі.

Крім того, у постановах Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №910/7389/17 та від 29.05.2019 у справі №910/11429/18 зазначено, що згода поручителя на збільшення обсягу своєї відповідальності має бути очевидною і наданою у спосіб, передбачений договором поруки. Випадкова поінформованість поручителя про внесення змін до основного зобов`язання і навіть відсутність з його боку заперечень про збільшення обсягу його відповідальності не може розглядатись як надання ним згоди на такі зміни.

Верховний Суд у постанові від 28.06.2023 у справі №465/1710/15-ц наголосив на тому, що з урахуванням висновків Верховного Суду України, викладених у постанові від 26 вересня 2012 року у справі № 6-100цс12, та Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 26 травня 2020 року у справі № 910/13109/18 (провадження №12-7гс20), наявність у договорі поруки умов про згоду поручителя на забезпечення порукою всіх зобов`язань позичальників за кредитною угодою, у тому числі з урахуванням всіх змін та доповнень до кредитної угоди, що будуть укладені в майбутньому, не виключають необхідності узгодження певних вчинених в односторонньому порядку змін до основного зобов`язання із поручителем у належній формі.

Отже, відсутність згоди поручителів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ТОВ «Меркурій-С» щодо кредитних зобов`язань ТОВ "Торговий Дім "Співдружність М" виключає правомірність пред`явленого до них позову про солідарне стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 3 329 697,84 грн.

Водночас, судова колегія вважає правомірним висновок місцевого господарського суду про наявність підстав для солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором з ТОВ «Форвард С Плюс» оскільки пунктом 13 Договору про надання банківських послуг №CR 21-690/300-2 від 05.08.2021 встановлено солідарну відповідальність клієнта. Так, у разі, якщо контрагентами банку за договором виступають декілька осіб, то разом з укладенням договору кожен з клієнтів погоджується та надає свою згоду виступати солідарним боржником та нести солідарну відповідальність перед банком за повне, своєчасне та належне виконання кожним з клієнтів боргових зобов`язань, що означає, що банк може звернутися з вимогою про виконання боргових зобов`язань як до будь-якого клієнта, так ідо всіх клієнтів одночасно: при цьому банк може звернутися з вимогою про виконання боргових зобов`язань як в повному обсязі, так і в частині. Виконання клієнтом частини таких зобов`язань не позбавляє банк права звернутися до клієнта з вимогою про виконання іншої (их) частини(ин) боргових зобов`язань. Відтак, за висновками суду, підписуючи вищезазначений договір, ТОВ "ФОРВАРД С ПЛЮС" надало згоду виступати солідарним боржником та нести солідарну відповідальність перед банком за повне, своєчасне та належне виконання кожним з клієнтів боргових зобов`язань за вищевказаним договором у випадку, якщо контрагентами банку за вказаним договором виступають декілька осіб (у даному випадку - ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ "СПІВДРУЖНІСТЬ М").

Стосовно доводів апелянта - ОСОБА_2 про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме не залишення позову без розгляду на підставі п.4 ч.1 ст.226 ГПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.226 ГПК України суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не з`явився у підготовче засідання чи у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Верховний Суд неодноразово вказував, що залишення позову без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України можливе за умови, якщо суд позбавлений можливості вирішити спір по суті з вини позивача, який не подав без поважних причин витребуваних згідно з ухвалами суду доказів, необхідних для вирішення спору, або його представник не з`явився на виклик у засідання господарського суду чи не повідомив про причини неявки і його нез`явлення перешкоджає вирішенню спору (постанова Верховного Суду від 03.09.2025 у справі №910/14122/24).

Верховний Суд акцентував увагу на тому, що у цьому випадку йдеться про ігнорування позивачем своїх процесуальних обов`язків і вимог суду, що унеможливлює розгляд господарським судом і вирішення спору по суті заявлених позовних вимог.

У даному випадку позивачем надавалися суду пояснення стосовно обставин неможливості подання оригіналів договорів. Апелянт не обґрунтував та судом не встановлено, що неподання позивачем витребуваних судом документів перешкоджає розглянути і вирішити спір по суті на підставі наявних у справі доказів.

Таким чином, ненадання позивачем оригіналів витребуваних документів за вищевстановлених фактичних обставин справи та наявних у справі доказів, не вплинуло на ухвалення законного і обґрунтованого рішення. З огляду на що підстави для залишення позову без розгляду згідно з п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України відсутні.

Відповідно до вимог ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 86 цього ж кодексу визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтею 236 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Відповідно до чинного законодавства обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог апеляційних скарг та скасування рішення суду першої інстанції в частині солідарного стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕРКУРІЙ-С" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДіДжи Фінанс» заборгованості за кредитом в розмірі 3 329 697,84 грн, з прийняттям в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши клопотання представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвоката Снєжко А.Г. про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, понесену відповідачами у суді першої інстанції, колегія суддів вказує про наступне.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Відповідно до статті 131 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Статтею 16 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 та пунктом 1 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються із судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи, до яких належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами 1-3 статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно з частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України докази розміру судових витрат подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

29.07.2025 адвокатом Снєжко А.Г. подано суду першої інстанції інформацію про понесені відповідачами витрати на правову допомогу, до якої долучені копії договорів про надання правничої допомоги, розрахункові документи про оплату за правову допомогу, зазначений обсяг наданих в суді першої інстанції послуг.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до положень статей 1, 26, 27, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, за яким, зокрема, клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

У статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження наявності підстав для представництва відповідачів адвокатом Снєжко Аллою Геннадіївною надано ордер серія АН №1260942 від 02.10.2023 на представництво Архіпова Ігоря Сергійовича та ордер серія АН№1260944 від 02.10.2023 на представництво Архіпова Сергія Володимировича та Договори про надання правової допомоги №б/н від 02.10.2023, укладені між відповідачами та адвокатом Снєжко А.Г. (далі - Договори).

Судом встановлено, що умови Договорів є ідентичними.

Так, відповідно до п.1 Договорів адвокат зобов`язується здійснити представництво клієнта, що вказане в цьому договорі на умовах і в порядку, що визначні цим договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання цього Договору.

Безпосередній зміст правничої допомоги Адвоката за цим Договором полягає в тому, що клієнт доручає, а Адвокат бере на себе зобов`язання, яке надалі іменується Доручення, під час строку дії цього Договору здійснити представництво (представити) клієнта в господарських судах України у справі №905/257/23.

Пунктом 2 Договорів визначено повноваження Адвоката під час виконання Доручення та здійснення адвокатської діяльності за цим Договором.

Згідно з п.3 Договорів за надання Адвокатом правничої допомоги за цим Договором, що вказана в пункті 1 Договору клієнт зобов`язаний виплатити адвокату гонорар (винагороду) та оплатити фактичні витрати, необхідні для виконання цього Договору в розмірі та на умовах визначених у Додатку до цього Договору.

Додатками до Договорів про надання правової допомоги від 02.10.2023 сторони погодили виплату фіксованої суми гонорару (винагороди) за надання адвокатом правничої допомоги у суді першої інстанції, вказаної в Договорі і визначеної Дорученням у розмірі 30 000,00 грн (п.1).

Сторони погодили, що вказаний у п.1 цього Додатку розмір гонорару (винагороди) за надання правничої допомоги вказаної в Договорі і визначеної Дорученням визначено сторонами з врахуванням складності справи, ціни позову, виходячи з принципів розумності та з урахуванням часту (строку) дії Договору протягом якого доручення підлягає виконанню (п.2).

Сторони погодили, що виплата гонорару (винагороди) авансом здійснюється двома платежами по 10 000 грн та 20 000 грн.

Як вбачається з доданих до матеріалів справи платіжних інструкцій, відповідачами на виконання умов Договору сплачено адвокату послуги в розмірі 30 000 грн кожним у повному обсязі.

Протягом дії договору адвокатом були виконані наступні види правової допомоги:

1. Ознайомлення з матеріалами справи - 16 годин витраченого часу

2. Друк матеріалів справи - 2 години

3. Вивчено судову практику Верховного Суду - 10 годин.

4. Розроблено стратегію захисту інтересів клієнтів по кожному окремо.

5. Надано усні та письмові консультації клієнтам: в середньому по 6 годин на кожного.

6. Проведено аналіз процесуальних документів з доданими доказами позивача та третьої особи , які надійшли до електронної справи після мого вступу до справи:

Процесуальні документи від 24.10.2023, 31.10.2023, 07.12.2023, 08.01.2024, 14.03.2024, 23.04.2024, 20.09.2024, 07.10.2024, 22.10.2024, 01.11.2024, 04.11.2024, 08.01.2025, 14.01.2025, 24.02.2025, 05.03.2025, 09.04.2025, 14.05.2025, 28.05.2025

7. Складено процесуальні документи:

-на користь всіх клієнтів : заява від 04.10.2023 р , заява про зміну підстав позову 05.11.2023, клопотання від 03.09.2024 р. про витребування доказів, 03.09.2024 р - про залучення третьої особи, 17.01.2025 - підсумкова правова позиція, 03.06.2025 доповнення та уточнення до підсумкової правової позиції;

-на користь клієнтів-поручителів по справі: 23.10.2023 - відзив на позовну заяву, 02.11.2023 -заперечення на відповідь на відзив, 05.11.2023-06.11.2023 - заяви про зміну предмету позову в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕРКУРІЙ-С», 25.05.2024 - клопотання про залучення співвідповідача.

8. Прийнято участь в судових засіданнях.

9. Складено дрібні заяви та клопотання.

Суд зазначає, що факт отримання відповідачами послуг адвоката та понесення ним витрат на правничу допомогу підтверджується матеріалами справи.

Колегія суддів вказує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 126 ГПК України).

Згідно з частиною п`ятою статті 129 ГПК під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України щодо співмірності господарському суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 126 ГПК України).

Верховний Суд, застосовуючи частину шосту статті 126 ГПК України, неодноразово зазначав, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, постанови Верховного Суду від 09.04.2019 у справі №826/2689/15; від 03.10.2019 у справі №922/445/19).

Отже, під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині 4 статті 126 ГПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або чи заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами.

За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та від 22.11.2019 у справі №910/906/18.

Як вже вказувалась вище, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правничу допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правничу допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, у постановах Верховного Суду від 01.08.2019 у справі №915/237/18, від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі №916/2102/17, від 25.06.2019 у справі №909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі №922/928/18, від 30.07.2019 у справі №911/739/15 та від 01.08.2019 у справі №915/237/18).

До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 сформовано правовий висновок про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, приписами статей 123-130 ГПК України, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Суд акцентує, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.01.2022 у справі №911/2737/17).

Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Такі докази, відповідно до частини першої статті 86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому згідно зі статтею 74 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 ГПК України.

Керуючись зазначеними критеріями, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу, дослідивши подану заяву та додані до неї документи, колегія суддів, враховує: складність справи, зокрема, спір стосувався стягнення заборгованості за кредитним договором; виконання робіт і послуг адвоката, а саме час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт/надання послуг; обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; значення справи для сторони, а також ураховує пов`язаність цих витрат з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, дії сторони щодо досудового вирішення спору.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19).

Водночас не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18.

Суд враховує, що сама лише незгода учасника спору із сумою понесених витрат на професійну правничу допомогу не може бути підставою для відмови у стягненні судових витрат у заявленому розмірі.

Подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.

Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу.

Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.

Дослідивши матеріали справи, колегією суддів встановлено, що подані у справі процесуальні документи від імені відповідачів підготовлені одним представником та містять тотожний виклад аргументів. У судових засіданнях під час розгляду справи у суді першої інстанції правова позиція від імені відповідачів також була представлена одним адвокатом. Вказана тотожність мала місце і під час вчинення усіх інших процесуальних дій у справі. З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката за надання професійної правничої допомоги відповідачам у сумі 30 000,00 грн кожному є необґрунтованим та неспівмірним.

За наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених відповідачами на правничу допомогу у зв`язку з розглядом даної справи у суді першої інстанції, через призму критеріїв, встановлених частиною п`ятою статті 129 ГПК, незмінність правової позиції учасників справи, враховуючи обсяг виконаних робіт, з урахуванням положень наведених норм та зазначених фактичних обставин справи, ураховуючи критерій розумності розміру витрат та результат апеляційного перегляду справи, з огляду на обґрунтованість та пропорційність витрат до предмета спору, обставини даної справи, суд дійшов висновку, що обґрунтованими та такими, що підлягають стягненню з позивача є витрати на професійну правничу допомогу, понесені відповідачами у суді першої інстанції, в розмірі 15 000,00 грн (п`ятнадцять тисяч гривень 00 коп.) стосовно кожного.

Розглянувши клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Таранець К.О. про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, понесену відповідачем суді апеляційної інстанції, колегія суддів вказує про наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, у апеляційній скарзі представник Архіпова І.С. зазначила про попередній розрахунок понесених судових витрат з врахуванням сплаченого судового збору та витрат на професійну правничу допомогу за укладеним з адвокатським об`єднанням договором, на підтвердження чого суду було надано Договір № 23/9 про надання правничої допомоги від 23.09.2025 з додатком №1; рахунок №1/23 від 23.09.2025, платіжну інструкцію 8391-8467-8450-0043 від 23.09.2025 на суму 43 725 грн, ордер серії АА №1628043 від 25.09.2025, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №4919 від 27.03.2013.

Також представником до відповіді на відзив на апеляційну скаргу Архіпова І.С. (вх.№12279 від 20.10.2025) додано Звіт про надану правничу допомогу від 17.10.2025 та Додаток №2 від 08.10.2025 р. до договору про надання правничої допомоги №23/9.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Відповідно до статті 131 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Статтею 16 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 та пунктом 1 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються із судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи, до яких належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами 1-3 статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно з частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України докази розміру судових витрат подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Правнича допомога у суді апеляційної інстанції надана відповідачу - Архіпову І.С. на підставі Договору про надання правничої допомоги №23/9 від 23.09.2025 (далі - Договір), укладеного між Архіповим І.С. (клієнт) та АО «Траст енд лігал», відповідно до п.1.1. якого АО приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором.

Відповідно до п.2.1. Договору АО, на підставі звернення клієнта, приймає на себе зобов`язання з надання юридичної допомоги у справі №905/257/23. Деталізація змісту юридичної (правничої) допомоги визначена сторонами у додатку №1.

Згідно з п.2.3. Договору на виконання даного договору АО призначається Старший партнер - Адвокат Таранець К.О., що за власним підписом складає необхідні документи в інтересах клієнта з метою виконання зобов`язань, передбачених п.2.1, та Керуючий партнер - Адвокат Паламарчук Д.Ю.

Порядок розрахунків визначений розділом 4 Договору. Так, за юридичну допомогу, що надається АО, клієнт оплачує гонорар, визначений у Додатку №1 (п.4.1). За запитом клієнта, по завершенню надання правової допомоги, подається звіт про надану правничу допомогу, в якому зазначається вид наданої правової допомоги.

Відповідно до Додатку №1 до Договору Архіпов І.С. та АО в особі Керуючого партнера Паламарчука Дмитра Юрійовича, на виконання п.2.1. та 4.1. Договору домовились:

1. Клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання приймає доручення про надання правничої допомоги із складання та направлення в установленому порядку до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги у господарській справі 905/257/23 на Рішення господарського суду Донецької області від 29.08.2025 р., що полягає у: складанні апеляційної скарги, складанні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, клопотанні про долучення доказів (як за змістом апеляційної скарги, так і окремим процесуальним документом); Складанні та направленні до суду (у випадку необхідності) заперечення на відзив позивача на апеляційну скаргу.

2. Сторони домовились, що вартість гонорару за надання правничої допомоги, визначеної у п.1 додатку, становить 43 725 грн. 00 коп. Клієнт сплачує вартість гонорару до початку надання правничої допомоги, в повному обсязі. Адвокатське об`єднання приступає до надання правничої допомоги після надходження вказаної суми на рахунок.

3. Сторони домовились, що вартість гонорару за надання правничої допомоги у формі участі (представництва клієнта) у судовому засіданні (ВК3) становить 4200 грн. за 1 засідання, ти сплачується клієнтом додатково, перед кожним засіданням.

4. Сторони домовились, що судовий збір сплачується клієнтом самостійно.

23.09.2025 клієнту виставлено рахунок на суму 43 725,00 грн.

Відповідно до платіжної інструкції №2.322058731.1 від 23.09.2025 ОСОБА_1 сплачено на користь АО ТРАСТ ЕНД ЛIГАЛ гонорар за надання правничої допомоги згідно Договору №23/9 від 23.09.2025 у сумі 43 725,00 грн.

Згідно з Додатком №2 від 08.10.2025 до Договору сторони домовились доповнити Договір та п.1 Додатку №1.

Відповідно до Звіту про надану правничу допомогу від 17.10.2025 за Договором АО було надано таку правничу допомогу у справі №905/257/23:

1. Старшим партнером адвокатського об`єднання адвокатом Таранець К.О. 26.09.2025 складено в інтересах ОСОБА_5 апеляційну скаргу на Рішення господарського суду Донецької області від 29.05.2025р. та направлено, до Східного апеляційного господарського суду.

2. Старшим партнером адвокатського об`єднання адвокатом Таранець К.О. 05.10.2025 складено проект пояснень апелянта на виконання Ухвали Східного апеляційного господарського суду від 07.10.2025. Заяви апелянта у порядку ч.3 ст.266 ГПК України відносно апеляційної скарги (вх.№2067Д/1). Заяви апелянта про усунення недоліків апеляційної скарги та направлення до суду.

3. Старшим партнером адвокатського об`єднання адвокатом Таранець К.О. 17.10.2025 складено відповідь на відзив позивача на апеляційну скаргу.

4.За надання правничої допомоги АО отримано фіксовану суму гонорару 43 725,00 грн у повному обсязі.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач довів фактичне надання йому послуг на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

За змістом частини четвертої статті 126 ГПК розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 ГПК).

У розумінні положень частини п`ятої статті 126 ГПК зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Крім того, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може також відступити від вказаного у частині четвертій статті 129 ГПК загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що позивач дотримався вимог щодо строків звернення із заявою про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу та подання відповідних доказів. Відповідно до цих доказів сума витрат на правову допомогу у суді апеляційної інстанції складає 43 725,00 грн.

Водночас, ТОВ «Діджи фінанс» у відзиві на апеляційну скаргу заперечило проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Так, позивач зазначає, що сума гонорару значно перевищує середню ринкову ставку; апелянт не надав деталізації витраченого часу чи окремих дій адвоката, що унеможливлює перевірку реальності заявленого гонорару; не подано попереднього (орієнтованого) розрахунку судових витрат. З цього приводу суд зазначає наступне.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи позивача щодо завищення вартості послуг роботи адвоката шляхом порівняння ставок в господарських або майнових справах за годину роботи адвоката. Сторони з огляду на принцип свободи договору погодили вартість години адвоката саме у визначеному розмірі. При цьому, на формування цінової політики адвоката впливає багато факторів, зокрема, досвід адвоката, складність справи, тип послуг, тощо.

Водночас, сама лише незгода учасника спору із сумою понесених витрат на професійну правничу допомогу не може бути підставою для відмови у стягненні судових витрат у заявленому розмірі.

Щодо доводів позивача про відсутність деталізованого опису робіт, розрахунку годин, суд зазначає, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу. Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.

Представником додано до матеріалів Звіт про надану правничу допомогу від 17.10.2025, з якого вбачається опис робіт (наданих послуг).

При цьому, умовами договору про надання правничої допомоги встановлений фіксований розмір гонорару адвоката. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Посилання позивача на відсутність попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат спростовується текстом апеляційної скарги, де зазначено суму 43 725 грн.

З огляду на наведене, виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності, принципу співмірності та розумності судових витрат, враховуючи всі аспекти та складність справи, суд вважає, що заявлені апелянтом ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу відповідають вимогам законодавства та фактичним обставинам справи.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з позивача на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 43 725,00 грн (сорок три тисячі сімсот двадцять п`ять гривень 00 коп.).

Відповідно до ч.1 ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржників та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даному випадку суд апеляційної інстанції вважає, що скаржникам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

За змістом частини чотирнадцятої статті 129 ГПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Здійснюючи розподіл судових витрат, суд керується положеннями ст.ст.123,129 ГПК України.

Оскільки, з урахування результатів апеляційного перегляду, судом відмовлено у солідарному стягненні з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕРКУРІЙ-С" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДіДжи Фінанс» заборгованості за кредитом в розмірі 3 329 697,84 грн, судові витрати за подання позовної заяви у розмірі 50 308,18 грн підлягають стягненню з відповідачів ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ "СПІВДРУЖНІСТЬ М" та ТОВ "ФОРВАРД С ПЛЮС" у рівних частинах, тобто по 25 154,09 грн.

Також оскільки за результатами апеляційного перегляду, судом відмовлено у солідарному стягненні з апелянтів грошових коштів у розмірі 3 329 697,84 грн, з позивача на користь апелянтів слід стягнути витрати зі сплати судового збору за подання апеляційних скарг у розмірі 59 934,56 грн на користь кожного з апелянтів.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини 1 статті 273 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

24.02.2022 Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 введено в Україні воєнний стан, який продовжено до 03.02.2026 (Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 21.10.2025 № 4643-IX).

Відповідно до ст.26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства в умовах воєнного стану забороняється.

При цьому, згідно Рекомендацій прийнятих Радою суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану, при визначенні умов роботи суду у воєнний час, рекомендовано керуватися реальною поточною обстановкою, що склалася в регіоні. У випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.

На підставі вищевикладеного, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, враховуючи поточну обстановку, що склалася в місті Харкові, суд був вимушений вийти за межі строку встановленого ст.273 ГПК України.

Керуючись статтею 129, 232, 233, 269, 270, п.2, ч.1 ст.275, п.2,3 ч.1 ст.277, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Донецької області від 29.08.2025 у справі №905/257/23 скасувати в частині солідарного стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕРКУРІЙ-С" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДіДжи Фінанс» заборгованості за кредитом в розмірі 3 329 697,84 грн.

В решті рішення Господарського суду Донецької області від 29.08.2025 у справі №905/257/23 залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "СПІВДРУЖНІСТЬ М" (місцезнаходження: 84130, Донецька область, Краматорський район, м. Святогірськ, вул. Кільцева, буд. 66, ; електронна пошта: , ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДіДжи Фінанс» (04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора І. Сікорського,8; ) судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 25 154,09 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОРВАРД С ПЛЮС" (місцезнаходження: 84130, Донецька область, Краматорський район, м. Святогірськ, вул. Кільцева, буд. 66, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДіДжи Фінанс» (04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора І. Сікорського,8; ) судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 25 154,09 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДіДжи Фінанс» (04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора І. Сікорського,8; ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ; фактична адреса: АДРЕСА_2 ) витрати на професійну правничу допомогу, понесені у суді першої інстанції у розмірі 15 000,00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДіДжи Фінанс» (04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора І. Сікорського,8; ) на користь ОСОБА_2 (місцезнаходження: АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу, понесені у суді першої інстанції у розмірі 15 000,00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДіДжи Фінанс» (04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора І. Сікорського,8; ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ; фактична адреса: АДРЕСА_2 ) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 59 934,56 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДіДжи Фінанс» (04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора І. Сікорського,8; ) на користь ОСОБА_2 (місцезнаходження: АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_2 ) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 59 934,56 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДіДжи Фінанс» (04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора І. Сікорського,8; ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ; фактична адреса: АДРЕСА_2 ) витрати на професійну правничу допомогу, понесені у суді апеляційної інстанції у розмірі 43 725,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 19.01.2026.

Головуючий суддя Р.А. Гетьман

Суддя В.В. Россолов

Суддя О.І. Склярук