ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"14" січня 2026 р.м. Одеса Справа № 916/4634/25
Господарський суд Одеської області у складі судді Петренко Н.Д.,

за участю секретаря судового засідання Кафланової А.С.

розглянувши справу № 916/4634/25 в порядку спрощеного позовного провадження

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Автодистриб`юшн Карго Партс /, адреса 02232, м. Київ, вул. Закревського, буд. 16/

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Отаряна Гегама Єгишовича /РНОКПП НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_1 /

про стягнення 109 530,19 грн

за участі представників учасників справи:

від позивача: не з`явився, через систему «Електронний суд» 06.01.2026 подав заяву про проведення засідання за відсутності учасника справи (вх. №264/26 від 06.01.2026);

від відповідача: не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Автодистриб`юшн Карго Партс звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою /вх. № 4769/25 від 17.11.2025/ до Фізичної особи-підприємця Отаряна Гегама Єгишовича, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача суму грошових коштів у розмірі 109 530 гривень 19 копійок, з яких: 50 218,92 грн сума основного боргу; 9 132,83 грн сума пені за прострочення строку виконання зобов`язання за Договором; 22 357,16 грн сума 12% річних від простроченої суми за порушення грошового зобов`язання; 27 821,28 грн втрати від інфляції, завдані внаслідок прострочення виконання грошового зобов`язання за Договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором № 16056-23/2019 від 25.10.2019. При цьому позивач зазначає, що відповідач взятих на себе зобов`язань за Договором в обумовлений строк не виконав, у повному обсязі оплату отриманого товару не здійснив, та протиправно використовує несплачені кошти у своїй діяльності. Викладені обставини спричинили звернення позивача до суду із зазначеною позовною заявою за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів шляхом стягнення з відповідача в примусовому порядку на користь ТОВ «Автодистриб`юшн Карго Партс» суми основного боргу у розмірі 50 218,92 грн несплачених ФОП Отарян Г.Є. за отриманий ним товар, пені в сумі 9 132,83 грн, 12-ти процентів річних у сумі 22 357,16 грн та втрат від інфляції в сумі 27 821,28 грн, що загалом становить 109 530,19 грн.

Ухвалою суду від 24.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/4634/25. Постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на "16" грудня 2025 р. на 11:00.

Ухвала суду по справі № 916/4634/25 про відкриття провадження у справі від 24.11.2025 направлялась учасникам справи в порядку, визначеному положеннями Господарського процесуального кодексу України, зокрема відповідачу, за адресою, вказаною в позовній заяві (73000, м. Херсон, пров. Новий, буд. 11-А, яка є місцезнаходженням відповідача, що підтверджується Витягом в Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань), про що свідчить відтиск штампу вихідної кореспонденції на зворотньому боці другої сторінки цих ухвал з зазначенням адреси відповідача, рекомендованим листом з повідомленням про вручення з позначкою на конверті „Судова повістка.

Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

02.12.2025 на адресу суду повернуто рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачу з ухвалою суду від 24.11.2025 з відміткою відділення поштового зв`язку Укрпошта - "адресат відсутній за вказаною адресою" від 01.12.2025.

Суд звертає увагу, що положеннями ч. 7 ст. 120 ГПК України визначено, що учасники судового засідання зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою в вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за відповідною адресою не проживає.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Сам лише факт не отримання скаржником кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною не виконання ухвали суду, оскільки зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу (аналогічна правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду Верховного Суду у справі № 910/15442/17 від 16.05.2018 року).

16.12.2025 об 11:00 судове засідання з розгляду справи по суті не відбулось у зв`язку з оголошенням системою цивільної оборони в м. Одеса та Одеській області повітряної тривоги.

Ухвалою суду від 16.12.2025 призначено підготовче судове засідання по справі № 916/4634/25 на "14" січня 2026 р. на 10:40.

26.12.2025 на адресу суду повернуто рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачу з ухвалою суду від 16.12.2025 з відміткою відділення поштового зв`язку Укрпошта - "адресат відсутній за вказаною адресою" від 24.12.2025.

За змістом ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 30.09.2025 було оприлюднено у Єдиному державному реєстрі судових рішень, а тому відповідач міг ознайомитися з текстом цієї ухвали.

До судового засідання учасники справи не з`явились.

Представник позивача подав до суду заяву про проведення засідання за відсутності учасника справи /вх.№264/26 від 06.01.2026/.

Від відповідача будь-яких заяв щодо розгляду справи до суду не надійшло, правом на подання відзиву на позов відповідач не скористався.

На підставі ч. ч. 1-3 ст. 202 ГПК України суд вважає можливим розглянути справу по суті.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вислухавши представників учасників справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення заявлених позовних вимог, виходячи з наступного.

Як встановлено у судовому засіданні при безпосередньому дослідженні доказів, 25 жовтня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Автодистриб`юшн Карго Партс» та Отарян Гегам Єгишовичем, який зареєстрований як фізична особа підприємець, про що містяться відомості в ЄДР від 03.09.2019 за № 2 057547, був укладений договір за № 16056-23/2019, згідно з предметом якого Заявник, як Постачальник, зобов`язався в порядку та на умовах, визначених цим Договором, поставляти Покупцю визначені цим Договором запчастини, експлуатаційні матеріали, автомобільні шини, тощо (Товар), а також надати шиноремонтні та шиномонтажні послуги (Послуги), а Боржник, як Покупець, зобов`язався в порядку та на умовах, визначених цим Договором, приймати Товар і Послуги та здійснити їх оплату (пункт 1.1. Договору).

За умовами пунктів 1.2. та 1.4. Договору номенклатура, найменування, одиниця виміру, походження Товару, загальна кількість, ціна за одиницю Товару, що передаються за цим Договором, термін та умови передачі визначаються у рахунках-фактурах (рахунках на оплату), товарних (видаткових) накладних, або інших передбачених чинним законодавством документах на Товари, які є невід`ємною частиною Договору та остаточно узгоджується Сторонами на кожну окрему партію Товару. Загальна сума Договору складається із вартості переданого Товару, що відповідає сумі всіх товарних (видаткових) накладних та сумарної вартості наданих Послуг, зазначених в Актах виконаних робіт, здійснених протягом дії даного Договору.

Поставка Товару здійснюється за погодженням Сторін на умовах пункту 2.3. Договору:

2.3.1.) EXW (франко завод; назва місця склад Постачальника) (правила ІНКОТЕРМС в редакції 2010 року) Товар переходить у власність Покупця з моменту передачі Товару Покупцю на складі Постачальника. Доказом передачі Товару Постачальником у власність Покупця є належним чином оформлена товарна (видаткова) накладна.

2.3.2.) FCA (франко-перевізник) (правила ІНКОТЕРМС в редакції 2010 року) - Товар переходить у власність Покупця з моменту передачі Товара у розпорядження перевізника на складі Постачальника. Вибір перевізника здійснюється Покупцем на власний розсуд. З моменту передачі Товару перевізнику обов`язки Постачальника перед Покупцем вважаються виконаними в повному обсязі та належним чином, а ризики ризики загибелі, втрати, пошкодження або знищення Товару переходять до Покупця. Доказом передачі постачальником Товару перевізнику є належним чином товарно-транспортна накладна, що разом засвідчують факт передачі Постачальником Товару Покупцю.

Згідно з п.п. 2.4., 2.5. Договору погодження Сторонами кількості, номенклатури, асортименту та ціни Товару відбувається за їх взаємною згодою шляхом переговорів та фіксується у товарних (видаткових) накладних та в рахунках на оплату, що являються невід`ємними складовими даного Договору, без складання специфікацій. Покупець, підписуючи товарну (видаткову) накладну виявляє згоду на прийняття Товару відповідно до попередньої домовленості із Постачальником та позбавляється права заявляти претензії щодо невідповідності поставленого Товару за кількістю, номенклатурою, асортиментом та ціною.

Сторони домовилися, що уповноважуючи певну особу на прийняття Товару від Постачальника, у тому числі перевізника, Покупець тим самим уповноважує таку особу підписувати відповідні документи на Товар: товарні (видаткові) накладні, товарно-транспортні накладні, тощо.

Датою поставки Товару, як встановлено пунктом 2.6. Договору вважається дата підписання представниками сторін товарної (видаткової) накладної, яка засвідчує прийняття Товару Покупцем від Постачальника. При цьому печатка Покупця може не використовуватись, якщо факт невикористання печатки в господарській діяльності підтверджується установчими документами Покупця.

Перелік уповноважених осіб визначається Покупцем на підставі виданої Постачальнику Генеральної Довіреності на отримання товаро матеріальних цінностей (Зразок Генеральної Довіреності додаток № 1 до цього Договору). У разі зміни переліку уповноважених осіб на приймання Товару Покупець повинен внести зміни в Генеральну Довіреність. Відповідальність за своєчасне надання даних про зміну уповноважених осіб несе Покупець (пункт 2.7. Договору).

Розділом 3 Договору Сторони визначили порядок розрахунків. Так, за домовленістю Сторін ціни на Товар і послуги погоджуються сторонами у кожному окремому випадку і вказуються у товарних (видаткових) накладних, товарно-транспортних накладних, замовленнях нарядах та Актах виконаних робіт, які є невід`ємною частиною даного Договору (пункт 3.1. Договору).

За домовленістю сторін Товар продається на умовах попередньої оплати або на умовах відстрочення платежу в межах кредитного ліміту. Кредитним лімітом сторони вважають суму, на яку Постачальник може поставити Товар на умовах домовленого відтермінування. В залежності від суми щомісячних замовлень Покупця Постачальник визначає суму кредитного ліміту (пункт 3.2. Договору).

У випадку продажу Товару на умовах попередньої оплати Постачальник одночасно з підтвердженням замовлення надає Покупцю рахунок на оплату (пункт 3.3. Договору).

Якщо продажу Товару здійснюється на умовах відстрочення платежу в межах кредитного ліміту, термін відстрочення зазначається у товарній (видатковій) накладній. У такому разі Товар має бути сплачений не пізніше останнього дня відтермінування включно на підставі рахунку на оплату, який надається Постачальником Покупцю разом з товарною (видатковою) накладною. Підписання Покупцем або уповноваженої ним особою на прийняття Товару товарної (видаткової) накладної є належним підтвердженням факту отримання ним рахунку на оплату (пункт 3.4. Договору).

Оплата Товару і наданих Послуг за цим Договором здійснюється Покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальнику. При здійсненні оплати Покупець, крім обов`язкових реквізитів, повинен зазначити у документах на оплату номер та дату Договору, а також номер та дату рахунку-фактури, за яким здійснюється оплата (пункт 3.6. Договору).

Зобов`язання Покупця за цим Договором щодо оплати поставленого Товару та наданих послуг вважаються виконаними з моменту зарахування коштів на рахунок Постачальника (пункт 3.7. Договору).

Сторони домовились, що в разі прострочення платежу з боку Покупця Постачальник має право припинити подальші відвантаження Товару та надання шиномонтажних послуг Покупцю до отримання повної оплати за відвантажені товари та надані послуги, а також перейти до роботи з Покупцем на умовах 100% попередньої оплати (пункт 3.8. Договору).

У разі перевищення суми кредитного ліміту та не настання при цьому терміну оплати за відтермінуванням, Покупець має сплатити суму коштів, яка буде дорівнюватись сумі перевищення кредитного ліміту невідкладно.

За умовами пункту 4.3. Договору Покупець зобов`язаний прийняти Товар та здійснити відповідні розрахунки згідно з розділом три даного Договору.

Відповідно до пунктів 5.2., 5.3. Договору в разі прострочення платежу більше 3-х календарних днів, покупець сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ до суми простроченого платежу, за весь період такого прострочення.

У разі прострочення виконання грошового зобов`язання, на підставі ст. 625 ЦК України Сторони домовились, що боржник на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також штраф у розмірі 12 (дванадцять) відсотків річних від простроченої суми.

Згідно з пунктами 8.2. та 8.4. Сторони домовились, що Договір набирає чинності з моменту підписання його Сторонами і діє до 31 грудня 2019 року з можливістю його пролонгації, оскільки якщо протягом 1-го місяця до закінчення терміну дії даного Договору жодна зі сторін не заявить про намір змінити його умови або припинити його дію, Договір вважається продовженим на 1 календарний рік і так рік за роком. Договір скріплений підписами уповноважених осіб та печатками обох Сторін.

Судом досліджено Генеральну Довіреність від 25.10.2019, що є Додатком №1 до договору16056-23/2019 від 25.10.2019, згідно з якою ФОП Отарян Гегам Єгишович засвідчив, що буде єдиним отримувачем товарно-матеріальних цінностей від Товариства з обмеженою відповідальністю «Автодистриб`юшн Карго Партс», і зобов`язався підписувати товарно-транспортні та видаткові накладні згідно з договором №16056-23/2019 від 25.10.2019. У випадку зміни матеріально-відповідальних осіб покупець зобов`язується повідомити про це продавця у письмовій формі та направити довіреність на іншу особу (осіб), які будуть уповноважені одержувати товар.

Судом встановлено, що предметом позову у даній справі є грошових коштів у розмірі 109 530 гривень 19 копійок, з яких: 50 218,92 грн сума основного боргу за № 16056-23/2019 від 25.10.2019; 9 132,83 грн сума пені за прострочення строку виконання зобов`язання за Договором; 22 357,16 грн сума 12% річних від простроченої суми за порушення грошового зобов`язання; 27 821,28 грн втрати від інфляції, завдані внаслідок прострочення виконання грошового зобов`язання за Договором.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

У п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог ч. 1 ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч. 1 ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З матеріалів справи вбачається, що на виконання зобов`язань за Договором позивачем за видатковими накладними від 04.02.2022 № SI; від 07.02.2022 № SI, SI, SI; від 11.02.2022 № SI; від 17.02.2022 № SI та від 18.02.2022 № № SI, SI, SI був відвантажений товар на загальну суму 50 218,92 грн на умовах відстрочення платежу.

Позивач зазначає, що зі змісту видаткових накладних вбачається, що строк оплати Товару встановлений до 25.02.2022 за ВН № SI від 04.02.2022; до 28.02.2022 за ВН №№ SI, SI, SI; до 04.03.2022 за ВН № SI від 11.02.2022; до 10.03.2022 за ВН № SI від 17.02.2022 та до 11.03.2022 за ВН №№ SI, SI, SI від 18.02.2022.

Також позивач вказує, що разом з видатковими накладними відповідачу були вручені рахунки на оплату отриманого товару від 04.02.2022 № S; від 07.02.2022 № № S, S, S; від 11.02.2022 № S; від 17.02.2022 № S та від 18.02.2022 № S, S, S, відповідно. Відвантажений позивачем товар був прийнятий відповідачем без зауважень і заперечень, а видаткова накладна прийнята та підписана уповноваженою особою відповідача. Однак, відповідач не здійснив оплату поставленого товару у строк встановлений у видаткових накладних, що призвело до виникнення у відповідача боргу перед позивачем у розмірі 50 218,92 грн та правових підстав у позивача для застосування штрафних санкцій.

Дослідивши подані стороною позивача докази, суд зазначає, що видаткові накладні від 04.02.2022 № SI, від 07.02.2022 № SI, SI, SI та від 11.02.2022 № SI Отаряном Гегамом Єгишовичем підписані не були. Вказані видаткові накладні містять підпис «Отримав: Меликсетян Е.Г. Посада: менеджер». При цьому довіреності від ФОП Отарян Г.Є. на уповноваження Меликсетяна Е.Г. на отримання товару від ТОВ «Автодистриб`юшн Карго Партс» матеріали справи не містять, також відсутні будь-які докази на підтвердження наявності трудових правовідносин між ФОП Отарян Г.Є. та Меликсетяном Е.Г.

На підставі викладеного, з урахуванням п.п. 2.5-2.7 Договору, суд відхиляє видаткові накладні від 04.02.2022 № SI, від 07.02.2022 № SI, SI, SI та від 11.02.2022 № SI як докази підтвердження отримання товару відповідачем.

Таким чином, суд дійшов висновку, що доказами, наявними в матеріалах справи, підтверджений факт отримання товару відповідачем на загальну суму 41 857,74 грн.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд зазначає, що позивач і відповідач уклали Договір від 25.10.2019 № 16056- 23/2019, яким визначили права та обов`язки сторін, що є обов`язковими для них.

Позивач вказує, що відповідач не здійснив оплату отриманого Товару у встановлений у видаткових накладних строк, та що нездійснення відповідачем у встановлений строк повної оплати товару призвело до виникнення у відповідача боргу перед позивачем у розмірі 50 218,92 грн та правових підстав у позивача для застосування штрафних санкцій.

Позивач стверджує, що наведені факти свідчать, що відповідач взятих на себе зобов`язань за договором в обумовлений строк не виконав, у повному обсязі оплату отриманого товару не здійснив, та протиправно використовує несплачені кошти у своїй діяльності.

Доказів на спростування вказаних доводів сторони позивача відповідачем до суду не подано. Однак, з урахуванням висновків суду щодо відхилення частини доказів та обгрунтованість доводів позивача про поставлення товарів на загальну суму 41 857,74 грн, суд дійшов висновку, що задоволенню підлягають позовні вимоги про стягнення основного боргу лише частково, а саме на суму 41 857,74 грн.

Частиною 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сторони відповідно до п. 5.3. Договору домовилися, що у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, передбаченого цим Договором, винна Сторона несе відповідальність, встановлену ст. 625 ЦК України, а саме: той, хто прострочив виконання грошового зобов`язання, має сплатити на користь іншої Сторони за Договором суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 12 (дванадцять) відсотків річних від простроченої суми.

Судом досліджено Таблиці з обґрунтованими розрахунками суми основного боргу та господарських санкцій, що стягуються, додані до позовної заяви, відповідно до яких заборгованість складається з: 50 218,92 грн сума основного боргу; 9 132,83 грн сума пені за прострочення строку виконання зобов`язання за Договором; 22 357,16 грн сума 12% річних від простроченої суми за порушення грошового зобов`язання; 27 821,28 грн втрати від інфляції.

Так, судом перевірено наведені розрахунки та в зв`язку з висновком про обгрунтованість розміру основного боргу на суму 41 857,74 грн, судом здійснено наступний перерахунок штрафних санкцій.

Розрахунок суми пені здійснюється за формулою:

Пеня = С x 2УСД x Д : 100, де

С - сума заборгованості за період,

2 УСД - подвійна облікова ставка НБУ в день прострочення,

Д - кількість днів прострочення.

Період 1 (11/03/2022 - 10/09/2022)

Період розрахунку 11.03.2022 - 02.06.2022 : 10,00 (облікова ставка НБУ)

900,84 (Сума боргу) x (2 x 10,00 : 365) x 84 днів (прострочення) : 100 = 41,46 грн.

03.06.2022 - 10.09.2022 : 25,00 (облікова ставка НБУ)

900,84 (Сума боргу) x (2 x 25,00 : 365) x 100 днів (прострочення) : 100 = 123,40 грн.

Всього штрафних санкцій за період: 164,87 грн.

Період 2 (12/03/2022 - 11/09/2022)

Період розрахунку 12.03.2022 - 02.06.2022 : 10,00 (облікова ставка НБУ)

22 997,94 (Сума боргу) x (2 x 10,00 : 365) x 83 днів (прострочення) : 100 = 1 045,93 грн.

03.06.2022 - 11.09.2022 : 25,00 (облікова ставка НБУ)

22 997,94 (Сума боргу) x (2 x 25,00 : 365) x 101 днів (прострочення) : 100 = 3 181,91 грн.

Всього штрафних санкцій за період: 4 227,84 грн.

Період 3 (12/03/2022 - 11/09/2022)

Період розрахунку 12.03.2022 - 02.06.2022 : 10,00 (облікова ставка НБУ)

648,72 (Сума боргу) x (2 x 10,00 : 365) x 83 днів (прострочення) : 100 = 29,50 грн.

03.06.2022 - 11.09.2022 : 25,00 (облікова ставка НБУ)

648,72 (Сума боргу) x (2 x 25,00 : 365) x 101 днів (прострочення) : 100 = 89,75 грн.

Всього штрафних санкцій за період: 119,26 грн.

Період 4 (12/03/2022 - 11/09/2022)

Період розрахунку 12.03.2022 - 02.06.2022 : 10,00 (облікова ставка НБУ)

17 311,08 (Сума боргу) x (2 x 10,00 : 365) x 83 днів (прострочення) : 100 = 787,30 грн.

03.06.2022 - 11.09.2022 : 25,00 (облікова ставка НБУ)

17 311,08 (Сума боргу) x (2 x 25,00 : 365) x 101 днів (прострочення) : 100 = 2 395,09 грн.

Всього штрафних санкцій за період: 3 182,39 грн.

Всього штрафних санкцій (пені): 164,87 + 4 227,84 + 119,26 + 3 182,39 = 7 694,36 грн.

Розрахунок 12% річних в порядку ст. 625 ЦК України здійснюється за формулою:

Сума санкції = С x Z x Д : 365 : 100, де

С - сума заборгованості,

Z - відсоток річних, зазначений в договорі.

Період прострочення грошового зобов`язання: з 11/03/2022 до 31/12/2023

900,84 x 12 % x 661 : 365 : 100 = 195,77 грн.

з 01/01/2024 до 31/12/2024

900,84 x 12 % x 366 : 366 : 100 = 108,10 грн.

з 01/01/2025 до 17/11/2025

900,84 x 12 % x 321 : 365 : 100 = 95,07 грн.

з 12/03/2022 до 31/12/2023

22 997,94 x 12 % x 660 : 365 : 100 = 4 990,24 грн.

з 01/01/2024 до 31/12/2024

22 997,94 x 12 % x 366 : 366 : 100 = 2 759,75 грн.

з 01/01/2025 до 17/11/2025

22 997,94 x 12 % x 321 : 365 : 100 = 2 427,07 грн.

з 12/03/2022 до 31/12/2023

648,72 x 12 % x 660 : 365 : 100 = 140,76 грн.

з 01/01/2024 до 31/12/2024

648,72 x 12 % x 366 : 366 : 100 = 77,85 грн.

з 01/01/2025 до 17/11/2025

648,72 x 12 % x 321 : 365 : 100 = 68,46 грн.

з 12/03/2022 до 31/12/2023

17 311,08 x 12 % x 660 : 365 : 100 = 3 756,27 грн.

з 01/01/2024 до 31/12/2024

17 311,08 x 12 % x 366 : 366 : 100 = 2 077,33 грн.

з 01/01/2025 до 17/11/2025

17 311,08 x 12 % x 321 : 365 : 100 = 1 826,91 грн.

Всього штрафних санкцій (12% річних в порядку ст. 625 ЦК України): 18 523,58 грн.

Розрахунок інфляційних втрат здійснюється за формулою

ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 )

ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення,

......

ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення.

Період 1

IIc (104,50 : 100) x (103,10 : 100) x (102,70 : 100) x (103,10 : 100) x (100,70 : 100) x (101,10 : 100) x (101,90 : 100) x (102,50 : 100) x (100,70 : 100) x (100,70 : 100) x (100,80 : 100) x (100,70 : 100) x (101,50 : 100) x (100,20 : 100) x (100,50 : 100) x (100,80 : 100) x (99,40 : 100) x (98,60 : 100) x (100,50 : 100) x (100,80 : 100) x (100,50 : 100) x (100,70 : 100) x (100,40 : 100) x (100,30 : 100) x (100,50 : 100) x (100,20 : 100) x (100,60 : 100) x (102,20 : 100) x (100,00 : 100) x (100,60 : 100) x (101,50 : 100) x (101,80 : 100) x (101,90 : 100) x (101,40 : 100) x (101,20 : 100) x (100,80 : 100) x (101,50 : 100) x (100,70 : 100) x (101,30 : 100) x (100,80 : 100) x (99,80 : 100) x (99,80 : 100) x (100,30 : 100) x (100,90 : 100) x (100,40 : 100) = 1.55959611

Інфляційне збільшення: 900,84 x 1.55959611 - 900,84 = 504,11 грн.

Період 2

IIc (104,50 : 100) x (103,10 : 100) x (102,70 : 100) x (103,10 : 100) x (100,70 : 100) x (101,10 : 100) x (101,90 : 100) x (102,50 : 100) x (100,70 : 100) x (100,70 : 100) x (100,80 : 100) x (100,70 : 100) x (101,50 : 100) x (100,20 : 100) x (100,50 : 100) x (100,80 : 100) x (99,40 : 100) x (98,60 : 100) x (100,50 : 100) x (100,80 : 100) x (100,50 : 100) x (100,70 : 100) x (100,40 : 100) x (100,30 : 100) x (100,50 : 100) x (100,20 : 100) x (100,60 : 100) x (102,20 : 100) x (100,00 : 100) x (100,60 : 100) x (101,50 : 100) x (101,80 : 100) x (101,90 : 100) x (101,40 : 100) x (101,20 : 100) x (100,80 : 100) x (101,50 : 100) x (100,70 : 100) x (101,30 : 100) x (100,80 : 100) x (99,80 : 100) x (99,80 : 100) x (100,30 : 100) x (100,90 : 100) x (100,40 : 100) = 1.55959611

Інфляційне збільшення: 22 997,94 x 1.55959611 - 22 997,94 = 12 869,56 грн.

Період 3

IIc (104,50 : 100) x (103,10 : 100) x (102,70 : 100) x (103,10 : 100) x (100,70 : 100) x (101,10 : 100) x (101,90 : 100) x (102,50 : 100) x (100,70 : 100) x (100,70 : 100) x (100,80 : 100) x (100,70 : 100) x (101,50 : 100) x (100,20 : 100) x (100,50 : 100) x (100,80 : 100) x (99,40 : 100) x (98,60 : 100) x (100,50 : 100) x (100,80 : 100) x (100,50 : 100) x (100,70 : 100) x (100,40 : 100) x (100,30 : 100) x (100,50 : 100) x (100,20 : 100) x (100,60 : 100) x (102,20 : 100) x (100,00 : 100) x (100,60 : 100) x (101,50 : 100) x (101,80 : 100) x (101,90 : 100) x (101,40 : 100) x (101,20 : 100) x (100,80 : 100) x (101,50 : 100) x (100,70 : 100) x (101,30 : 100) x (100,80 : 100) x (99,80 : 100) x (99,80 : 100) x (100,30 : 100) x (100,90 : 100) x (100,40 : 100) = 1.55959611

Інфляційне збільшення: 648,72 x 1.55959611 - 648,72 = 363,02 грн.

Період 4

IIc (104,50 : 100) x (103,10 : 100) x (102,70 : 100) x (103,10 : 100) x (100,70 : 100) x (101,10 : 100) x (101,90 : 100) x (102,50 : 100) x (100,70 : 100) x (100,70 : 100) x (100,80 : 100) x (100,70 : 100) x (101,50 : 100) x (100,20 : 100) x (100,50 : 100) x (100,80 : 100) x (99,40 : 100) x (98,60 : 100) x (100,50 : 100) x (100,80 : 100) x (100,50 : 100) x (100,70 : 100) x (100,40 : 100) x (100,30 : 100) x (100,50 : 100) x (100,20 : 100) x (100,60 : 100) x (102,20 : 100) x (100,00 : 100) x (100,60 : 100) x (101,50 : 100) x (101,80 : 100) x (101,90 : 100) x (101,40 : 100) x (101,20 : 100) x (100,80 : 100) x (101,50 : 100) x (100,70 : 100) x (101,30 : 100) x (100,80 : 100) x (99,80 : 100) x (99,80 : 100) x (100,30 : 100) x (100,90 : 100) x (100,40 : 100) = 1.55959611

Інфляційне збільшення: 17 311,08 x 1.55959611 - 17 311,08 = 9 687,21 грн.

Таким чином, судом встановлено, що стягненню підлягають штрафні санкції в розмірі: 35 905,15 грн = 7 694,36 (пеня) + 18 523,58 (12% річних) + 9 687,21 (інфляційне збільшення), що разом з основним боргом (41857,74 грн) складає загальну суму заборгованості в розмірі 77 762,89 грн.

Згідно з ст. 73, 76 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи, а вірогідні докази - це ті, які на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Матеріали справи не містять доказів, які були б відхилені судом.

За правилами ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Частиною 1 ст. 14 ГПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. ч. 2, 3, 4 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

При цьому доказами, згідно з частиною першою статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема письмовими, речовими та електронними доказами, відповідно до частини другої наведеної норми. Докази, які надаються учасниками справи до суду, мають відповідати встановленим критеріям належності, допустимості, достовірності та достатності, що визначені статтями 76 - 79 ГПК України.

Враховуючи принципи змагальності сторін та диспозитивності господарського судочинства суд не збирає докази за власною ініціативою та ухвалює рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, так як частково обґрунтовані та доведені.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що позивач при пред`явленні позову сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн, що вбачається із платіжної інструкції № 679 від 17.11.2025.

З урахуванням часткового задоволення судом позовних вимог, а саме на 71% від заявленої суми, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 71% сплаченого позивачем судового збору при поданні позову до суду, що складає 1 179,90 грн.

Дослідивши матеріали справи в частині розподілу судових витрат, господарський суд дійшов до наступного.

За приписами п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, є однією з засад господарського судочинства.

Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 ст. 123 ГПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно зі ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Вказаною статтею передбачено, якими доказами заявник повинен підтверджувати розмір витрат на професійну правничу допомогу. У разі недотримання заявником вимог частини 4 вказаної статті щодо співмірності розміру заявлених до відшкодування витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт, суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката лише за клопотанням сторони. Суд враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Вказана правова позиція викладена в постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 22.11.2019 у справі №902/347/18, від 06.12.2019 у справі № 910/353/19.

У розумінні положень ч. 5 ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Разом з цим, об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19 зазначила, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України. У ч. 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Тобто, "суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони" та "суд має право зменшити суму судових витрат, встановивши їх неспіврозмірність, незалежно від того, чи подавалося відповідачем відповідне клопотання" не є тотожними за своєю суттю, що фактично відповідає висновку, викладеному у вищевказаній постанові.

У постанові від 05.10.2021 в справі № 907/746/17 колегія суддів Верховного Суду акцентувала увагу на тому, що висновки судів про часткову відмову стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав не пов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчить про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання учасника справи про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У такому разі, суди мають таке право відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України та висновків об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду про те, як саме повинна застосовуватися відповідна норма права.

Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За правилами ч. 9 ст. 129 ГПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Судом встановлено, що в позовній заяві наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу за договором про надання правової (правничої) допомоги № 14/11/2025-1ПД від 14.11.2025, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, відповідно до якого фактично понесені витрати складають 11 375,00 грн та очікується понесення витрат в розмірі 5 500,00 грн.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До позовної заяви стороною позивача додано зокрема копію Договору №14/11/2025-1ПД про надання правової (правничої) допомоги від 14.11.2025, укладеного між адвокатом Спиридоновим О.В. та ТОВ «Автодистриб`юшн Карго Партс», згідно з яким Адвокат бере на себе зобов`язання в порядку та на умовах, визначених цим Договором, надати необхідну правову допомогу Клієнту щодо захисту його прав та законних інтересів у Господарських судах всіх інстанцій у відповідності до Господарського процесуального кодексу України відносно контрагента Фізичної особи підприємця Шевчик Миколи Михайловича щодо стягнення з останнього на користь Клієнта суми дебіторської заборгованості та штрафних санкцій у зв`язку з порушенням договірних зобов`язань, а Клієнт зобов`язується виплатити Адвокату гонорар за надання такої правової допомоги.

Відповідно до п. 4.1. Договору за правову допомогу, передбачену пунктом 1.2. Договору Клієнт сплачує Адвокату винагороду в розмірі, визначену в додаткових угодах до цього Договору, за представництво Клієнта та ведення справи в Господарському суді першої інстанції в тому числі підготовку та подання заяв по суті справи та з процесуальних питань, участь у судових засіданнях 3 500,00 грн за 1 годину витраченого часу Адвоката.

Також 17.11.2025 між адвокатом Спиридоновим О.В. та ТОВ «Автодистриб`юшн Карго Партс» було укладено Додаткову угоду до укладеного між Сторонами договору про надання правової (правничої) допомоги №14/11/2025-1ПД від 14.11.2025, відповідно до п. 1 якої Сторони домовилися, що розмір винагороди за надання послуг за основним Договором становить:

1.1. за вивчення та аналіз документів, що підтверджують наявність спору, чинного законодавства України, якими врегульовані спірні правовідносини та процесуальні підстави для проведення позовної роботи в інтересах Клієнта, судової практики Верховного Суду, а також підготовку та подання до Господарського суду Одеської області позовної заяви 11 375,00 грн;

1.2. за представництво Клієнта та ведення справи у Господарському суді Одеської області в процесуальному статусі позивача, в тому числі участь у судових засіданнях 3 500,00 грн за 1 годину витраченого часу Адвоката.

Пунктом 2 Додаткової угоди визначено, що винагорода, згідно з пунктом 1.1. Додаткової угоди сплачується Клієнтом на умовах 100% попередньої оплати. А винагорода, що передбачена пунктом 1.2 Додаткової угоди, сплачується Клієнтом після виконання всіх умов основного Договору на підставі акту приймання-передачі.

Згідно з п. 4 Додаткової угоди за згодою Сторін, у разі задоволення судом позову у справі, Клієнт сплачує Адвокату гонорар у розмірі 5-ти процентів від суми, присудженої судом на користь Клієнта.

Судом досліджено Опис наданих послуг за Договором про надання правової (правничої) допомоги №14/11/2025-1ПД від 14.11.2025, згідно з яким загальна вартість послуг складає 11 375,00 грн.

На підтвердження оплати позивачем вказаної суми адвокату Спиридонову О.В. суду надано платіжну інструкцію від 17.11.2025 №677.

Враховуючи вищевказані докази, суд зазначає про доведеність позивачем факту надання йому правничої допомоги адвокатом.

Згідно з п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд звертає увагу на те, що позовні вимоги ТОВ «Автодистриб`юшн Карго Партс» були задоволені судом частково, а саме на 71% від заявлених вимог, в зв`язку із здійсненням судом перерахунку штрафних санкцій.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8 076,25 грн, що складає 71% від сплаченої позивачем адвокату суми.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 74-75, 129, 237-251 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Автодистриб`юшн Карго Партс до Фізичної особи-підприємця Отаряна Гегама Єгишовича про стягнення 109 530,19 грн, - задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Отаряна Гегама Єгишовича /РНОКПП НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_1 / на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Автодистриб`юшн Карго Партс /, адреса 02232, м. Київ, вул. Миколи Закревського, буд. 16/ заборгованість в розмірі 77 762,89 грн /сімдесят сім тисяч сімсот шістдесят дві гривні 89 копійок/, з яких: 41857,74 грн - основна сума боргу; 7 694,36 грн - пеня; 18 523,58 грн - 12% річних; 9 687,21 грн - інфляційне збільшення; а також стягнути судовий збір в розмірі 1 179,90 грн /одна тисяча сто сімдесят дев`ять гривень 90 копійок/ та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 076,25 грн /вісім тисяч сімдесят шість гривень 25 копійок/.

3. В іншій частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Автодистриб`юшн Карго Партс - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 19 січня 2026 р.

Суддя Н.Д. Петренко