ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"22" січня 2026 р.м. Одеса № 916/4883/25

Господарський суд Одеської області у складі судді Мусієнко О.О.,

розглянувши заяву представника ОСОБА_1 Хомко Світлани Василівни (вх. № 3-57/26 від 21.01.2026) про відвід судді Мусієнко О.О. від участі у розгляді заяви (вх. № 5022/25 від 08.12.2025) фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) № 916/4883/25

про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 Хомко Світлана Василівна звернулася із заявою, сформованою в системі «Електронний суд» 21.01.2026 (вх. № 3-57/26 від 21.01.2026), в якій просить відвести суддю Мусієнко О.О. від участі у розгляді справи № 916/4883/25 про неплатоспроможність ОСОБА_1 ; передати справу для автоматизованого розподілу іншому складу суду відповідно до закону. Заявник посилається на п. 5 ч. 1 ст. 35 ГПК України.

В обґрунтування заяви про відвід зазначено, що під час підготовчого судового засідання у даній справі, яке відбулось 16.01.2026, виникли обставини, які викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності судді Мусієнко О.О. при розгляді даної справи. Під час судового засідання суддя проявила упередженість до Заявника і на стадії дослідження доказів висловила позицію щодо його недобросовісності. В порушення встановленої законом презумпції добросовісності, суддя зобов`язувала Заявника доводити свою добросовісність за відсутності встановлених судом на підставі досліджених доказів обставин недобросовісності. Вислови судді на вказаному етапі розгляду справи є ознакою упередженого ставлення судді до заявника щонайменше з двох причин: по-перше вона являє собою позаправовий висновок судді щодо сторони, оскільки транслює особистісне ставлення та засуджувальну, моральну оцінку особистості заявника, а не професійно витриману процесуальну оцінку доказової спроможності наданих аргументів та доказів; по-друге свідчить про відступ судді від основ професійної етики й процесуального порядку через формування власного ставлення й завершених висновків до повного дослідження доказової бази у справі.

Щодо інших обставин, які свідчать про упередженість судді до особи заявника:

1. Суддя до переходу до стадії ухвалення рішення у справі, заявляє у судовому засіданні про те, що боржник ухиляється від виконання рішення суду про стягнення боргу. Проте суддя не досліджувала будь-який доказ, який свідчить про ухилення боржником від виконання рішення суду. Факт невиконання рішення суду не тотожний факту ухилення від виконання;

2. На стадії дослідження доказів суддя зобов`язує заявника надати додаткові докази з метою усунення недоліків заяви;

3. Суддя зачитувала умови кожного із чотирьох договорів іпотеки і зобов`язувала заявника надавати пояснення чому він не звернув стягнення на предмет іпотеки. Суддя повторювала це по черзі щодо кожного договору по 2-3 рази, що вочевидь свідчить про переслідування суддею ще якоїсь мети, окрім дослідження доказів та отримання пояснень заявника;

4. Суддя намагається встановити обставини, які не підлягають встановленню на даній стадії процедури банкрутства, що свідчить про упереджене ставлення до особи заявника.

Переконання судді суперечать меті процедури, визначеної у преамбулі КУзПБ - відновлення платоспроможності боржника, а наявність рішень судів щодо вимог кредиторів майже завжди є передумовою для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність. Суддя фактично заявляє про пріоритет процедури виконавчого провадження щодо боржника над процедурою неплатоспроможності. Вважає, що усі ці обставини об`єктивно створюють враження упередженого ставлення до заявника і підривають довіру до безсторонності суду.

Розглянувши заяву представника ОСОБА_1 Хомко Світлани Василівни (вх. № 3-57/26 від 21.01.2026) про відвід судді Мусієнко О.О. від участі у розгляді заяви (вх. № 5022/25 від 08.12.2025) фізичної особи ОСОБА_1 № 916/4883/25 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, суд встановив.

Представник фізичної особи ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду Одеської області із заявою від 08.12.2025 (вх. № 5022/25 від 08.12.2025), про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.12.2025 вищевказану заяву залишено без руху; зобов`язано фізичну особу ОСОБА_1 надати у десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення заяви про відкриття провадження у справі без руху заяву про усунення недоліків, до якої має бути додано: докази авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією або угоду, укладену між заявником та обраним ним арбітражним керуючим із дотриманням умов, визначених Кодексом України з процедур банкрутства.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.12.2025 прийнято та призначено до розгляду заяву (вх. № 5022/25 від 08.12.2025) представника фізичної особи ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність на 16.01.2026 об 11:00.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 16.01.2026 відкладено підготовче засідання суду щодо розгляду заяви (вх. № 5022/25 від 08.12.2025) представника фізичної особи ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність на 30.01.2026 о 14:00.

Частиною 1 ст. 3 ГПК України передбачено, що судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Кодексу України з процедур банкрутства, Закону України "Про міжнародне приватне право", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У відповідності до ч. 1 ст. 2 КУзПБ передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, у приписах Кодексу України з процедур банкрутства законодавець утвердив пріоритет норм цього спеціального закону та субсидіарне застосування у процедурах банкрутства (неплатоспроможності) загальних норм ГПК України.

Тому загальні норми ГПК України застосовуються при розгляді справ про банкрутство настільки, наскільки це узгоджується із логікою законодавчого регулювання відносин банкрутства (неплатоспроможності), зокрема ті норми ГПК України, що мають універсальний характер, тобто застосовні до вирішення однакових, переважно суто процедурних, питань руху справи у позовному провадженні, так само і у процедурі банкрутства (неплатоспроможності) за умови, що інше не встановлено Кодексом України з процедур банкрутства.

У відповідності до ч. 1 ст. 35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з ч. 4 ст. 35 ГПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Частиною 2 ст. 37 ГПК України передбачено, що з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи.

Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу (ч. 3 ст. 38 ГПК України).

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 39 ГПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Згідно з ч. 3 ст. 39 ГПК України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Частиною 7 ст. 39 ГПК України передбачено, що питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід (ч. 8 ст. 39 ГПК України).

У відповідності до ч. 11 ст. 39 ГПК України за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру в заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

Відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участі у конкретній справі. Відвід судді в господарському процесі як правова категорія - це висловлена в письмовій формі недовіра судді (колегії суддів) господарського суду на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі внаслідок виявлення будь-якої особистої прихильності чи упередженості, заявлена учасником розгляду конкретної справи.

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Господарський процесуальний кодекс України не встановлює вичерпного переліку обставин, які свідчать про необ`єктивність судді, однак зазначається, що такі підстави повинні бути обґрунтовані особою, яка ініціює питання про відвід судді.

Підстави відводу судді - це обставини, за наявності яких суддя не може брати участі в розгляді конкретної справи. Ці обставини можуть бути суб`єктивного характеру і стосуватися особистих зв`язків судді з особами, які беруть участь у справі, або його особистої поведінки щодо розгляду справи, чи об`єктивного характеру і стосуватися процесуального статусу судді у справі, яка розглядалася раніше.

Разом з тим, не є підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, а також наявність скарг, поданих на суддю (суддів) у зв`язку з розглядом даної чи іншої справи, обставини, пов`язані з прийняттям суддями рішень з інших справ.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Газета "Україна-центр" проти України" від 15.10.2010, для забезпечення існування неупередженості суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини необхідно виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо безсторонності суду.

Отже, при вирішенні питання про відвід судді (складу суду) необхідно перевірити додержання як об`єктивного, так і суб`єктивного критеріїв безсторонності суду, а саме для розгляду конкретної справи (об`єктивний критерій) у встановлений законом спосіб, та надати оцінку доводам заявника на предмет недодержання вимог щодо особистої безсторонності суду (суб`єктивний критерій). При цьому, істинність твердження про упередженість та/чи небезсторонність судді має бути доведена, адже суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Таким чином, з приводу суб`єктивної складової безсторонності суду заявнику необхідно подати докази фактичної наявності упередженості судді для відводу його від справи, оскільки існує презумпція неупередженості судді. І тільки якщо з`являються об`єктивні сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, або його прихильностей стосовно однієї зі сторін у справі.

У відповідності до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Як вбачається з наведених представником боржника доводів, остання здебільшого надає свою суб`єктивну оцінку процесуальним діям судді під час розгляду заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність стосовно її висловів при дослідженні доказів та перевірки наявності чи відсутності ознак неплатоспроможності, що є обов`язковим при розгляді заяви боржника в підготовчому засіданні.

Так, розглядаючи заяву боржника у підготовчому засіданні, суд з урахуванням положень ч. 3 ст. 13, ст.ст. 74, 76, 77 ГПК України, повинен перевірити відповідність поданої заяви вимогам до її форми та змісту відповідно до ст. 116 КУзПБ та з`ясувати на підставі поданих боржником доказів наявність підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, визначених ч. 2 ст. 115 КУзПБ (висновок викладений у постанові Верховного Суду від 29.07.2021 у справі № 909/1028/20).

Тобто на наведеній стадії (підготовчого засідання у справі) судом надається оцінка відповідності поданої заяви боржника за формою та змістом вимогам ст. ст. 115, 116 КУзПБ та наявності підстав для відмови у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність за ч. 4 ст. 119 КУзПБ за відсутності яких суд зобов`язаний відкрити провадження у справі (постанова ВС від 14.08.2025 у справі № 917/2378/24, постанова ВС від 14.08.2025 у справі № 907/96/25).

Натомість, наведені доводи заявника не є тими обставинами, з якими процесуальне законодавство пов`язує наявність підстав для відводу судді відповідно до ч. 1 ст. 35 ГПК України.

Тобто, у поданій заяві про відвід судді Мусієнко О.О. представник боржника не навела об`єктивних доказів, передбачених ч. 1 ст. 35 ГПК України, які б свідчили про наявність підстав (упередженість чи/та необ`єктивність) для відводу судді з розгляду заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, а її доводи зводяться до незгоди з процесуальними рішеннями судді.

Заява про відвід судді Мусієнко О.О. від розгляду заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність № 916/4883/25 не містить доказів, які свідчать про упередженість або необ`єктивність судді, що, у свою чергу, суперечить приписам ст. 74 ГПК України, за якими на кожного учасника судового процесу покладений обов`язок доведення тих обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Інших мотивів, які б вказували на наявність підстав для відводу судді не наведено, відповідних доказів не надано.

Ураховуючи викладене, суд визнає заявлений представником ОСОБА_1 Хомко Світланою Василівною відвід (вх. № 3-57/26 від 21.01.2026) судді Мусієнко О.О. від участі у розгляді заяви (вх. № 5022/25 від 08.12.2025) представника фізичної особи ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність № 916/4883/25 - необґрунтованим.

Ураховуючи те, що суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого представником ОСОБА_1 Хомко Світланою Василівною відвід (вх. № 3-57/26 від 21.01.2026) судді Мусієнко О.О. від участі у розгляді заяви (вх. № 5022/25 від 08.12.2025) представника фізичної особи ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, матеріали справи підлягають передачі для визначення складу суду автоматизованою системою для вирішення питання про відвід, відповідно до положень ст. 32 ГПК України.

Судове засідання з розгляду заяви щодо розгляду заяви (вх. № 5022/25 від 08.12.2025) представника фізичної особи ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність призначено на 30.01.2026 о 14:00, заява про відвід судді Мусієнко О.О. надійшла до суду за три робочі дні до призначеного судового засідання, суд також визнав за необхідне застосувати приписи абзацу першого частини третьої статті 39 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 35, 38, 39, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Визнати заявлений представником ОСОБА_1 Хомко Світланою Василівною відвід (вх. № 3-57/26 від 21.01.2026) судді Мусієнко О.О. від участі у розгляді заяви (вх. № 5022/25 від 08.12.2025) представника фізичної особи ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність № 916/4883/25 - необґрунтованим.

2. Передати заяву про відвід (вх. № 3-57/26 від 21.01.2026) судді Мусієнко О.О. на розгляд іншому судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу, якого буде визначено у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу.

Ухвала набирає законної сили 22 січня 2026 року з моменту її підписання суддею у відповідності до ч. 1 ст. 235 ГПК України та оскарженню не підлягає.

Суддя О.О. Мусієнко