ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

26.01.2026 Справа № 908/162/26

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Азізбекян Тетяни Анатоліївни, розглянувши матеріали заяви у справі № 908/162/26

за заявою гр. ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

про розгляд правомірності вимог ГУ ДПС у Запорізькій області щодо оподаткування квартири та надання роз`яснення щодо призначення податкового боргу

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Запорізької області надійшла заява (сформована у системі "Електронний суд" 21.01.2026, зареєстрована в канцелярії суду за вх. №242/08-07/26 від 22.01.2026), гр. ОСОБА_1 , в якій остання просить: розглянути правомірність вимог ГУ ДПС у Запорізькій області щодо оподаткування квартири і надати роз`яснення щодо призначення податкового боргу.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 22.01.2026 здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, вказаній заяві присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/162/26 та визначено до розгляду судді Азізбекян Т.А.

Дослідивши подану позовну заяву суд дійшов висновку, що у відкритті провадження слід відмовити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Зазначене право на звернення до суду може бути реалізоване у визначеному процесуальним законом порядку, оскільки воно зумовлене дотриманням процесуальної форми, передбаченої для цього чинним законодавством, а також встановленими ним передумовами для звернення до суду.

Конституційний Суд України у рішенні від 12.06.2007 № 2-рп/2007 вказав, що необхідно відрізняти поняття "обмеження основоположних прав і свобод" від прийнятого у законотворчій практиці поняття "фіксація меж самої сутності прав і свобод" шляхом застосування юридичних способів (прийомів), визнаючи таку практику допустимою (абзац другий пункту 10 мотивувальної частини). При цьому, як слідує зі змісту Рішення Конституційного Суду України від 25.12.1997 № 9-зп, не є порушенням права на судовий захист відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених не у відповідності до чинного законодавства.

Так, в силу ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ст. 125 Конституції України, судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Статтею 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що судоустрій будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності.

Найвищим судом у системі судоустрою є Верховний Суд. Систему судоустрою складають: 1) місцеві суди; 2) апеляційні суди; 3) Верховний Суд.

Для розгляду окремих категорій справ відповідно до цього Закону в системі судоустрою діють вищі спеціалізовані суди.

Згідно з ч. 3 ст. 22 названого Закону, місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.

Підвідомчість визначається як коло справ, віднесених до розгляду і вирішення господарських судів у силу прямої вказівки закону. Підвідомчість визначає також властивості (характер) спірних правовідносин, у силу яких їх вирішення віднесене до компетенції господарського суду.

В основу визначення підвідомчості покладено два критерії: суб`єктний склад правовідносин і характер діяльності суб`єктів (характер спірного правовідношення).

Відповідно до першого критерію господарський суд вирішує господарські спори, що виникають між підприємствами, організаціями (юридичними особами), а також громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності, а у випадках, передбачених чинним законодавством, може вирішувати спори і розглядати справи за участю державних та інших органів, а також громадян, які не є суб`єктами підприємницької діяльності.

Підвідомчість справ загальним і господарським судам визначається законодавством, а у разі відсутності прямої вказівки закону застосовується принцип розмежування підвідомчості за суб`єктним складом.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу.

Згідно із п. 10, 15 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема:

10) справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем;

15) інші справи у спорах між суб`єктами господарювання.

Господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 4 ГПК України, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

Таким чином, господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов:

- участь у спорі суб`єкта господарювання;

- наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин;

- наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом;

- відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

З даною заявою звернулась ОСОБА_1 до Господарського суду Запорізької області, в якій у вступній частині зазначено (дослівно):

«Заявник ОСОБА_1 ел. пошта ІНФОРМАЦІЯ_1 тел. НОМЕР_1 АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_2

Представник заявника ОСОБА_1 ел. пошта ІНФОРМАЦІЯ_1 тел. НОМЕР_1 адреса АДРЕСА_3 РНОКПП НОМЕР_2 ».

В заяві наведено (дослівно):

«Мною отримано податкові повідомлення-рішення від 08.12.2025 року № 0590690- 2411-0829- UA0082704 та № 0-0829-UA0082704 від ГУ ДПС у ЗАПОРІЗЬКІЙ ОБЛАСТІ щодо необхідності сплати податкового боргу за 2024 - 2025 р.р. за нерухоме майно (квартиру площею 86,98 метрів квадратних за адресою АДРЕСА_3 ) у сумі 3723,24 грн. Згідно Положення про податок на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки), затвердженого рішенням Запорізької міської ради 28.01.2015 №5, базою оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи платника податку, є квартири площею від 120 кв. метрів. У моїй власності перебуває квартира за адрескою АДРЕСА_3 загальною площею 86,98 кв. метрів. Додам, що у вказаній квартирі проживають 6 осіб, в тому числі троє неповнолітніх дітей (свідоцтво багатодітної родини НОМЕР_4 ), а також моя бабуся 1931 року народження. Прошу розглянути правомірність вимог ГУ ДПС у Запорізькій області щодо оподаткування квартири і дати роз`яснення щодо законності призначення податкового боргу.».

До заяви додано: 1. Квитанція про надсилання стороні - ОСОБА_1 .

Таким чином, предметом звернення є оскарження акту (рішення) суб`єкту владних повноважень, прийнятого на виконання його владних управлінських функцій - питання правомірності/законності дій ГУ ДПС у Запорізькій області щодо винесення податкових повідомлень-рішень, і даний спір не є таким, що виник з відносин господарювання цього органу у сфері організації та здійснення господарської діяльності, що виключає можливість розгляду даної заяви (справи) господарським судом.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 175 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Відтак, суд відмовляє у відкритті провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України.

Суд звертає увагу заявника, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (п. 1 ст. 2 цього Кодексу адміністративного судочинства України).

Також, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

На виконання приписів частини 6 статті 175 ГПК України суд роз`яснює заявнику, що для оскарження дій ГУ ДПС у Запорізькій області щодо прийняття податкових повідомлень-рішень слід звернутись в порядку адміністративного судочинства.

Також суд звертає увагу заявника на необхідність дотримання вимог Кодексу адміністративного судочинства щодо оформлення письмового звернення/заяви та надання до нього визначених цим Кодексом додатків.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 175, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити гр. ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) у прийнятті заяви про розгляд правомірності вимог ГУ ДПС у Запорізькій області щодо оподаткування квартири та надання роз`яснення щодо призначення податкового боргу.

Роз`яснити ОСОБА_1, що для оскарження дій ГУ ДПС у Запорізькій області щодо прийняття податкових повідомлень-рішень слід звернутись в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала підписана 26.01.2026.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її підписання (ст.ст. 174, 235, 255, 256 ГПК України). Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Т.А. Азізбекян