ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"19" січня 2026 р.м. Одеса Справа № 916/109/26

Господарський суд Одеської області у складі судді Желєзної С.П., розглянувши заяву керівника Білгород-Дністровської окружної прокуратури про забезпечення позову (вх. №116/26 від 15.01.2026), пред`явленого в інтересах держави в особі Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород- Дністровського району до приватного підприємства «Дністрянка»,

ВСТАНОВИВ:

15.01.2026 до Господарського суду Одеської області надійшла позовна заява керівника Білгород-Дністровської окружної прокуратури (далі по тексту прокурор), пред`явлена в інтересах держави в особі Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород- Дністровського району (далі по тексту Рада) до приватного підприємства «Дністрянка» (далі по тексту ПП «Дністрянка»), відповідно до якої прокурор просить стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 20 000,00 грн, збитки від інфляції у розмірі 13 274,22 грн, 3% річних у розмірі 2 745,21 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані фактом невиконання ПП «Дністрянка» обов`язку зі сплати пайової участі замовника у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури Ради, що є порушенням п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» від 20.09.2019 №132-IX.

Разом з позовною заявою прокурором було подано до суду заяву (вх. №116/26 від 15.01.2026) про забезпечення позову, відповідно до якої прокурор просить суд:

1) накласти арешт на грошові кошти, що належать ПП «Дністрянка» як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках у банківських або інших фінансово-кредитних установах, у тому числі інших держав, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення ухвали про забезпечення позову та належать відповідачу у межах суми позовних вимог на загальну суму 36 019,43 грн.

2) накласти арешт на нерухоме майно, яке належить ПП «Дністрянка», а саме: будівлі та споруди бази відпочинку «Берізка», загальною площею 893,2 кв.м., за адресою Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, вулиця Лазурна, 80 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 103) у межах суми позову 36 019,43 грн, лише в межах різниці між сумою ціни позову та арештованих грошових коштів у разі їх недостатності.

В обґрунтування поданої заяви прокурор зазначає, що предметом заявленого в інтересах позивача до ПП «Дністрянка» позову є вимоги про стягнення безпідставно збережених коштів, на які були нараховані збитки від інфляції та 3% річних, у загальному розмірі 36 019,43 грн, а, отже, вжиття заходів забезпечення позову є адекватним способом захисту від можливих порушень відповідачем права позивача при виконанні судового рішення у випадку задоволення позовних вимог. Прокурор стверджує, що обраний ним вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно залишається у володінні власника, а обмежується лише можливість розпорядження ним. Водночас прокурор також зазначає, що відповідач згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не перебуває в процесі припинення або в процедурі провадження у справі про банкрутство.

Розглянувши заяву прокурора про забезпечення позову, господарський суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. ст. 136, 137 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому судових рішень і задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача чи інших учасників справи для того, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь особи, яка звернулась з позовом, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно зі ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 17.01.2025 у справі № 903/497/24 дійшла висновку, що системне тлумачення статей 136, 137, 138, 145 ГПК України дає можливість дійти висновку, що: законодавець передбачив відповідний процесуальний порядок розгляду заяви про забезпечення позову та вирішення питання про відкриття провадження у справі за поданою позовною заявою у разі подання їх одночасно до суду; для розгляду заяви про забезпечення позову та вирішення питання про відкриття провадження у справі встановлені різні процесуальні строки: два та п`ять днів, відповідно; першочерговим при надходженні на розгляд суду заяви про забезпечення позову є надання оцінки щодо порядку звернення з нею до суду, за умови дотримання якого здійснюється її розгляд по суті; у випадку одночасного подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову розгляд заяви про забезпечення позову не залежить від вирішення питання про відкриття провадження у справі, у разі повернення позовної заяви, відмови у відкритті провадження у справі передбачений процесуальний механізм скасування заходів забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020р. у справі №753/22860/17).

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами щодо наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Адекватність (співмірність) заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Під час вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову необхідно враховувати, що такими заходами не повинні порушуватися права осіб, які не є учасниками судового процесу, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Предметом заявленого прокурором позову в інтересах держави в особі Ради є вимога до ПП «Дністрянка» про стягнення 36 019,43 грн. Таким чином, виконання судового рішення у випадку задоволення позовних вимог передбачатиме наявність у відповідача, в першу чергу, грошових коштів, на які можна звернути стягнення.

Враховуючи звернення прокурора до суду з позовними вимогами про стягнення коштів у загальному розмірі 36 019,43 грн суд доходить висновку, що у випадку задоволення заявлених вимог виконання судового рішення буде здійснюватися, в першу чергу, за рахунок грошових коштів, які знаходяться на рахунках відповідача, відкритих у будь-яких банківських установах, процедура стягнення яких є менш довготривалою, ніж примусове виконання рішення у вигляді звернення стягнення на нерухоме майно.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 03.03.2023 у справі №905/448/22 звернула увагу на те, що у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.

З викладених обставин господарський суд, враховуючи наявність у ПП «Дністрянка» можливості в будь-який момент розпорядитися грошовими коштами, які знаходяться на його рахунках, доходить висновку, що відсутність у відповідача грошових коштів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача.

Можливість накладення арешту на майно, не обмежуючись грошовими коштами відповідача, в порядку забезпечення позову у спорі про стягнення грошових коштів є для позивача додатковою гарантією того, що рішення суду у разі задоволення позову буде реально виконане та позивач отримає задоволення своїх вимог. Крім того, у разі задоволення позову у справі про стягнення грошових коштів боржник матиме безумовну можливість розрахуватись із позивачем за умови наявності у нього грошових коштів у необхідних для цього розмірах, без застосування процедури звернення стягнення на майно боржника. Така позиція викладена Верховним Судом у постанові від 07.11.2024 у справі №915/538/24

Крім того, висновки про можливість накладення арешту на нерухоме майно у справах, де предметом спору є стягнення грошових коштів, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18.

Правовим наслідком накладення арешту на нерухоме майно відповідача навіть в межах різниці між сумою ціни позову та арештованими грошовими коштами у разі їх недостатності у будь-якому випадку буде неможливість розпорядження ПП «Дністрянка» всім належним об`єктом до моменту скасування арешту майна. З урахуванням викладеного господарський суд зазначає, що можливість накладення арешту на нерухоме майно у справах, де предметом спору є стягнення грошових коштів, не є безумовною підставою для задоволення такої вимоги, оскільки у будь-якому випадку суду необхідно оцінити адекватність та співмірність застосованого заходу з урахуванням предмета спору.

ПП «Дністрянка» згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань здійснює господарську діяльність з 1998 року; основним видом діяльності відповідача є наступний - діяльність засобів розміщування на період відпустки та іншого тимчасового проживання, тобто надання місць для переважно короткострокового проживання гостей і відвідувачів зазвичай на добовій або тижневій основі в окремих ізольованих приміщеннях.

Прокурором не надано будь-якого доказу на підтвердження наявності у відповідача податкового боргу, відкритих виконавчих проваджень або судових спорів за участю відповідача. При цьому відповідач не перебуває в процесі ліквідації або в процедурі банкрутства. Таким чином, жодним доказом не підтверджено наявність потенційної неможливості виконання відповідачем судового рішення у випадку задоволення позову про стягнення коштів у розмірі 36 019,43 грн лише за рахунок наявних у відповідача грошових коштів.

Господарським судом враховано, що заявлена до стягнення сума коштів становить тільки 11 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Натомість навіть за відсутності звіту про оцінку майна, тобто бази відпочинку «Берізка», загальною площею 893,2 кв.м., можна стверджувати, що вартість такого майна значно перевищує вартість заявлених до стягнення коштів.

З викладених обставин господарський суд, враховуючи ціну позову, ненадання прокурором жодного доказу, який може свідчить про відсутність у ПП «Дністрянка» грошових коштів для виконання судового рішення у випадку задоволення позову, а також очевидну неспівмірність такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на нерухоме майно та ціною позову, доходить висновку про необхідність відмови у задоволенні заяви прокурора про забезпечення позову в частині вимоги про накладення арешту на належне відповідачу майно.

Положеннями ч. 6 ст. 140 ГПК України визначено, що про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 141 ГПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів в розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснене шляхом: 1) надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів; 2) вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов`язаних із забезпеченням позову.

Враховуючи задоволення заяви прокурора в частині та застосування такого виду заходу забезпечення позову як накладення арешту на грошові кошти, господарський суд, за результатами надання оцінки доказам, доданим до заяви про вжиття заходів забезпечення позову, дійшов висновку про відсутність правових підстав для вжиття заходів зустрічного забезпечення.

Керуючись ст. ст. 136, 137, 140, 141, 234 Господарського процесуального кодексу України , суд, -

У Х В А Л И В :

1. Заяву керівника Білгород-Дністровської окружної прокуратури про забезпечення позову - задовольнити частково.

2. Накласти арешт на грошові кошти, що належать приватному підприємству «Дністрянка» /67772, Одеська обл., місто Білгород-Дністровський, селище міського типу Затока, Сонячний район; ідентифікаційний код 25424712/ як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках у банківських або інших фінансово-кредитних установах, у тому числі інших держав, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення ухвали про забезпечення позову та належать відповідачу у межах суми позовних вимог на загальну суму 36 019,43 грн /тридцять шість тисяч дев`ятнадцять грн 43 коп./.

3. В іншій частині заяви відмовити.

Стягувачами за ухвалою є Білгород-Дністровська окружна прокуратура /67707, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Незалежності, 39; ідентифікаційний код 03528552/ та Кароліно-Бугазька сільська рада Білгород- Дністровського району /67844, Одеська обл., Білгород-Дністровський р-н, село Кароліно-Бугаз, вул. Приморська, будинок 1; ідентифікаційний код 04527307/.

Боржником за ухвалою є приватне підприємство «Дністрянка» /67772, Одеська обл., місто Білгород-Дністровський, селище міського типу Затока, Сонячний район; ідентифікаційний код 25424712/.

Ухвала набрала законної сили 19.01.2026 та підлягає негайному виконанню.

Ухвала дійсна для пред`явлення у строк, передбачений ст. 12 Закону України Про виконавче провадження (в редакції згідно із Законом №1404-VІІІ від 02.06.2016).

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її підписання.

Суддя Желєзна Світлана Петрівна