ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

"21" січня 2026 р. Справа № 918/632/25

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Маціщук А.В.

судді Філіпова Т.Л.

судді Василишин А.Р.

розглянувши апеляційну скаргу відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Західспецмонтаж"

на рішення Господарського суду Рівненської області від 08.09.2025 р.

постановлене у м. Рівне, повний текст складено 18.09.2025 р.

у справі № 918/632/25 (суддя Політика Н.А.)

за позовом заступника керівника Рівненської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Клеванської селищної ради

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Західспецмонтаж"

про скасування державної реєстрації права приватної власності на нерухоме майно та про зобов`язання повернути земельну ділянку

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до рішення від 08.09.2025 р. Господарський суд Рівненської області задоволив позов заступника керівника Рівненської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Клеванської селищної ради у справі № 918/632/25. Суд ухвалив рішення про:

- скасування державної реєстрації права приватної власності за Товариством з обмеженою відповідальністю "Західспецмонтаж" на об`єкт нерухомого майна під назвою "операторська з асфальтованою площадкою (літ. А-1)" з реєстраційним номером 246, за адресою по вул. Центральній, 36Б, смт. Клевань, Рівненського району, Рівненської області (рішення державного реєстратора № 49425404 від 30.10.2019 р.);

- зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Західспецмонтаж" звільнити самовільно зайняту земельну ділянку з кадастровим номером :02:018:1981 площею 0,8790 га за адресою по вул. Центральній, 36Б в смт. Клевань, Рівненського району, Рівненської області та привести її у придатний для використання стан шляхом знесення розміщених на ній об`єктів - бетонного паркану та металевих воріт.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю "Західспецмонтаж" звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить оскаржуване рішення скасувати і постановити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Одночасно по тексту апеляційної скарги скаржник просить поновити процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції. В обґрунтування клопотання скаржник зазначив, що копію оскаржуваного рішення та доступ до матеріалів справи відповідачем було отримано лише 23.12.2025 р., що підтверджується інформацією про час реєстрації відповідача в підсистемі ЄСІТС Електронного суду, за наслідком чого відповідачем було автоматично отримано доступ до матеріалів справи. Стверджує, що в паперовій формі таке рішення суду на адресу відповідача не надходило.

Судом за результатом розгляду клопотання на підставі матеріалів справи встановлено, що скаржник ТОВ "Західспецмонтаж" в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження заперечує факт одержання копії рішення суду першої інстанції, натомість не пояснює причини неодержання ним оскаржуваного рішення, яке суд надіслав відповідачу за адресою місця реєстрації юридичної особи, яка ним/скаржником зазначена у реквізитах апеляційної скарги. За таких обставин наведені скаржником підстави для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження суд відхилив як неповажну причину пропуску строку, тому апеляційну скаргу залишив без руху у відповідності до ч. 3 ст. 260 ГПК України.

Також суд встановив, що скаржником не було надано доказів на підтвердження сплати судового збору в установленому порядку та розмірі.

Ухвалою від 05.01.2026 р. Північно-західний апеляційний господарський суд залишив без руху апеляційну скаргу відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Західспецмонтаж" та запропонував скаржнику усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки, а саме - надати суду мотивоване клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та докази сплати судового збору в сумі 1453,44 грн.

У визначений судом строк відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю "Західспецмонтаж" подав до суду платіжну інструкцію від 14.01.2026 р. № @2PL979951 про сплату судового збору у сумі 1453,44 грн. та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи таке клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, скаржник навів іншу причину пропуску строку, зазначивши, що у період із 01.09.2025 р. по 01.10.2025 р. керівник та єдиний працівник ТОВ «Західспецмонтаж» перебував на лікуванні, у зв`язку із чим не міг перебувати за місцем реєстрації юридичної особи та, відповідно, отримувати поштову кореспонденцію. Інших працівників чи повноважних представників у товариства на той час не було. На підтвердження таких обставин скаржник долучив до клопотання лікарське заключення № 3 від 15.01.2025 р. про те, що ОСОБА_1 хворіє і лікується в сімейного лікаря Зорянської АЗП-СМ та довідку № 3 від 13.01.2025 р. про те, що ОСОБА_1 дійсно перебував на стаціонарному лікуванні в загальнотерапевтичному відділенні (неврологічне ліжко) КП "КОБЛ ім. Михайла Вервеги" РОР з 01.09.2025 р. по 18.09.2025 р.

Розглянувши клопотання скаржника, колегія суддів не встановила поважних причин як підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження з огляду на таке.

Право на апеляційний перегляд справи, передбачене пунктом 8 частини 2 статті 129 Конституції України, є гарантованим правом на перегляд у суді апеляційної інстанції справи, розглянутої судом першої інстанції по суті. Водночас таке право не є абсолютним і з метою забезпечення належного здійснення правосуддя та дотримання, зокрема, принципу правової визначеності, підлягає певним обмеженням. Тому зацікавлені особи вправі розраховувати на те, що будуть застосовані норми будуть застосовані, які регулюють строки подачі скарг.

Так, відповідно ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до норм з ч.2 ст.256 ГПК України учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу, де передбачено, що незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного судового рішення, крім випадків подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов`язки або пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили..

Тобто, право на поновлення строку реалізується з урахуванням конкретних обставин, яким суд має надати правову оцінку і які сторона повинна обґрунтувати із наданням доказів.

Судом на підставі матеріалів справи встановлено, що вступну та резолютивну частину оскаржуваного рішення було проголошено в судовому засіданні без участі представника відповідача/скаржника 08.09.2025 р. Повний текст рішення було складено 18.09.2025 р. та надіслано скаржнику рекомендованим відправленням на поштову адресу 19.09.2025 р., що підтверджується штемпелем канцелярії суду на звороті а.с. 108 зв. у т.1.

Отже, відповідно до норм ч. 1 ст. 256 ГПК України строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції закінчився 08.10.2025 р.

Матеріалами справи підтверджено, що рекомендоване повідомлення з рішенням суду, адресоване відповідачу було повернуто 01.10.2025 р. із довідкою відділення Укрпошти Зоря Рівне-2 про повернення/досилання поштового відправлення у зв`язку з відсутністю адресата за адресою місцезнаходження /а.с.123-124 у т.1/.

Апеляційну скаргу відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю "Західспецмонтаж" подав до апеляційного суду 23.12.2025 р.

Доводи скаржника про те, що у період із 01.09.2025 р. по 01.10.2025 р. керівник та єдиний працівник ТОВ «Західспецмонтаж» перебував на лікуванні, у зв`язку із чим не міг перебувати за місцем реєстрації юридичної особи та відповідно отримувати поштову кореспонденцію, колегія суддів оцінює з урахуванням наданих суду доказів та матеріалів справи.

Як зазначенор вище, до клопотання скаржником додана довідка № 3 від 13.01.2025 р. про перебування ОСОБА_1, керівника ТОВ «Західспецмонтаж», на стаціонарному лікуванні з 01.09.2025 р. по 18.09.2025 р.

Отже, доводи скаржника про перебування керівника ТОВ «Західспецмонтаж» ОСОБА_1 на лікуванні по 01.10.2025 р. є необгрунтованими, оскільки не підтверджені доказами, тоді як в будь-якому випадку такий зазначений скаржником період стаціонарного лікування - з 01.09.2025 р. по 01.10.2025 р. не охоплює двадцятиденний строк на оскарження рішення, який закінчився 08.10.2025 р. (про що зазначено вище).

Доказів про те, що інших працівників чи повноважних представників юридичної особи на той час не було призначено, - суду не надано.

Разом з тим, матеріалами справи підтверджено, що провадження у справі № 918/632/25 відкрито судом першої інстанції 09.07.2025 р., і ухвала суду про відкриття провадження у справі отримана відповідачем/скаржником 16.07.2025 р. за належною юридичною адресою - 35314, Рівненська обл., Рівненський р-н, вул. Будівельників (колишня Колгоспна) 2, що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення /а.с. 66 у т.1/.

Інші рекомендовані листи, які направлялись судом відповідачу протягом розгляду справи, були повернуті суду з відміткою поштового відділення про відсутність адресата за вказаною адресою /а.с. 91 - 93 у т.1/.

Отже, про існуюче провадження у даній справі відповідач своєчасно повідомлений судом в установленому порядку згідно з нормами ч. 7 ст. 120 ГПК України (абз.2).

Відповідно до аб. 2 ч. 7 ст. 120 ГПК України ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 ГПК України у разі проголошення в судовому засіданні скороченого рішення суд надсилає учасникам справи копію повного судового рішення протягом двох днів з дня його складення в електронній формі шляхом надсилання до електронного кабінету у порядку, встановленому законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 р. у справі № 800/547/17 та в постановах Верховного Суду від 21.05.2020 р. у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 р. у справі № 24/260-23/52-б, від 21.01.2021 р. у справі № 910/16249/19, від 19.05.2021 р. у справі № 910/16033/20 та від 05.12.2024 р. у справі № 910/4390/15-г і такий висновок враховується колегією суддів відповідно до ч.6 ст.13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", ч.4 ст. 236 ГПК України.

Таким чином, судом першої інстанції вжиті достатні і необхідні заходи для повідомлення учасника справи про розгляд даної справи та про ухвалене рішення, як це передбачено нормами ст. 120, ст. 242 ГПК України. Колегія суддів відзначає, що обов`язок суду відправити судове рішення кореспондується з обов`язком учасника справи отримати таке судове рішення за належною адресою, і учасники у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами.

У разі, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 13.01.2020 р. у справі № 910/22873/17, від 14.08.2020 р. у справі № 904/2584/19, від 19.05.2021 р. у справі № 910/16033/20, від 20.07.2021 р. у справі № 916/1178/20, від 11.07.2024 р. у справі № 903/237/23 та від 05.12.2024 р. у справі № 910/4390/15-г і такий висновок враховується колегією суддів відповідно до ч.6 ст.13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", ч.4 ст. 236 ГПК України.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що негативні наслідки неодержання товариством звернення до нього, якщо таке звернення здійснене добросовісно і розумно, покладаються на товариство. Не може вважатися неотриманим чи отриманим несвоєчасно звернення відправника до одержувача, якщо одержувач власними діями чи бездіяльністю - наприклад, несвоєчасним зверненням до відділення поштового зв`язку, незабезпечення особою отримання кореспонденції за своєю адресою тощо - призвів до затримки в одержанні кореспонденції. Протилежний підхід суперечив би принципам справедливості, добросовісності і розумності (стаття 3 ЦК України). Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 р. у справі № 910/719/19 та у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.05.2024 р. у справі № 910/17772/20 та такі висновки враховуються колегією суддів відповідно до ч.6 ст.13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", ч.4 ст. 236 ГПК України.

Колегія суддів відзначає, що поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії.

Такі обставини - непереборні і незалежні від волевиявлення сторони скаржник не навів і суд не встановив, тому вказані скаржником підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані неповажними.

З урахуванням наведених норм Господарського процесуального кодексу України колегія суддів встановила, що незабезпечення Товариством з обмеженою відповідальністю "Західспецмонтаж" одержання кореспонденції за належною юридичною адресою, у зв`язку з чим, як стверджує скаржник, рішення суду не було ним одержано, колегія суддів оцінює як неповажну причину пропуску строку на апеляційне оскарження.

Так само факт перебування керівника на стаціонарному лікуванні у період з 01 по 18 вересня 2025 року сам по собі не є поважною причиною, з якої апеляційна скарга не була подана до 08.10.2025 р., натомість подана лише у грудні 2025 року.

Натомість скаржник жодним чином не пояснив причини, з яких юридична особа не забезпечила одержання кореспонденції за належною/юридичною адресою з липня 2025 року по 08.10.2025 р. (коли закінчився строк на апеляційне оскарження), та не вживала заходів, щоб у розумні інтервали часу дізнатися про стан відомого йому судового провадження, відповідно - сумлінно користуватися наданими процесуальними правами.

Колегія суддів відзначає, що необгрунтоване поновлення строку на апеляційне оскарження порушує права інших учасників, їх сподівання на забезпечення належного здійснення правосуддя.

Європейський Суд з прав людини наголошує, що одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип стверджує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Так, у справі "Пономарьов проти України" ЄСПЛ визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (рішення у справі "Пономарьов проти України" (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 40, 41, від 03.04.2008 р.).

Відповідно до ч.4 ст.11 ГПК України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" господарські суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що наведені скаржником ТОВ "Західспецмонтаж" обставини для поновлення строку на апеляційне оскарження не можуть бути визнані судом поважними, що є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження відповідно до норм п.4 ч.1 ст. 261 ГПК України.

При цьому легітимна мета обмеження прав дотримана, права заявника не порушені, оскільки після звернення із апеляційною скаргою суд залишав її без руху, надавши скаржнику можливість звернутись з іншим обґрунтованим клопотанням про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження судового рішення, навівши поважні підстави для його поновлення та надавши суду докази відпорвідно до вимог ст.74, 76-79 ГПК України. Як зазначено вище, скаржником не наведено інших підстав та не надано доказів на підтвердження поважних причин для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. 2, 119, 256, 261 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Західспецмонтаж" на рішення Господарського суду Рівненської області від 08.09.2025 р. у справі № 918/632/25.

Копію ухвали надіслати скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена у касаційному порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя Маціщук А.В.

Суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Василишин А.Р.