ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" січня 2026 р. Справа № 911/2261/24

Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А., за участю секретаря судового засідання Рженецької М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Логістичний центр "Еталон"

до Фізичної особи-підприємця Василевського Віктора Яковича

про встановлення земельного сервітуту

за участю представників відповідача Яценка А.О. (ордер серії АХ №1194622 від 14.09.2024), Алехіної О.А. (ордер серії АХ №1216468 від 25.10.2024)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Логістичний центр «Еталон» (далі - ТОВ «Логістичний центр «Еталон»/позивач) до Фізичної особи-підприємця Василевського Віктора Яковича (далі - ФОП Василевський В.Я./відповідач) про встановлення на користь позивача земельного сервітуту щодо земельної ділянки площею 7,520 га, кадастровий номер :03:004:0028, що знаходиться по АДРЕСА_1 та належить ФОП Василевському В.Я. на умовах, викладених у відповідному проєкті договору, текст якого вказано у прохальній частині позову.

Господарський суд Київської області ухвалою від 12.09.2024 у справі №911/2261/24 залишив позовну заяву ТОВ "Логістичний центр "Еталон" без руху, постановив виявлені недоліки усунути протягом десяти днів з дня вручення зазначеної ухвали.

20.09.2024 через канцелярію Господарського суду Київської області ТОВ "Логістичний центр "Еталон" надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, відповідно до змісту та прохальної частини якої позивач клопотав про витребування у Державного підприємства «Сетам» (ідентифікаційний код 39958500) інформації щодо переможця торгів (протокол торгів від 17.04.2024, лот №577228 «Добровільний продаж. Комплекс будівель та споруд (9 будівель), заг. пл. 18 674,50 кв.м та земельна ділянка КН::03:004:0028 заг. пл. 7,5205 га, розташовані за адресою: АДРЕСА_1» з розкриттям інформації щодо переможців торгів, який зазначений у загальному доступі в мережі Інтернет https://setam.net.ua/auction/544269 як «учасник №6».

Господарський суд Київської області ухвалою від 26.09.2024 у справі №911/2261/24 прийняв позовну заяву ТОВ «Логістичний центр «Еталон» до розгляду та відкрив провадження у справі, а також:

- призначив на 28.10.2024 підготовче засідання;

- клопотання позивача про витребування доказів задовольнив частково та витребував у Державного підприємства «Сетам» (ідентифікаційний код 39958500) документи щодо переможця торгів (протокол торгів від 17.04.2024, лот №577228 «Добровільний продаж. Комплекс будівель та споруд (9 будівель), загальною площею 18 674,50 кв.м та земельна ділянка КН::03:004:0028 загальною площею 7,5205 га, розташовані за адресою: АДРЕСА_1», який зазначений у загальному доступі в мережі Інтернет https://setam.net.ua/auction/544269 як «учасник №6»;

- встановив учасникам справи строк до 28.10.2024 для подання додаткових доказів по справі (за наявності), а також заяв та клопотань, які відповідно до статті 182 ГПК України мають бути вирішені у підготовчому засіданні (за наявності);

- постановив, що протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі відповідач вправі надати суду у письмовій формі відзив на позов.

Приписами частини 5 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, зокрема, якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі шляхом надсилання до електронного кабінету у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Оскільки електронного кабінету в підсистемі ЄСІТС «Електоннний суд» ФОП Василевський В.Я. не зареєстрував, ухвалу про відкриття провадження у зазначеній справі судом надіслано на вказану позивачем у позовній заяві адресу, що є офіційно зареєстрованим місцезнаходженням відповідача згідно даних ЄДР, відтак вказане поштове відправлення згідно проставленої на ньому органом зв`язку відмітки отримано адресатом 25.10.2024.

Також вказану ухвалу офіційно оприлюднено у Єдиному державному реєстрі судових рішень - www.reyestr.court.gov.ua та направлено судом на електронну пошту відповідача, вказану як офіційний засіб зв`язку згідно з відомостями ЄДР - ІНФОРМАЦІЯ_1.

З огляду на вказане слідує, що останнім днем для вчинення відповідачем процесуальних дій з подання відзиву на позов є 11.11.2024.

21.10.2024 через канцелярію Господарського суду Київської області від Державного підприємства «Сетам» надійшла заява про надання витребуваних документів, а саме копій: протоколу проведення електронних торгів №609377 від 17.04.2024; витягу з ЄДР та наказу №107 від 15.09.2020.

25.10.2024 через канцелярію Господарського суду Київської області від відповідача надійшла заява про відкладення підготовчого засідання та продовження до 24.11.2024 як строку на подання відзиву, так і строку на подання заяв і клопотань, які мають вирішуватись у підготовчому провадженні.

Вказане вище клопотання мотивовано тим, що ухвалу про відкриття провадження у цій справі ФОП Василевський В.Я. отримав лише 25.10.2024, а тому існують об`єктивні обставини, які перешкодили відповідачу вчасно, до засідання 28.10.2024 підготуватися та надати власні заперечення стосовно суті спору.

Приписами ч. ч. 1, 2, 5 ст. 119 ГПК України унормовано, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію.

У підготовчому засіданні 28.10.2024 судом надано обом сторонам можливість ознайомитись з надісланими ДП «Сетам» документами та повідомлено, зокрема, представницю відповідача про те, що строки для подання в межах підготовчого засідання відзиву, а також решти заяв та/або клопотань не продовжуються у зв`язку з можливістю сторони разом з подання відповідних відзиву та/або заяв клопотати про поновлення строків із наведенням поважності причини пропуску строку.

В розрізі зазначеного вище судом взято до уваги те, що:

- вказаними вище приписами процесуального закону унормовано як право сторони заявити про поновлення пропущеного строку, такі обов`язок вчинити відповідну процесуальну дію незалежно від пропуску строку;

- вирішуючи питання про поновлення або продовження процесуальних строків, суд має враховувати зміст заяви (клопотання) учасника та вчинених ним дій, уникаючи як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом.

Господарський суд Київської області занесеною до протоколу судового засідання від 28.10.2024 ухвалою у цій справі відклав підготовче засідання на 02.12.2024.

13.11.2024 через канцелярію Господарського суду Київської області від ФОП Василевського В.Я. надійшов відзив на позовну заяву разом з долученими до нього документами, а також клопотанням про огляд речового доказу за місцем його знаходження.

Як слідує з відмітки органу поштового зв`язку на конверті, у якому надійшов відзив до суду, вказану заяву здано на пошту 10.11.2024.

Водночас у вказаному відзиві відповідач:

- повідомив про неможливість подання до суду разом з такими запереченнями певних документів, зокрема висновків експертів та відповіді Пристоличної сільської ради;

- клопотав про продовження строків на подання клопотань, заяв та доказів на строк 45 днів.

27.11.2024 через канцелярію Господарського суду Київської області від ФОП Василевського В.Я. надійшло клопотання разом з долученими до такого клопотання копіями: листа Пристоличної сільської ради від 21.11.2024; рішення від 0.12.2024 №2438-38-VIII та графічних матеріалів з проекту відведення, викопіювання з топографо-геодезичного плану с. Проліски зі зведеними кадастровими планами земельних ділянок.

Покликаючись на зміст відзиву та викладені у ньому зауваження про неможливість отримання певних доказів, відповідач просив визнати поважними причини пропуску строку для подання означених вище документів, поновити такий строк та долучити до матеріалів справи ці документи.

У підготовчому засіданні 02.12.2024 судом прийнято до розгляду поданий відповідачем відзив разом з долученими до нього документами з огляду на дотримання порядку і строків подання відповідної заяви по суті.

Також, заслухавши пояснення представників сторін у відповідному підготовчому засіданні, суд визнав поважними причини пропуску строку на подання копій: листа Пристоличної сільської ради від 21.11.2024; рішення від 0.12.2024 №2438-38-VIII та графічних матеріалів з проекту відведення, викопіювання з топографо-геодезичного плану с. Проліски зі зведеними кадастровими планами земельних ділянок, відтак означені документи прийнято до розгляду.

Вказаний висновок судом зроблено на підставі ч.ч. 3, 8 ст. 80 ГПК України, якими передбачено, що: відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи; докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

У розрізі зробленого висновку судом враховано, що:

- обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів;

- усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей; усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення;

- приписи статті 80 ГПК України не передбачають необхідності окремого заявлення клопотання про поновлення строків для подання доказів, а достатньою підставою для їх прийняття судом є наведення причин неможливості подання у строк та надіслання іншому учаснику, у разі відсутності у нього цих доказів;

- поважність причин подання доказів не у строк оцінюється за внутрішнім переконанням під час вчинення відповідної процесуальної дії та реалізації судом дискреційних повноважень щодо прийняття доказів.

Стосовно ж викладеного у відзиві клопотання відповідача про продовження йому на 45 днів строків для подання клопотань/заяв та доказів суд висновує про відсутність підстав для задоволення відповідного клопотання, позаяк норми ГПК України щодо процесуальних строків, у тому числі в частині порядку їх продовження/поновлення є, по суті, пільгою, яка може застосовуватись як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого визначення законодавцем кожного з процесуальних строків.

Звідси суд зазначає, що заявник має обґрунтовувати наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення конкретних процесуальних дій, а не для будь-яких теоретично можливих дій сторони із подання до суду не ідентифікованих заяв/клопотань та доказів.

Господарський суд Київської області занесеною до протоколу судового засідання від 02.12.2024 ухвалою у цій справі відклав підготовче засідання на 06.01.2025.

12.12.2024 через канцелярію Господарського суду Київської області від ТОВ "Логістичний центр "Еталон" надійшла відповідь на відзив.

18.12.2024 через канцелярію Господарського суду Київської області від ФОП Василевського В.Я. надійшли заперечення на вказану відповідь позивача на відзив.

До вказаних заперечень додано копії документів на підтвердження відповідно зазначених у таких запереченнях доводів, зокрема відповідачем надано копії: висновку експерта №8625 від 09.12.2024, висновку експертів №8162/11693/1694/11695/11696 від 19.12.2024 та висновку судової оціночно-земельної експертизи №11461/24-41 від 25.12.2024 із доказами оплати вартості такої експертизи.

Також відповідач у змісті вказаних заперечень зауважив на необхідності подання разом з цими запереченнями додаткових доказів з метою спростування нових доводів позивача у відповіді на відзив.

З огляду на вказане відповідач заявив про поновлення строку на подання доказів, зокрема: долучених до заперечень копій електронних доказів з загальнодоступних вебресурсів супутникових карт відносно земельної ділянки відповідача, документів щодо набуття банком 21.09.2023 права власності на земельну ділянку :03:004:0028.

У підготовчому засіданні 06.01.2025 судом прийнято до розгляду подані позивачем та відповідачем заяви по суті, у тому числі і подані разом із запереченнями відповідача документи.

Висновуючи вказане, судом враховано обґрунтування причин пропуску строку на подання відповідачем доказів, а також відповідні процесуальні приписи, якими унормовано порядок подання відповідачем заперечень на відповідь позивача на відзив, зокрема:

- ч. 3 ст. 167 ГПК України, відповідно до якої до заперечення застосовуються правила, встановлені частинами третьою - шостою статті 165 цього Кодексу;

- ч. 6 ст. 165 ГПК України, згідно з якою до відзиву додаються, зокрема, докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем.

Господарський суд Київської області занесеною до протоколу судового засідання від 06.01.2025 ухвалою у цій справі відклав підготовче засідання на 03.02.2025.

23.01.2025 через канцелярію Господарського суду Київської області від позивача надійшли пояснення на заперечення відповідача.

Відповідно до згаданих пояснень, окрім заперечень стосовно доводів та аргументів відповідача, позивач заявив про визнання явки відповідача у судові засідання обов`язковою, оскільки, на переконання позивача, позиція ФОП Василевського В.Я. стосовно укладення строкового оплатного сервітуту не узгоджується з позицією представника - адвоката Яценка А.О.

30.01.2025 через канцелярію Господарського суду Київської області від ФОП Василевського В.Я. надійшло клопотання разом з долученими до нього копіями електронних доказів і документів з сайту https://prozorro.sale/auction/LSE001-UA-179/ з розділу «укладений договір та документи до договору»:

- скріншотами стосовно дат публікацій;

- копіями договору купівлі-продажу земельної ділянки від 23.01.2025, укладеного між Пристоличною сільською радою та ТОВ «Логістичний центр «Еталон»;

- витягом з Державного реєстру речових прав №409270281 і платіжними інструкціями.

03.02.2025 через канцелярію Господарського суду Київської області від ФОП Василевського В.Я. надійшла заява з метою доповнення клопотання від 30.01.2025 та долучення до матеріалів справи доказів на підтвердження обставин чинності свідоцтва судового експерта, який надав висновок судової оціночно-земельної експертизи, копію якого долучено до цієї справи раніше.

Вказані вище пояснення позивача та подані відповідачем клопотання і заяву з додатковими доказами на підтвердження викладених у таких поясненнях доводів у підготовчому засіданні 03.02.2025 судом прийнято з підстав наведених раніше ч.ч. 3, 8 ст. 80 ГПК України, з метою повного та всебічного розгляду спору, а також встановлення у цьому спорі об`єктивної істини, з огляду наведених відповідачем причин пропуску строку та їх поважності.

Господарський суд Київської області ухвалою від 03.02.2025 у цій справі відклав підготовче засідання на 10.03.2025.

19.02.2025 через канцелярію Господарського суду Київської області від ФОП Василевського В.Я. надійшли доводи на спростування пояснень позивача від 20.01.2025.

Відповідно до вказаних доводів ФОП Василевський В.Я. заявив про поновлення/продовження строку і долучення усіх доданих до цих доводів доказів, а також просив визнати обов`язковою явку директора ТОВ «Логістичний центр «Еталон».

Відповідно до приписів статей 113 та 118 ГПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

З огляду на вказане та те, що реалізація процесуальних прав і обов`язків учасників справи пов`язана зі встановленням строків та їх перебігом, оскільки строки на подання сторонами пояснень та/або заперечень після реалізації передбачених приписами статей 166, 167 ГПК України процесуальним законом не встановлено, як і не встановлювались окремо такі строки судом у цій справі, судом прийнято до розгляду означені вище спростування відповідача разом з долученими до них доказами.

Клопотання ж відповідача про поновлення/подовження строку для долучення доказів судом визнається процесуально неспроможними, оскільки поновлення строків не є тотожним продовженню строків, тоді як згідно наведених раніше ч.ч. 3, 8 ст. 80 ГПК України для прийняття поданих не у строк доказів необхідним є доведення поважності причин пропуску строків.

Звідси висновок про прийняття поданих відповідачем 19.02.2025 доводів разом з долученими до них доказами зроблено судом на підставі вказаних відповідачем обставин неможливості подати докази раніше та, власне, з метою повного і всебічного розгляду справи, а також встановлення у цьому спорі об`єктивної істини.

Стосовно ж клопотань обох сторін про визнання обов`язковою явки у судові засідання ФОП Василевського В.Я. та директора ТОВ «Логістичний центр «Еталон» суд дійшов висновку про те, що такі клопотання є процесуально необґрунтованим та задоволенню не підлягають.

Відповідний висновок судом зроблено з огляду на те, що ГПК України не передбачено можливості викликати у судове засідання особу (учасника справи) поза межами процесуального порядку, тільки з тих підстав, що вона реалізує свої права, зокрема і процесуальні не самостійно, а через представників - адвокатів.

Висновуючи вказане, судом враховано, що:

- п. 3 ч. 2 ст. 42 ГПК України передбачає загалом обов`язок учасника справи з`явитись в судове засідання за викликом суду, у разі визнання судом його явки обов`язковою, попри те вказана норма не містить підстав та умов, за яких явка особи у засідання може бути визнана судом обов`язковою;

- приписами ч. 1 ст. 120 та ч. 1 ст. 213 ГПК України унормовано, що суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою; учасник справи (його представник) може бути допитаний як свідок згідно із статтями 211, 212 цього Кодексу, якщо обставини, викладені ним у заяві свідка, суперечать іншим доказам або викликають у суду сумнів щодо їх достовірності.

- ані директор ТОВ «Логістичний центр «Еталон», ані ФОП Василевський В.Я. письмові пояснення по суті спору у формі заяв свідка не подавали, тоді як сторони не навели у власних клопотаннях інших процесуальних підстав для виклику вказаних ними осіб у судове засідання з визнанням їх явки обов`язковою.

Надалі згідно постановлених судом ухвал у цій справі підготовче засідання неодноразово відкладалось, зокрема ухвалою від 15.07.2025 засідання відкладено на 25.08.2025.

Протягом вказаного періоду через канцелярію Господарського суду Київської області від сторін надійшли такі заяви:

- 10.03.2025 від ТОВ «Логістичний центр «Еталон» - заява про зміну предмета позову та збільшення позовних вимог, згідно якої позивач просив встановити два оплатних земельних сервітути щодо земельної ділянки з кадастровим номером :03:004:0028 строком на десять років. До вказаної заяви додано докази доплати судового збору та документи на підтвердження викладених у такій заяві доводів;

- 04.04.2025 від ФОП Василевського В.Я. - заперечення, відповідно до яких відповідач просив відмовити у прийнятті означеної вище заяви позивача та закрити підготовче провадження і призначити справу до судового розгляду по суті;

- 14.05.2025 від ТОВ «Логістичний центр «Еталон» - заява про виправлення недоліків у заяві про зміну предмета позову б/н від 10.03.2025, яку представник позивача, адвокат Сухаревський В.М. створив в підсистемі "Електронний суд" за допомогою вбудованого текстового редактора шляхом заповнення форми документа з додаванням до такої заяви про виправлення недоліків документів у форматі pdf: заяви про зміну предмету позову б/н від 12.05.2025 та клопотання про приєднання доказів б/н від 13.05.2025;

- 26.06.2025 від ТОВ «Логістичний центр «Еталон» - письмові пояснення стосовно заперечень відповідача на заяву про зміну предмету позову;

- 01.07.2025 від ФОП Василевського В.Я. - заперечення, відповідно до яких відповідач просив відмовити у прийнятті заяви позивача від 12.05.2025 разом з додатками (новими доказами) та повернути таку заяву, а також відмовити у задоволенні клопотання позивача від 13.05.2025 про приєднання нових доказів;

- 01.07.2025 від ФОП Василевського В.Я. - заява, відповідно до якої відповідач вказав на неприпустимість затягування підготовчого провадження та просив закрити підготовче провадження, а подані позивачем заяви про зміну предмету позову залишити без розгляду і повернути;

- 01.07.2025 від ФОП Василевського В.Я. - клопотання, відповідно до якого відповідач просив закрити підготовче провадження, повернути заяви позивача про зміну предмету позову та збільшення позовних вимог, а у разі прийняття таких заяв - надати відповідачу 4-місячний строк для подання відзиву із доказами;

- 01.07.2025 від ФОП Василевського В.Я. - заперечення, відповідно до яких відповідач просив відмовити у прийнятті заяви позивача від 12.05.2025 разом з додатками (новими доказами) та повернути таку заяву, а також відмовити у задоволенні клопотання позивача від 13.05.2025 про приєднання нових доказів;

- 03.07.2025 від ФОП Василевського В.Я., за підписом адвоката Яценка А.О. - заява про відвід судді Яреми В.А. від розгляду цієї справи;

- 04.07.2025 від ТОВ «Логістичний центр «Еталон» - заяви б/н від 12.05.2025 та б/н від 14.05.2025 про виправлення недоліків у заяві про зміну предмета позову та збільшення позовних вимог №б/н від 10.03.2025 та приєднання до матеріалів справи заяви про зміну предмету позову у новій редакції;

- 04.07.2025 від ТОВ «Логістичний центр «Еталон» - клопотання, відповідно до якого позивач просив встановити строк для подання нових доказів до 14.05.2025 та приєднати до справи докази, які подані позивачем разом із заявою про зміну предмету позову та збільшення позовних вимог б/н від 10.03.2025;

- 25.08.2025 від ФОП Василевського В.Я. - клопотання, відповідно до яких відповідач одночасно з вирішенням питання про прийняття до розгляду будь-якої заяви позивача про зміну предмету позову просив закрити провадження у цій справі в частині позовних вимог (у первісній редакції від 22.08.2024) про встановлення 20-річного безоплатного сервітуту.

Стосовно наведених вище заяв та клопотань Господарським судом Київської області прийнято такі рішення.

Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А. ухвалою від 04.07.2025:

- відмовив у задоволенні клопотання ФОП Василевського В.Я. про поновлення строку на подання заяви про відвід головуючого у справі судді Яреми В.А. в частині обставин, які мали місце 03.02.2025, 10.03.2025, 07.04.2025, 12.05.2025 та 14.05.2025;

- заяву ФОП Василевського В.Я. про відвід судді Яреми В.А. від розгляду справи №911/2261/24 в частині обставин, які мали місце 03.02.2025, 10.03.2025, 07.04.2025, 12.05.2025 та 14.05.2025 залишив без розгляду;

- заяву ФОП Василевського В.Я. про відвід судді Яреми В.А. від розгляду справи №911/2261/24 в частині обставин, які мали місце 01.07.2025 визнав необґрунтованою та постановив передати на автоматизований розподіл для визначення судді з розгляду цієї заяви в частині обставин, які мали місце 01.07.2025.

Господарський суд Київської області у складі судді Рябцевої О.О. ухвалою від 09.07.2025 відмовив у задоволенні заяви ФОП Василевського В.Я. про відвід судді Яреми В.А. від розгляду справи №911/2261/24 в частині обставин, які мали місце 01.07.2025.

Стосовно ж заяви позивача про зміну предмета позову, то Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А. дійшов висновку, що позивачем при поданні відповідної заяви одночасно змінено предмет та підстави позову, а тому ухвалою від 25.08.2025 у цій справі відмовив у прийнятті до розгляду заяви ТОВ «Логістичний центр «Еталон» про зміну предмета позову від 10.03.2025 та відклав підготовче засідання на 08.09.2025.

У розрізі вказаного суд зауважує, що такий висновок стосується також і поданих 04.07.2025 позивачем заяв б/н від 12.05.2025 та б/н від 14.05.2025 про виправлення недоліків у заяві про зміну предмета позову та збільшення позовних вимог №б/н від 10.03.2025 та приєднання до матеріалів справи заяви про зміну предмету позову у новій редакції.

Подану ж позивачем 14.05.2025 заяву про виправлення недоліків у заяві про зміну предмета позову разом з доданими до такої заяви документами у форматі pdf: заяви про зміну предмету позову б/н від 12.05.2025 та клопотання про приєднання доказів б/н від 13.05.2025, судом залишено без розгляду як такі, що оформлені з порушенням порядку подання процесуальних документів через підсистему ЄСІТС «Електронний суд».

З огляду на вказане суд звертає увагу на те, що подання стороною процесуального документа через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» здійснюється шляхом заповнення покроково запропонованого системою шаблону та його вбудованими редакторами, зокрема в частині створення тексту заяви особа вказує зміст позовних вимог і передбачені ГПК України відомості, або скориставшись редакторами, або вставивши у відповідну форму (шаблон) заздалегідь підготовлений текст.

Подання ж процесуальних документів у форматі pdf файлу, як додатків форми (шаблону) запропонованих підсистемою «Електронний суд» заяв не відповідає передбаченому такою системою порядку.

З огляду на зроблені стосовно заяви позивача про зміну предмета позову висновки суд також дійшов висновку і про залишення без розгляду клопотання відповідач про закриття провадження у цій справі в частині позовних вимог (у первісній редакції від 22.08.2024) про встановлення 20-річного безоплатного сервітуту.

Стосовно ж решти зазначених вище заяв відповідача, у тому числі і про закриття підготовчого провадження суд дійшов таких висновків.

Приписами ч.ч. 1, 3 ст. 177 ГПК України визначено, що завданнями підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з`ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

З огляду вказаного вище, оскільки станом на час подання відповідачем згаданих вище заяв у повному обсязі завдання підготовчого провадження не виконано, з метою дотримання основних засад господарського судочинства, повного та всебічного з`ясування всіх обставин справи, які входять в предмет доказування, як наслідок справедливого та неупередженого розгляду справи, суд дійшов висновку про відсутність процесуальних підстав для закриття підготовчого провадження та переходу на стадію розгляду справи по суті.

Про вказаний висновок суд також наголосив представникам сторін у підготовчому засіданні 01.07.2025.

05.09.2025 через канцелярію Господарського суду Київської області від ТОВ «Логістичний центр «Еталон» надійшли:

- заява про зміну підстав позову, згідно якої позивач просив встановити оплатний земельний сервітут щодо земельної ділянки з кадастровим номером :03:004:0028 строком на десять років на умовах, викладених у проекті договору, текст якого вказано у прохальній частині згаданої заяви про зміну;

- клопотання про приєднання нових доказів, мотивоване необхідністю доказування обставин відповідно до заяви про зміну підстав позову б/н від 05.09.2025. До вказаної заяви додано документи на підтвердження викладених у згаданій заяві доводів.

08.09.2025 через канцелярію Господарського суду Київської області від ФОП Василевського В.Я. надійшло чотири заяви (клопотання), схожі за змістом та тотожні за прохальними частинами, згідно яких відповідач просив закрити підготовче провадження, повернути заяву позивача про зміну підстав позову, а у разі прийняття такої заяви - надати відповідачу 9-місячний строк для подання відзиву із доказами.

У змісті ж означених заяв відповідач в особі свої двох представників - адвокатів Яценка А.О. та Алехіної О.А., виклав власні міркування стосовно процесуальної поведінки суду під час розгляду цієї справи, з урахуванням обставин розгляду судом інших справ за участі представника позивача.

Стосовно вказаних заяв відповідача суд у підготовчому засіданні 08.09.2025 звернув увагу представників відповідача - адвокатів Яценка А.О. та Алехіної О.А., на приписи ч. 4 ст. 200 ГПК України та наголосив на належному користуванні власними процесуальними обов`язками при виконанні адвокатських повноважень.

Стосовно ж заяви позивача про зміну підстав позову, у підготовчому засіданні 08.09.2025 суд дійшов висновку про відмову у прийнятті такої заяви, оскільки нею позивач одночасно змінив як підстави, так і предмет позову, позаяк у прохальній частині такої заяви викладено проект договору, відмінний від викладеного у позові проекту договору за умовами сервітуту, зокрема за строком та оплатністю такого сервітуту.

У розрізі зроблених вище висновків суд також вважає за необхідне зауважити таке.

Так, у відповідній заяві, у тому числі і у новій редакції заяв б/н від 12.05.2025 та б/н від 14.05.2025 позивачем декларативно зазначено про те, що він змінює лише предмет позову, тоді як доповнення такого позову новими фактичними обставинами не свідчить про зміну його підстав.

Подаючи ж заяву про зміну предмету позову, позивач вказав, що суд ототожнив підстави зміни предмету позову з підставами позову, зокрема такими суд визнав місце встановлення сервітуту, його строк та оплатність, а тому згідно із заявою від 05.09.2025 позивач просить змінити підстави позову: встановити платний сервітут зі строком дії 10 років та в певно визначений період часу на умовах проєкту договору, зміст якого викладено у прохальній частині означеної заяви про зміну.

Попри те означені доводи та міркування позивача не спростовують того, що останній замість однієї вимоги про встановлення 20-річного безоплатного сервітуту на умовах, викладених у відповідному проєкті договору, текст якого вказано у прохальній частині позову, подаючи:

- заяву про зміну предмета позову та заявляючи, відповідно, дві нові вимоги про встановлення платних строкових (10-річних) сервітутів вже на інших умовах, викладених у проектах договорів, тексти яких наведено у прохальній частині згаданої заяви про зміну, фактично виклав у заяві про зміну нові, відмінні від покладених в основу первісного позову обставини стосовно оплатності сервітутів;

- заяву про зміну підстав позову та викладаючи, відповідно, у такій заяві нові, відмінні від покладених в основу первісного позову обставини стосовно оплатності сервітутів, його строку та умова, одночасно змінив і вимогу - встановлення платного строкового (10-річного) сервітуту вже на інших умовах, викладених у проекті договору, текст якого наведено у прохальній частині згаданої заяви про зміну.

Водночас позивач жодним чином не обґрунтував, яким чином викладені у первісній позовній заяві обставини необхідності встановлення безоплатного 20-річного сервітуту на умовах, зокрема і тих, що існували у попереднього власника тепер уже належних позивачу земельних ділянок, мотивують та підтверджують дві нові вимоги про 10-річний платний сервітут на умовах уже двох договорів.

Змінюючи ж згідно з прохальною частиною заяви від 05.09.2025 умови проєкту договору, на яких позивач, замість попереднього проєкту договору, зокрема, із 20-річним безоплатним сервітутом, просить встановити 10-річний платний сервітут, фактично змінено і предмет позову - матеріально-правову вимогу, обумовлену вже іншим, відмінним від первісно сформованого правовідношенням сторін спору.

Тобто такими заявами позивач повністю змінив і предмет і підстави позову, трансформувавши його таким чином у новий позов.

Доводи ж позивача про те, що вже після звернення до суду із таким позовом відповідач направив пропозицію про укладення оплатного договору про встановлення сервітуту на три роки, тим самим погодившись на строковий та платний сервітут, визнається судом неспроможним та таким, яке не надає права ТОВ «Логістичний центр «Еталон», як ініціюючій подання позову особі, змінювати одночасно предмет і підстави позову.

З огляду на вказане суд наголошує, що ініціююча позов особа наділена можливістю формувати власну позицію та позовні вимоги, тобто будувати позовну концепцію ще на стадії оформлення позову до суду, тоді як:

- передбачена статтею 14 ГПК України диспозитивність, як і власний розсуд позивача при зверненні до суду не є безмежними та не можуть використовуватись з порушенням передбачених процесуальним законом обов`язків щодо форми та змісту заяв, зокрема і з метою змінити або предмет або підставу позову;

- доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності заяв/скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, відтак кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу;

- сторони позовного провадження вправі у будь-який час врегулювати між собою відносини у позасудовий спосіб, не перетворюючи судовий процес у безладне перенесення до нього усіх можливих способів врегулювання спору, що формуються за внутрішнім переконанням особи уже під час розгляду справи.

Судова ж практика Європейського суду з прав людини стосовно надмірної гнучкості та формалізму не надає права ініціюючій подання позову особі вчиняти не передбачені кодексом процесуальні дії, зокрема одночасно змінювати і предмет і підстави позову.

Крім того суд звертає увагу на те, що збільшено/зменшено може бути лише розмір вимог майнового характеру, тоді як під виглядом збільшення позовних вимог не можна одночасно змінювати і предмет і підстави позову, пред`являючи відповідачу фактично новий позов, що покладатиме на останнього процесуальний тягар щодо захисту від таких нових вимог.

Підсумовуючи усе зазначене, суд дійшов висновку про розгляд позовних вимог у і цій справі в редакції первісно заявлених вимог, а саме встановлення на користь позивача земельного сервітуту щодо земельної ділянки площею 7,520 га, кадастровий номер: :03:004:0028, що знаходиться по АДРЕСА_1 та належить ФОП Василевському В.Я. на умовах, викладених у відповідному проєкті договору, текст якого вказано у прохальній частині позовної заяви.

Стосовно ж поданих 04.07.2025 та 05.09.2025 позивачем заяв про приєднання нових доказів, суд дійшов висновку про їх процесуальну безпідставність, позаяк такі заяви мотивовані необхідністю підтвердити викладені у заявах про зміну предмета та підстав обставини.

Жодних же поважних та об`єктивно незалежних від позивача причин, які б перешкоджали подати такі докази разом із позовом в означених клопотаннях не наведено, тоді як сама лише подача заяв про зміну, у прийнятті яких судом відмовлено, не свідчить про наявність підстав для прийняття до розгляду поданих позивачем:

- разом із заявою про зміну предмета позову від 10.03.2025 документів;

- разом із клопотанням від 05.09.2025 документів.

Суд звертає увагу, що розгляд справи та вирішення відповідного спору здійснено без урахування вказаних вище доказів.

Висновки ж про прийняття до розгляду доказів, поданих не разом із заявами по суті, не замінюють процедуру дослідження та оцінки таких документів, що входить до виключної компетенції суду та здійснюється ним лише на стадії розгляду справи по суті.

Заявлене ж 04.07.2025 клопотання ТОВ «Логістичний центр «Еталон» про встановлення строку для подання нових доказів до 14.05.2025 суд дійшов висновку залишити без розгляду як процесуально неспроможне, позаяк питання про встановлення певного строку до якоїсь певної дати, тобто продовження строку у минулому, не може бути вирішене на час, коли такий строк уже закінчився.

Господарський суд Київської області занесеною до протоколу судового засідання від 15.09.2025 ухвалою від 15.09.2025 у цій справі закрив підготовче провадження та призначив її до судового розгляду по суті у судовому засіданні, у якому неодноразово оголошувалась перерва, зокрема ухвалою від 02.12.2025 у такому засіданні оголошено перерву до 06.01.2026.

Стосовно ж долученого до відзиву клопотання відповідача про огляд речового доказу за місцем його знаходження суд дійшов таких висновків.

Так, у вказаному клопотанні відповідач зазначив, що в обґрунтування своїх заперечень проти позову він має право на заявлення доказів, у тому числі і речових, тоді як земельна ділянка кадастровий номер :03:004:0028 і є такими речовим доказом в тій частині, де позивач бажає здійснювати проїзд/прохід.

З огляду на вказане відповідач заявив про здійснення огляду за місцем знаходження земельної ділянки кадастровий номер :03:004:0028 в частині 4429 кв.м., де позивач бажає здійснювати проїзд/прохід до своїх земельних ділянко до АДРЕСА_1, із залученням спеціаліста - сертифікованого інженера-землевпорядника ОСОБА_1, ТОВ «Експертний центр «Земсервісгруп».

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 73 та ч. 1 ст. 93 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами, зокрема письмовими, речовими і електронними доказами.

Речовими доказами є предмети матеріального світу, які своїм існуванням, своїми якостями, властивостями, місцезнаходженням, іншими ознаками дозволяють встановити обставини, що мають значення для справи.

Згідно з ч. 1 ст. 82 ГПК України письмові, речові та електронні докази, які не можна доставити до суду, оглядаються за їх місцезнаходженням.

Вказані норми процесуального права дають підстави для висновку, що здійсненню огляду доказів за їх місцезнаходженням, має передувати визначення того, які саме докази підлягають огляду (письмовий, речовий, електронний), та які обставини, що входять до предмету доказування у справі, можуть підтвердити ці докази.

Тобто огляд речових доказів по своїй суті має за мету встановлення обставин, що мають значення для справи.

Однак, звертаючись до суду з відповідними клопотаннями, відповідач не зазначив, які саме обставини, що мають значення для цієї справи, має встановити суд внаслідок проведення огляду земельної ділянки у певній частині.

Також відповідач не вказав, внаслідок чого подані ним під час розгляду цієї справи письмові, електронні докази та висновки експертів і, власне, наявні у таких доказах відомості не можуть замінити огляд земельної ділянки для встановлення обставин, що мають значення для цієї справи.

За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання відповідача про огляд речового доказу за місцем його знаходження.

У судовому засіданні 06.01.2026 після закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами суд оголосив про перехід до судових дебатів, по завершенні яких перейшов до стадії ухвалення судового рішення та проголосив вступну і резолютивну частини рішення, яким

УСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою відповідальністю "Логістичний центр "Еталон" набуто у приватну власність земельні ділянки: кадастровий номер :03:004:НОМЕР_4 площею 1,4456 га (далі також - земельна ділянка позивача НОМЕР_4) та кадастровий номер :03:004:НОМЕР_3 площею 2,7237 га (далі також - земельна ділянка позивача НОМЕР_3), на підтвердження чого до позовної заяви додано копії:

- свідоцтв про право власності за індексними номерами №35738145 від 31.03.2015 та №35791584 від 01.04.2015;

- витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексними номерами №35738236 від 31.03.2015 та №35791708 від 1.04.2015;

- кадастрові плани вказаних земельних ділянок позивача НОМЕР_4, НОМЕР_3.

Звертаючись до суду із позовом у цій справі, ТОВ "Логістичний центр "Еталон" зазначило, що належні йому на праві власності земельні ділянки НОМЕР_4, НОМЕР_3 є суміжними із земельною ділянкою кадастровий номер :03:004:0028 площею 7,520 га, яку з 27.05.2024 набув у приватну власність Фізична особа-підприємець Василевський Віктор Якович шляхом придбання її на електронних торгах https://setam.net.ua/auction/544269.

До позовної заяви додано копії:

- схематичного плану земельних ділянок позивача НОМЕР_4, НОМЕР_3 та земельною ділянкою кадастровий номер :03:004:0028 (скриншот за електронною адресою вебсайту «https://kadastr.live/#15.41/...»);

- інформаційної довідки №381416187 від 04.06.2024 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об`єкта нерухомого майна;

- плану меж земельної ділянки кадастровий номер :03:004:0028 площею 7,520 га;

- складених ФОП Косянчук С.М. кадастрового плану земельної ділянки номер :03:004:0028 площею 7,5205 га та кадастрового плану земельної ділянки площею 0,4429 га.

Водночас на виконання ухвали суду у цій справі Державним підприємством «Сетам» надано копію протоколу проведення електронних торгів №609377 від 17.04.2024, зі змісту якого слідує, що за результатами проведених 17.04.2024 торгів стосовно лоту реєстраційний номер 547228 «Добровільний продаж. Комплекс будівель та споруд (9 будівель) заг.пл. 18 674,50 кв.м. та земельна ділянка КН: :03:004:0028 заг.пл. 7,5205 га, розташовані за адресою: АДРЕСА_1.» переможцем визнано Фізичну особу-підприємця Василевського Віктора Яковича (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Покликаючись на вказані обставин та мотивуючи звернення до суду із позовом у цій справі, ТОВ "Логістичний центр "Еталон" зазначило, що прохід та проїзд до належних йому двох земельних ділянок, окрім як через частину належної відповідачу земельної ділянки кадастровий номер :03:004:0028, відсутній.

Так, у розрізі вказаного позивач зауважив, що окремого проїзду до дороги загального призначення (АДРЕСА_1) немає, відтак земельна ділянка НОМЕР_4 фактично знаходиться в середині земельної ділянки кадастровий номер :03:004:0028, а земельна ділянка НОМЕР_3 не має окремого виїзду, як і відсутня можливість проходу/проїзду між обома належними позивачу земельними ділянками НОМЕР_4, НОМЕР_3.

Вказані обставини, за доводами позивача, ускладнюють реалізацію ним права власності, тоді як на земельній ділянці відповідача кадастровий номер :03:004:0028 знаходиться облаштований (заасфальтований) проїзд до дороги загального призначення по АДРЕСА_1 і належні позивачу земельні ділянки межують з такими проїздом у таких точках переходу:

- земельна ділянка НОМЕР_4 - у точках, позначених на кадастровому плані земельної ділянки позивача цифрами 8, 9, 11, 12 від літери В до літери Г;

- земельна ділянка НОМЕР_3 - у точках, позначених на кадастровому плані земельної ділянки цифрами 21, 22, 23, 24, 25 від літери Ж до літери Г.

До того ж, зауважуючи на ускладненні реалізації права власності та господарської діяльності, позивач вказав, що з кадастрового плану також вбачається відсутність проходу та проїзду до належних йому земельних ділянок.

Водночас, за доводами позивача, рішенням Господарського суду Київської області від 13.06.2016 у справі №911/1052/16 встановлено на користь ТОВ "Логістичний центр "Еталон" земельний сервітут щодо земельної ділянки площею 7,520 га, кадастровий номер :03:004:0028, що знаходиться по АДРЕСА_1 та належить ПрАТ «Бориспільський автозавод».

Звідси, оскільки такий сервітут зареєстровано не було, позивач зазначив про те, що листом №24-06/1 від 24.06.2024 він звернувся до відповідача як нового власника земельної ділянки кадастровий номер :03:004:0028 з проханням надати дозвіл на користування такою земельною ділянкою на умовах земельного сервітуту, встановленого рішенням Господарського суду Київської області від 13.06.2016 у справі № 911/1052/16.

До позовної заяви додано копію адресованого ФОП Василевському В.Я. листа позивача за №24-06/1 від 24.06.2024 та опис вкладення у цінний лист з фіскальним чеком органу поштового зв`язку про надіслання відповідачу вказаного листа з додатками, а також копії долучених до такого листа документів, зокрема складеного ФОП Косянчук С.М. кадастрового плану земельної ділянки площею 0,4429 га.

Як зауважив позивач, він не отримав відповіді на означений вище лист, відтак звернувся до відповідача з листом №22-07/1 від 22.07.2024 та пропозицією укласти договір сервітуту.

На підтвердження вказаного до позову додано копію вказаного листа, а також: непідписаний примірник договору (проєкту) про встановлення земельного сервітуту від 22.07.2024; опис вкладення у цінний лист з фіскальним чеком органу поштового зв`язку про надіслання відповідачу листа №22-07/1 від 22.07.2024, проєкта договору земельного сервітуту від 22.07.2024 та копії кадастрового плану земельного сервітуту.

У тексті позовної заяви ТОВ "Логістичний центр "Еталон" викладено зміст (редакцію) означеного вище проєкту договору, пунктами 1, 2 та 4 якого передбачено такі умови:

- за даним договором ФОП Василевський В.Я. як власник надає ТОВ "Логістичний центр "Еталон" як землекористувачу право на обмежене користування належною йому земельною ділянкою (надалі за текстом земельний сервітут) площею 7,52 га, яка розташована за адресою: Київська обл., Бориспільський р-н, с. Проліски, кадастровий номер :03:004:0028, надалі земельна ділянка на умовах, визначених даним договором;

- земельний сервітут, встановлений даним договором, включає в себе право землекористувача проїзду транспортними засобами, проходу співробітників землекористувача та інших осіб зі згоди землекористувача через земельну ділянку власника в частині, де проїзд (прохід) дозволений, в обидві сторони цілодобово. Земельний сервітут встановлюється строком на 20 років;

- даний сервітут є безвідплатним.

Однак, за доводами позивача, на вказану вище пропозицію укласти сервітут у спосіб, найменш обтяжливий для відповідача, останній не надав відповіді.

Найменш обтяжливий для відповідача спосіб сервітуту, за доводами позивача, відображено у додатку до договору сервітуту (визначено планом сервітуту).

Водночас, як зауважило ТОВ "Логістичний центр "Еталон", для нього є проблематичним оформлення проїзду через землі державної власності, оскільки для права оренди або права власності на таку земельну ділянку необхідним є проведення аукціону згідно зі статтею 134 Земельного кодексу України, відтак оформлення права власності (користування) земельною ділянкою потребує як значних коштів на розробку проектної документації із землеустрою, так і багато часу на прийняття органами місцевого самоврядування відповідних рішень.

Вказане і стало підставою для звернення до суду у цій справі з вимогою про встановлення на користь ТОВ "Логістичний центр "Еталон" земельного сервітуту щодо земельної ділянки площею 7,520 га, кадастровий номер :03:004:0028, що знаходиться по АДРЕСА_1 та належить ФОП Василевському В.Я. на умовах, викладених у відповідному проєкті договору, текст якого вказано у прохальній частині позову.

Вказаний у прохальній частині позову проект договору про встановлення сервітуту за змістом є тотожним редакції означеного вище проєкту договору, у тому числі і за наведеними пунктами 1, 2 та 4 такого проєкту.

Не погодившись із такими доводами позивача та заявленими вимогами, ФОП Василевський В.Я. у відзиві на позов вказав, що він, як і позивач, є господарюючим суб`єктом і здійснює підприємницьку діяльність з виробництва дерев`яних та пластикових виробів, будівельних та оздоблювальних матеріалів, надання майна в користування, відтак для отримання доходу від такої діяльності відповідач і придбав розташовані за адресою: АДРЕСА_1, комплекс будівель та споруд загальною площею 18 674,50 кв.м. і розміщену під ними земельну ділянку кадастровий номер :03:004:0028 площею 7,5205 га (далі також - земельна ділянка відповідача НОМЕР_2).

На підтвердження таких обставин до відзиву додано копії:

- підписаного ФОП Василевським В.Я. та Державним підприємством «Сетам» протоколу проведення електронних торгів №609377 від 17.04.2024;

- укладеного 27.05.2024 ФОП Василевським В.Я. та АТ «Державний експортно-імпортний банк» договору купівлі-продажу нерухомого майна та додатків №№1, 2 до такого договору;

- підписаного 27.05.2024 ФОП Василевським В.Я. та АТ «Державний експортно-імпортний банк» акта приймання-передачі майна до означеного договору купівлі-продажу;

- сформованих 27.05.2024 витягів з Державного реєстру речових прав за №№380317399, 380305779, 380313545, 380304028, 380302025, 380311675, 380307478, 380315775, 380299336, 380309617.

Покликаючись на вказані обставини, відповідач зауважив, що майно та земельну ділянку НОМЕР_2 він придбав, зокрема, з метою поступової релокації виробництва з міста Харків, де внаслідок постійних обстрілів зі боку рф постраждала велика кількість виробничих потужностей відповідача.

На підтвердження вказаного у відзиві на позов здійснено посилання на судові рішення про відшкодування ФОП Василевському В.Я. заподіяних рф збитків, а також додано копії таких рішень з Єдиного державного реєстру судових рішень https://reyestr.court.gov.ua.

Своєю чергою позивач, за доводами відповідача, прагне отримати частину земельної ділянки НОМЕР_2 у 20-річне користування на безоплатній основі, що не узгоджується з принципами справедливості та добросовісності, і вказане підтверджується тим, що позивач першочергово був обізнаний про можливість придбати комплекс будівель та означену земельну ділянку за істотно меншу вартість в межах справи №911/248/21 про банкрутство ПрАТ «Бориспільський автозавод», у якій позивач був кредитором означеного боржника.

У розрізі вказаного відповідач звернув увагу, що позивач, як суб`єкт господарювання, не має права просити довготривале та безоплатне користування чужим майном з метою здійснення власної господарської діяльності та отримання прибутку.

Так, за доводами відповідача, наразі частини належної йому земельної ділянки він надає декільком суб`єктам господарювання в користування із розрахунку 25,88 грн за 1 кв.м. в місяць на підставі договорів, укладених ще до придбання земельної ділянки з торгів.

Виходячи з такого розрахунку, на переконання відповідача, позивач має на меті отримати в дар щомісяця послуги на суму 114 622,52 грн, що загалом за 20 років склало б 27 509 404,80 грн.

До відзиву на позов додано копії:

- укладених юридичними особами, як орендарями, з АТ «Державний експортно-імпортний банк», як орендодавцем, договорів оренди нерухомого майна на земельній ділянці кадастровий номер :03:004:0028;

- укладених такими юридичними особами, як орендарями, з АТ «Державний експортно-імпортний банк», як первісним орендодавцем, та ФОП Василевським В.Я., як новим орендодавцем, договорів про заміну сторони в означених договорах оренди;

- укладеного ТОВ «Олександр і Я», як орендарем, з ФОП Василевським В.Я., як орендодавцем, договору оренди нерухомого майна на земельній ділянці кадастровий номер :03:004:0028;

- копії виписок з банківського рахунку ФОП Василевського В.Я. за період з 27.05.2024 по 21.10.2024.

Вимоги позивача про встановлення сервітуту на умовах запропонованого ним проєкту договору відповідач заперечив і з огляду на те, що досудового порядку врегулювання такого спору позивач не дотримався, оскільки на адресу відповідача надійшли непідписані позивачем примірники проєктів договору сервітут.

На підтвердження вказаного до відзиву на позов додано копії адресованого відповідачу конверта з реєстровим номером відправлення 335 від адвоката Сухаревського В.М., а також опису вкладення у цінний лист за вказаним номером відправлення та непідписаний примірник договору про встановлення сервітуту від 24.07.2024.

Водночас, як зауважив відповідач, виготовлення технічної документації із землеустрою, яка необхідна для укладення договору сервітуту, позивач не замовляв, як і не пропонував відповідачу спільно узгодити на місцевості межі земельної ділянки, які необхідні для проїзду та проходу.

Відповідач звернув увагу на те, що такий лист позивача і непідписаний примірник договору він отримав вже після відкриття провадження у цій справі, 08.10.2024, на підтвердження чого до відзиву долучено копію роздруківки з сайту АТ «Укрпошта» про відстеження відправлення за номером 335

Відтак, за доводами відповідача, він в межах розумного строку, за 5 днів надіслав позивачу відповідь на означену вище заяву та додану до такої відповіді роздруківку орієнтовного проєкту договору сервітуту.

До відзиву на позов додано копію адресованого позивачу листа відповідача від 12.10.2024, найменованого як відповідь на «заяву про встановлення земельного сервітуту вих. 22/07-1 від 22.07.2024», а також роздруківку орієнтовного проєкту договору сервітуту.

За вказаних обставин відповідач вважає передчасним звернення ТОВ "Логістичний центр "Еталон" до суду із відповідним позовом у цій справі, що є підставою для відмови у його задоволенні. Вказане, на переконання відповідача, кореспондує правовій позиції Верховного Суду у постанові від 20.02.2024 у справі №916/1042/22.

Крім того відповідач зазначив про те, що ТОВ "Логістичний центр "Еталон" у поданому ним позові не довело, що бажаний спосіб використання земельної ділянки відповідача НОМЕР_2 є найменш обтяжливий для останнього, а задоволення вимог позивача не можливо здійснити будь-яким іншим способом.

Натомість, як вважає відповідач, такі інші способи здійснення проїзду/проходу до земельних ділянок позивача існують, зокрема через інші земельні ділянки, що межують з належними позивачу земельними ділянками НОМЕР_4, НОМЕР_3.

До відзиву на позов додано скриншот за електронною адресою вебсайту «https://kadastr.live/#15.69/...», найменований позивачем як схема розташування земельних ділянок НОМЕР_4, НОМЕР_3, земельної ділянки відповідача НОМЕР_2 та земельних ділянок :03:004:0078, :03:004:0079, :03:004:0015, :03:004:0115, а також:

- копії інформаційної довідки №394950754 від 15.09.2024 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо суб`єкта - ТОВ "Логістичний центр "Еталон";

- копії сформованих 09.10.2024 витягів з Державного земельного кадастру про земельні ділянки НОМЕР_4, НОМЕР_3 (зі строком дії витягу - три місяці з дати формування);

- сформованих 29.10.2024 витягів з Державного земельного кадастру про земельні ділянки за номерами :03:004:0015, :03:004:0115 (зі строком дії витягу - три місяці з дати формування);

- копії інформаційних довідок №№395029651, 395029668, 395029086 від 16.09.2024 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо суб`єкта - Щасливської сільської ради, по адресі місцезнаходження земельних ділянок з кадастровими номерами :03:004:0078, :03:004:0079, :03:004:0115;

- копії складених за підписом ОСОБА_1: збірного кадастрового плану земельних ділянок з кадастровими номерами :03:004:НОМЕР_4 та :03:004:0078, кадастрового плану земельної ділянки (пропонуємий сервітут);

- копії складених за підписом ОСОБА_1: збірного кадастрового плану земельних ділянок з кадастровими номерами :03:004:НОМЕР_4 та :03:004:0079, кадастрового плану земельної ділянки (пропонуємий сервітут);

- копії складених за підписом ОСОБА_1: збірного кадастрового плану земельних ділянок з кадастровими номерами :03:004:НОМЕР_3, :03:004:0015, :03:004:0115, кадастрового плану земельної ділянки (пропонуємий сервітут);

- фото дороги та виїзду біля належної ТОВ "Логістичний центр "Еталон" земельної ділянки з кадастровим номером :03:004:0015.

Так, покликаючись на вказані вище документи, відповідач зазначив, що земельна ділянка позивача НОМЕР_4 межує не тільки із земельною ділянкою відповідача НОМЕР_2, а й з належними Пристоличній (колишній Щасливській) сільській раді земельними ділянками з кадастровими номерами :03:004:0078, :03:004:0079, через які можливо зробити зручніші та менші за площею проїзди/проходи, що є менш обтяжливим та відповідає наявній ситуації на місцевості.

Стосовно ж належної позивачу земельної ділянки НОМЕР_3, то за доводами відповідача, така ділянка розділена належною Пристоличній (колишній Щасливській) сільській раді земельною ділянкою кадастровий номер :03:004:0115 з іншою належною відповідачу земельною ділянкою кадастровий номер :03:004:0015, яка з обох боків оточена існуючими проїздами на місцевості.

Наведені обставини, за доводами відповідача, вбачаються із вказаних вище планів сервітуту та здійснених адвокатом відповідача фото під час проведеного обстеження.

Втім, як зауважив відповідач, ТОВ "Логістичний центр "Еталон" не зверталось до Пристоличної сільської ради з метою отримання сервітутів стосовно земельних ділянок з кадастровими номерами :03:004:0078, :03:004:0079, тоді як стосовно земельної ділянки кадастровий номер :03:004:0115 позивачу надано платний сервітут строком на 5 років, на підтвердження чого до відзиву додано копію листа Пристоличної сільської ради №02-14/2129/2024 від 10.10.2024.

Додатково на підтвердження вказаних обставин отримання позивачем земельного сервітуту стосовно земельної ділянки кадастровий номер :03:004:0115 відповідачем надано копію адресованого відповідачу листа Пристоличної сільської ради від 21.11.2024 та доданих до такого листа копій рішення ради від 01.02.2024 за №2438-38-VIII і графічних матеріалів з проекту відведення земельної ділянки, викопіювання з топографо-геодезичного плану с. Проліски зі зведеними кадастровими планами.

Щодо технічної неможливості здійснити проїзд та прохід через земельну ділянку відповідача НОМЕР_2 у відзиві на позов вказано про те, що прохід та проїзд по визначеній позивачем частині такої ділянки фізично неможливий, оскільки щонайменше у трьох зонах запропонованого позивачем шляху наявні: обрив глибиною 2 метри під кутом 90 градусів та довжиною 8 метрів, виходи труб з мереж газопостачання та бетонна огорожа.

Такі обставини, за доводами відповідача, підтверджуються долученими до відзиву копіями:

- складеного 04.10.2024 за підписами представника відповідача і представника ТОВ «ЕЦ «Земсерівсгруп» акта про передачу на зберігання межових знаків, 17 поворотних точок, позначених на складеному ФОП Косянчуком С.М. кадастровому плані земельної ділянки площею 0,4429 га;

- складеного ОСОБА_1 кадастрового плану земельної ділянки площею 0,4429 га;

- складеного 04.10.2024 за підписами представника відповідача та ОСОБА_1 акта обстеження території земельної ділянки кадастровий номер :03:004:0028;

- роздруківки складеного ФОП Косянчуком С.М. кадастрового плану земельної ділянки площею 0,4429 га із позначеними на такій роздруківці місцями зйомки та фото-таблиць із таких місць зйомки.

З огляду на вказане відповідач звернув увагу на те, що додані до позову документи не є технічною документацією із землеустрою, на підставі якої можливо встановити земельний сервітут, тоді як названий позивачем «кадастровий план земельної ділянки», складено ФОП Косянчуком С.М. без позначення жодної координати поворотних точок тієї частини земельної ділянки НОМЕР_2, щодо якої позивач бажає встановити сервітут.

Наведені ж позивачем на поданому ним кадастровому плані земельної ділянки певні розміри ширини проїзду, на переконання відповідача, нічим не обгрунтовані, зокрема ширина проїзду 8-16-20-48 метрів не мотивована відповідним посиланням на норми ДБН.

Покликаючись на вказане та те, що поданий позивачем проєкт договору не передбачає конкретної площі в чіткому цифровому позначенні, на яку позивач просить встановити сервітут, відповідач вказав, що такий сервітут є обтяжливим для нього та призведе до порушення його права власності і унеможливить ведення господарської діяльності.

Так, у розрізі зазначеного, відповідач зауважив, що має на меті використовувати належну йому земельну ділянку НОМЕР_2 для власних виробничих потреб, не пов`язаних з проїздом.

Окрім того, посилаючись на додану до відзиву копію листа Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 10.10.2024, відповідач зазначив, що жодних сервітутів на користь ТОВ "Логістичний центр "Еталон" щодо земельної ділянки НОМЕР_2 в Державному земельному кадастрі не зареєстровано, тоді як позов у справі №911/1052/16, за рішенням суду у якій встановлено земельний сервітут, подано позивачем з метою штучного створення невигідних обставин для майбутнього покупця такої земельної ділянки.

Отже, відповідач вважає дії позивача недобросовісними та просить у задоволенні позовної заяви ТОВ "Логістичний центр "Еталон" про встановлення сервітуту відмовити у повному обсязі.

У відповідь на вказаний відзив позивач зазначив, що його право на встановлення сервітуту не залежить від завдання відповідачу збитків, спричинених збройною агресією, тоді як жодним належним доказом відповідач не підтвердив обставин штучного створення йому перешкод у здійсненні господарської діяльності.

Позивач зауважив, що задовго до набуття відповідачем права власності на земельну ділянку НОМЕР_2, остання належала ПрАТ «Бориспільський автозавод» і позивач користувався такою ділянкою на умовах сервітуту, встановленого рішенням Господарського суду Київської області від 13.06.2016 у справі №911/1052/16.

За доводами позивача, означеним судовим рішенням встановлено сервітут, зокрема, на умовах визначення точок переходу, позначених на кадастровому плані земельної ділянки ПрАТ «Бориспільський автозавод».

Стосовно ж визначеної у наданому у цій справі проєкті сервітуту ширини проїзду позивач вказав, що таким проєктом передбачено як можливість обом сторонам користуватися земельною ділянкою, так і можливість виїзду через існуючі ворота із земельної ділянки НОМЕР_3.

До того ж, як зауважив позивач, найкоротший шлях між належними йому земельними ділянками НОМЕР_3, НОМЕР_4 проходить саме через земельну ділянку відповідача НОМЕР_2, і якою позивач користувався без жодних перешкод на підставі встановленого судом сервітуту.

Такі обставини, на переконання позивача, спростовують доводи відповідача про фізичну неможливість здійснення руху по визначеним місцям, оскільки вказане відповідачем може бути лише наслідком умисного погіршення стану ділянки з метою неможливості встановлення земельного сервітуту.

Також позивач вважає, що відсутність альтернативних варіантів сервітуту вбачається також і з наданих відповідачем схем розташування земельних ділянок, зокрема з таких схем вбачається відсутність проїзду до доріг загального призначення через земельну ділянку кадастровий номер :03:004:0115.

З огляду на вказане позивач зазначив, що він не укладав з Пристоличною сільською радою договір сервітуту, оскільки у нього відсутні фінансові можливості та потреби у замовленні проектування і будівництва доріг.

У запереченнях на вказані вище доводи позивача ФОП Василевський В.Я. вказав про те, що ним до таких заперечень надається висновок судової оціночно-земельної експертизи №11461/24-41 від 25.12.2024, відповідно до якого річна вартість сервітуту на частину земельної ділянки площею 0,4429 га складає 1 410 548,00 грн (далі також - висновок від 25.12.2024).

Також відповідач зауважив, що у долученому до відповідних заперечень висновку експерта №8625 від 09.12.2024 (далі також - висновок від 09.12.2024) підтверджено доводи про невідповідність вимогам земельного законодавства з питань землеустрою доданих до позову матеріалів.

Обставини ж перебування земельної ділянки НОМЕР_2 у власності ПрАТ «Бориспільський автозавод», за доводами відповідача, не відповідають дійсності, позаяк 21.09.2023 власником такої земельної ділянки стало АТ «Державний експортно-імпортний банк України», який і відчужив таку земельну ділянку відповідачу у 2024 році.

До заперечень відповідачем додано копії документів щодо набуття банком 21.09.2023 права власності на земельну ділянку :03:004:0028.

Стосовно ж виявлених перешкод на частині земельної ділянки НОМЕР_2, то відповідач звернув увагу на те, що такі перешкоди існували задовго до 27.05.2024 і земельною ділянкою для проїзду явно не користувались.

На підтвердження зазначеного до заперечень відповідачем додано копію висновку експертів №8162/11693/1694/11695/11696 від 19.12.2024 (далі також - висновок від 19.12.2024).

Так, відповідач зазначив, що згідно висновку 19.12.2024 досліджувалась наявність природних та штучних перешкод на шляху руху сервітуту, за наслідками чого встановлено наявність бетонованих огорож, дерева, бетонованої споруди з перепадом висоти 2 метри, тоді як здійснені експертами фотозображення підтверджують істотну задавненість виявлених перешкод.

Також відповідач звернув увагу на те, що доданими до заперечень роздруківками із загальнодоступних вебресурсів супутникових карт відносно земельної ділянки НОМЕР_2 підтверджується те, що вказані перешкоди на шляху сервітуту, зокрема: дерево, бетонований паркан, захаращеність існували як станом на 11.10.2021, так і станом на 15.03.2022, і жодних слідів руху транспорту на вказаних фотозображеннях немає.

Відповідно до згаданих заперечень відповідач зазначив про недостовірність доводів позивача стосовно його скрутного фінансового становища, оскільки під час розгляду цієї справи ТОВ "Логістичний центр "Еталон" придбав розміщену між належними йому земельними ділянками НОМЕР_3, НОМЕР_4 земельну ділянку кадастровий номер :03:004:0115 вартістю 5 500 000,00 грн.

На підтвердження таких обставин до заперечень додано, зокрема, копію протоколу про результати земельних торгів 16.12.2024, а також надалі під час розгляду справи надано документи з сайту https://prozorro.sale/auction/LSE001-UA-179/ з розділу «укладений договір та документи до договору»: скріншоти стосовно дат публікацій; копії договору купівлі-продажу земельної ділянки від 23.01.2025, укладеного між Пристоличною сільською радою та ТОВ «Логістичний центр «Еталон», витягу з Державного реєстру речових прав №409270281 і платіжних інструкцій.

Такі докази, на переконання відповідача, підтверджують можливість позивача здійснювати проїзд через власні земельні ділянки, не обтяжуючи при сервітутом належну відповідачу земельну ділянку НОМЕР_2.

Стосовно вказаних заперечень відповідача та поданих ним, зокрема, висновків експертизи позивач зазначив, що у відповіді на відзив він не заперечував можливості укладення оплатного сервітуту, який, попри те, не має бути способом наживи і не має укладатись з метою отримання прибутку за рахунок створення іншій особі перешкод у користуванні належній такій особі земельної ділянки.

Звідси позивач стверджує, що плата за сервітут має бути диференційованою, тобто залежати від кількості осіб, які пройдуть, та автомобілів, що проїдуть визначеним шляхом.

Витрати ж на проведення оціночно-земельної експертизи, на переконання позивача, має нести відповідач, як замовник та заінтересована в оплатному сервітуті сторона.

Щодо інших висновків судових експертів, то позивач зауважив на неможливості прийняття цих висновків як належних доказів, оскільки такі експертизи судом не призначались, а тому як позивач, так і суд були позбавлені можливості ознайомитися із поставленими перед експертами питаннями та поставити власні.

Аргументи ж відповідача про наявність на шляху сервітуту фізичних перешкод позивач відхилив з огляду на те, що протягом всього періоду з 2016 року та до набуття банком у 2023 році права власності на земельну ділянку НОМЕР_2, власником такої земельної ділянки було ПрАТ «Бориспільський автозавод» і позивач у цей час без перешкод користувався наявним на цій земельній ділянці проїздом до АДРЕСА_1.

Виявлені ж відповідачем перешкоди, на переконання позивача, можливо усунути, зокрема зрізати дерево, прочистити захаращеність, тоді як заглиблені бетоновані споруди - це (далі - дослівно) «…ставки-накопичувачі, які на праві власності належать відповідачу але розташовані на земельній ділянці, що належать позивачу».

Як зауважив позивач, такі накопичувачі не заважують безпечному проїзду, оскільки такий знаходиться на відстані більше 5 метрів від заглиблення.

Стосовно решти заперечень відповідача, то позивач зазначив, що:

- доказів можливого використання земельної ділянки НОМЕР_2, зокрема плану її забудови відповідачем не надано;

- технічна документація із землеустрою щодо сервітуту є необхідною виключно для його державної реєстрації, тоді як для укладення договору сервітуту та прийняття судом рішення достатньо кадастрового плану сервітуту;

- наразі розробляти документацію недоцільно, оскільки не існує ані договору, ані рішення суду, на підставі якого землевпорядна організація зможе виготовити технічну документацію щодо земельної ділянки, власником якої не є позивач.

Своєю чергою відповідач із такими аргументами позивача не погодився з огляду на те, що фактично позивач визнав можливість встановлення платного сервітуту, що суперечить заявленій у цій справі вимозі про встановлення 20-річного безоплатного сервітуту.

Не погодився відповідач і з можливістю змінювати розмір плати в залежності від кількості осіб та/або автомобілів, які рухаються по земельній ділянці в частині сервітуту, оскільки ФОП Василевський В.Я. сплачує податок за земельну ділянку НОМЕР_2 у розмірі, який таким способом не диференціюється.

На підтвердження обставин сплати податку за землю відповідач надав копії податкової декларації та квитанції про подання такої декларації до ДПС України, а також копію виписки по банківському рахунку за період з 01.05.2024 по 05.02.2025.

Виявлене ж позивачем бажання прибрати перешкоди на шляху сервітуту відповідач вважає безпідставним та таким, що свідчить про намагання встановити на земельній ділянці НОМЕР_2 не тільки сервітут, але і суперфіцій.

Також відповідач зауважив, що вид та вартість таких робіт по усуненню перешкод не обґрунтовано та не відображено у проєкті договору сервітуту, як і не визначено того, хто має нести витрати по такому усуненню перешкод.

Підсумовуючи усе зазначене та покликаючись на безпідставно сутяжну поведінку позивача, відповідач зауважив на відсутності підстав для задоволення поданого ТОВ "Логістичний центр "Еталон" позову.

Під час розгляду цієї справи по суті, у судовому засіданні 08.09.2025 представник позивача, підтримуючи поданий позов, вказав на те, що суд не позбавлений права вийти за межі позовних вимог та встановити оплатний сервітут з метою захисту прав ТОВ "Логістичний центр "Еталон".

З`ясувавши обставини справи та дослідивши подані докази, заслухавши заключне слово представників відповідача, суд дійшов таких висновків.

Приписами частини 1 статті 15 та частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України унормовано, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Поряд з тим наявність права на подання позову ще не є безумовною підставою для здійснення такого судового захисту, а лише однією з необхідних умов реалізації відповідного права, а тому для того щоб особі було надано судовий захист, вирішуючи господарський спір, суд з`ясовує:

- чи існує у позивача право або законний інтерес;

- якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем;

- якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги.

Отже, право на судовий захист вимагає також, щоб твердження позивача про порушення права та/або інтересу було обґрунтованим, відтак можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) сукупності вказаних вище умов.

З`ясуванню ж характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов`язку, сприяють визначені у позові предмет і підстава позову (фактична та правова).

Звідси оцінка предмету заявленого позову, наявності підстав для захисту порушеного права особи, про яке зазначено в позовній заяві, здійснюється судом крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими обґрунтовано вимоги.

Так, звертаючись до суду у даній справі, предметом позову ТОВ "Логістичний центр "Еталон" обрало вимогу про встановлення сервітуту щодо належної ФОП Василевському В.Я. земельної ділянки площею 7,520 га кадастровий номер :03:004:0028 на умовах, викладених у відповідному проєкті договору, текст якого вказано у прохальній частині позову.

Такими умовами, згідно наведених в описовій частині цього рішення пунктів 1, 2, 4 проєкту договору, є цілодобове протягом 20-ти років право ТОВ "Логістичний центр "Еталон", як землекористувача, проїзду транспортними засобами, проходу співробітників землекористувача та інших осіб зі згоди землекористувача через земельну ділянку ФОП Василевського В.Я., як власника, в частині, де проїзд (прохід) дозволений, в обидві сторони.

Встановленням означеного вище сервітуту позивач, за його доводами, прагне забезпечити проїзд транспорту та прохід людей до належних йому земельних ділянок, зокрема двох ділянок НОМЕР_4, НОМЕР_3.

Приписами ч. 1 ст. 316, ч.ч. 1-3, 7 ст. 319 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) унормовано, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 401, ч.ч. 1, 3 ст. 403 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном.

Особа, яка користується сервітутом, зобов`язана вносити плату за користування майном, якщо інше не встановлено договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Частини 1, 2 статті 98 та частина 4 статті 101 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) презюмують, що право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки чи іншої заінтересованої особи на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками).

Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими.

Власник, землекористувач земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, має право вимагати від осіб, в інтересах яких встановлено земельний сервітут, плату за його встановлення, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до статті 99 ЗК України власники або землекористувачі земельних ділянок чи інші заінтересовані особи можуть вимагати встановлення таких земельних сервітутів, зокрема:

- право проходу та проїзду на велосипеді;

- право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху.

Згідно з ч. 4 ст. 98 ЗК України земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.

З аналізу зазначених норм слідує, що потреба встановлення сервітуту виникає у тих випадках, коли власник майна не може задовольнити свої потреби, наприклад пройти чи проїхати до своєї земельної ділянки у будь-який інший спосіб, аніж на визначених умовах сервітуту.

Звідси слідує, що під час розгляду справ у спорі про встановлення сервітуту належить з`ясовувати, з яких причин позивач не може використовувати належне йому майно, а також врахувати, що сервітут, який встановлюється, є найменш обтяжливим для власника майна, щодо якого встановлюється сервітут.

Так, обов`язковими передумовами для встановлення сервітуту повинні бути:

- наявність обставин, що унеможливлюють користування майном позивача у спосіб інший, ніж через встановлення сервітуту;

- звернення зацікавленої особи до власника земельної ділянки з пропозицією щодо встановлення сервітуту на умовах, що є ідентичними в подальшому заявленими у позові.

Отже, земельний сервітут встановлюється у виняткових випадках, а юридична конструкція відповідного речового права покладає саме на позивача обов`язок довести, що повноцінне використання його земельної ділянки неможливе без обтяження сервітутом чужої земельної ділянки і задоволення таких потреб сервітуарія неможливо здійснити будь-яким іншим способом.

Звідси доведенню позивачем також підлягає і те, що запропонований ним спосіб використання чужої земельної ділянки шляхом встановлення сервітуту є найменш обтяжливим для її власника.

Приписами статей 73, 74, 76, 78, 86 ГПК України унормовано, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами, зокрема, письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

В розрізі зазначених вище норм процесуального права суд вважає за необхідне вказати, що судове пізнання завжди опосередковане, оскільки спрямоване на вивчення події, що мала місце в минулому, тоді як:

- належність доказів - спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, які входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об`єктивної істини, тобто під належністю доказу розуміється наявність об`єктивного зв`язку між змістом судових доказів (відомості, що містяться в засобах доказування) і самими фактами, що є об`єктом судового пізнання;

- обов`язок доказування в силу вимог процесуального закону покладено безпосередньо на сторони, тоді як надання оцінки доказам є виключною компетенцією суду та здійснюється за унормованими процесуальними нормами правилами і принципами/стандартами з урахуванням відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили.

Однак, звертаючись до суду із цим позовом про встановлення безоплатного сервітуту на належній відповідачу земельній ділянці НОМЕР_2, позивачем доказово не підтверджено, що він позбавлений як можливості здійснювати прохід/проїзд до власних земельних ділянок НОМЕР_4, НОМЕР_3, так і можливості використовувати такі земельні ділянки у зв`язку з відсутністю проходу/проїзду до них.

Зокрема позивач не надав жодних належних та доствірних доказів на підтвердження того, що належними йому земельними ділянками НОМЕР_4, НОМЕР_3 він не користується, у тому числі і для здійснення господарської діяльності, і що така неможливість пов`язана безпосередньо з неможливістю проходити/рухатися по земельній ділянці відповідача НОМЕР_2 та потрапляти через неї до таких земельних ділянок НОМЕР_4, НОМЕР_3.

Під час розгляду вказаної справи позивач не заперечив, що належні йому земельні ділянки НОМЕР_4, НОМЕР_3, окрім належної позивачу земельної ділянки НОМЕР_2, межують також з іншими земельними ділянками, земельними ділянками з кадастровими номерами :03:004:0078, :03:004:0079 та належними самому позивачу земельними ділянками з кадастровими номерами :03:004:0115, :03:004:0015.

Своєю чергою позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що відсутні будь-які способи проходу/проїзду до земельних ділянок НОМЕР_4, НОМЕР_3 через усі вказані суміжні земельні ділянки.

Так, у розрізі наведеного суд зазначає, що жодних доказів на підтвердження заборони чи неможливості облаштування інших виїздів/заїздів та проходів/шляхів до земельних ділянок НОМЕР_4, НОМЕР_3 через суміжні земельні ділянки з кадастровими номерами :03:004:0078, :03:004:0079, :03:004:0115, :03:004:0015 позивачем не надано.

Також позивачем не надано і більш вірогідних доказів на спростування вказаних відповідачем обставин можливості влаштування проходів/проїздів до належних позивачу земельних ділянок через інші земельні ділянки, як окрім належну позивачу земельну ділянку НОМЕР_2.

Зокрема позивачем не надано більш вірогідних доказів на спростування наданих відповідачем:

1) копій складених за підписом ОСОБА_1:

- збірного кадастрового плану земельних ділянок з кадастровими номерами :03:004:НОМЕР_4 та :03:004:0078, кадастрового плану земельної ділянки (пропонуємий сервітут);

- збірного кадастрового плану земельних ділянок з кадастровими номерами :03:004:НОМЕР_4 та :03:004:0079, кадастрового плану земельної ділянки (пропонуємий сервітут);

- збірного кадастрового плану земельних ділянок з кадастровими номерами :03:004:НОМЕР_3, :03:004:0015, :03:004:0115, кадастрового плану земельної ділянки (пропонуємий сервітут);

2) фото дороги та виїзду біля належної ТОВ "Логістичний центр "Еталон" земельної ділянки з кадастровим номером :03:004:0015.

З огляду на вказане суд звертає увагу на те, що доводи позивача про те, що його земельні ділянки НОМЕР_4, НОМЕР_3 не мають виїзду не підтверджено жодними належними та достовірними доказами.

Тобто, стверджуючи про такі обставини, позивач не долучив до позову жодного доказу, тоді як згідно приписів ст. ст. 14, 74, 164 Господарського процесуального кодексу України саме позивач зобов`язаний вказати, якими саме доказами підтверджуються викладені ним у позові обставини та, відповідно, надати такі докази.

Поряд з тим, оскільки з огляду вказаних вище норм матеріального права, зокрема ч. 4 ст. 98 ЗК України земельний сервітут повинен встановлюватися у спосіб, який є найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, обов`язковим є належний опис сервітуту, зокрема його зміст та обсяг.

З обставин цієї справи та викладених у сторонами пояснень слідує, що позивач прагне отримати сервітут на частину належної позивачу земельної ділянки НОМЕР_2, яка згідно з наявними в матеріалах справи доказами складає загалом 7,5205 га.

Попри вказане у прохальній частині позову ТОВ "Логістичний центр "Еталон" просить встановити на його користь сервітут щодо земельної ділянки площею 7,520 га, кадастровий номер :03:004:0028, а в умовах проєкту договору, текст якого вказано у тій же прохальній частині позову, не вказано ані розміру (площі) тієї частини вказаної земельної ділянки, де має бути встановлено прохід/проїзд, ані її конфігурації та/або точок меж міри ліній по периметру.

Тобто у сервітуті, який позивач просить встановити, не вказано жодних ідентифікуючих відомостей, які б достовірно давали можливість оцінити такий сервітут у розрізі обтяжливості для відповідача його способу та обсягу права сервітуарія.

Вказане ж у пункті 2 проєкту договору, текст якого вказано у прохальній частині позову, «…в частині, де проїзд (прохід) дозволений, в обидві сторони…» жодним чином не ідентифікує розмір (площу), розміщення у просторі саме тієї частини земельної ділянки, де позивачу мало бути дозволено ходити/їздити, від усієї земельної ділянки НОМЕР_2 площею 7,5205 га.

Тобто позивачем жодним чином не ідентифіковано ані у позові, ані у прохальній частині та викладеному у ній проєкті договору, ту частину належної відповідачу земельної ділянки, яку він просить обтяжити сервітутом.

Викладені у позові доводи про те, що на земельній ділянці відповідача кадастровий номер :03:004:0028 знаходиться облаштований (заасфальтований) проїзд до дороги загального призначення по АДРЕСА_1 не підтверджено жодними належними та достовірними доказами.

Усі ж долучені до позову документи, зокрема:

- скриншот за електронною адресою вебсайту «https://kadastr.live/#15.41/...», найменований позивачем як викопіювання схематичного плану земельних ділянок позивача НОМЕР_4, НОМЕР_3 та земельною ділянкою кадастровий номер :03:004:0028;

- копія плану меж земельної ділянки кадастровий номер :03:004:0028 площею 7,520 га;

- копії складених ФОП Косянчук С.М. кадастрового плану земельної ділянки номер :03:004:0028 площею 7,5205 га та кадастрового плану земельної ділянки площею 0,4429 га, суд визнає неналежними та недостовірними, тобто такими, що не несуть жодної доказової сили.

Означені вище документи не містять у собі даних на підтвердження стверджуваних позивачем обставин, зокрема відсутній будь-який безпосередній і достовірний зв`язок між зазначеними у цих документах відомостями та наявністю облаштованого та діючого проїзду/проходу через належну відповідачу земельну ділянку НОМЕР_2.

Так, суд звертає увагу, що копії складених ФОП Косянчук С.М. кадастрового плану земельної ділянки номер :03:004:0028 площею 7,5205 га та кадастрового плану земельної ділянки площею 0,4429 га містять певні відомості про координати точок та опис меж земельної ділянки, які жодним чином не співвідносяться зі змістом умов сервітуту, викладених у прохальній частині позову.

Такі ж непов`язані зі змістом сервітуту, який позивач просить встановити, містить і додана до позову копія плану меж земельної ділянки кадастровий номер :03:004:0028 площею 7,520 га, яка з огляду на її зміст є лише частиною такого документа, як надана позивачем копія акта на право власності на земельну ділянку серія ЯГ №159386, виданого 28.02.2006 ЗАТ «Бориспільський автозавод».

Зроблений же скриншот за електронною адресою вебсайту «https://kadastr.live/#15.41/...», найменований позивачем як викопіювання схематичного плану земельних ділянок не несе у собі безсумнівні достовірні відомості з огляду на спосіб отримання такого документу.

Судом враховано, що достовірність - властивість інформації бути правильно сприйнятою, ймовірність відсутності помилок, безсумнівна вірність наведених відомостей, які сприймає людина; відомості можуть бути достовірними або недостовірними для того, хто їх сприймає, а не взагалі.

До того ж суд зауважує, що у позові вказано про те, що найменш обтяжливий для відповідача спосіб сервітуту відображено у додатку до договору сервітуту (визначено планом сервітуту), попри це прохальна частина позову ТОВ "Логістичний центр "Еталон", у тому числі й умови проєкту договору, текст якого вказано у тій же прохальній частині позову, не містять жодних відомостей про згаданий додаток/план сервітуту.

Звідси суд також відхиляє як доказово неспроможні та доводи позивача про те, що належні йому земельні ділянки межують з наявним на земельній ділянці відповідача проїздом у вказаних ним у позові точках переходу:

- земельна ділянка НОМЕР_4 - у точках, позначених на кадастровому плані земельної ділянки позивача цифрами 8, 9, 11, 12 від літери В до літери Г;

- земельна ділянка НОМЕР_3 - у точках, позначених на кадастровому плані земельної ділянки цифрами 21, 22, 23, 24, 25 від літери Ж до літери Г, позаяк жодні із вказаних вище документів достовірне не підтверджують відповідного перетинання у вказаних точках та літерах.

Усе наведене вище формує у суду розумний сумнів стосовно стверджуваних позивачем обставин наявності на земельній ділянці відповідача проходу/проїзду до дороги, а також те, що такий проїзд у довільно обраних позивачем точках є саме тим, найменш обтяжливими для відповідача способом встановлення сервітуту.

Суд наголошує, що принцип оцінки доказів "поза розумним сумнівом" полягає в тому, що розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Висновуючи вказане судом ураховано, що право сервітуту може поширюватися і на частину земельної ділянки, яка не сформована і якій не присвоєно кадастровий номер, попри це, як і право позивача на встановлення сервітуту щодо частини земельної ділянки не позбавляє його обов`язку належними та допустимими доказами довести площу таких частин земельних ділянок, а не визначити їх на власний розсуд у найбільш вигідних для себе конфігураціях або взагалі не ідентифікувати частину земельної ділянки, що має бути обтяжена сервітутом.

Доводи позивач про те, що влаштування інших способів потрапляння до належних йому земельних ділянок (оформлення проїзду через землі державної власності) є обтяжливим для нього, зокрема і фінансово судом визнаються неспроможними з огляду на вказані вище норми права, згідно яких, власність зобов`язує і конструкція сервітуту передбачає для його ініціатора не режим найбільшого сприяння у використанні власної земельної ділянки за рахунок чужої власності, а регулює ситуацію, коли уникнути втручання у право власності на чужу річ неможливо об`єктивно.

Саме ж лише розташування належних позивачу земельних ділянок НОМЕР_4, НОМЕР_3 суміжно із земельною ділянкою відповідача НОМЕР_2 не є безумовною підставою для обтяження такої земельної ділянки у неідентифікованій жодним чином частині.

Окрім того суд ураховує, що встановлення рішенням Господарського суду Київської області від 13.06.2016 у справі №911/1052/16 на користь ТОВ "Логістичний центр "Еталон" земельного сервітуту щодо земельної ділянки площею 7,520 га, кадастровий номер :03:004:0028, що знаходиться по АДРЕСА_1 та належить ПрАТ «Бориспільський автозавод», жодним чином не підтверджує наявності підстав для встановлення судом у цій справі сервітуту щодо неідентифікованої жодним чином частини земельної ділянки площею 7,5205 га, належної ФОП Василевський В.Я.

До того ж обставини проведення державної реєстрації означеного вище сервітуту доказово позивачем не підтверджено та у позові ТОВ "Логістичний центр "Еталон" фактично визнано відсутність такої реєстрації.

У розрізі предмету поданого у цій справі позову та сформульованої позивачем вимоги про встановлення сервітуту частини земельної ділянки, яку жодним чином не ідентифіковано за точками проходу/проїзду, з огляду на зроблені висновки стосовно поданих позивачем документів судом не беруться до уваги як докази у цій справі долучені відповідачем до матеріалів справи висновки експертів, а саме: висновок експерта №8625 від 09.12.2024, висновок експерта №8162/11693/1694/11695/11696 від 19.12.2024 та висновок судової оціночно-земельної експертизи №11461/24-41 від 25.12.2024.

Поставлені перед експертами питання та, власне, надані за такими висновками відповіді не входить в предмет доказування за спором у цій справі з огляду на відсутність підстав для надання оцінки тим частинам земельної ділянки, які сам позивач не визначив у заявленій вимозі, а також заявлення безоплатного сервітуту.

Звідси судом не взято до уваги і решту наданих відповідачем документів в частині належної ФОП Василевський В.Я. земельної ділянки НОМЕР_2, а усі доводи обох сторін стосовно вартості сервітуту (його ціни) відхиляються.

Попри вказане суд зауважує, що встановлення сервітуту без оплати суперечить самій суті сервітуту, який згідно вказаних вище норм презюмується першочергово оплатним.

Підсумовуючи все зазначене, суд висновує, що позивачем не доведено належними, достовірними та більш вірогідними доказами неможливості використання належних йому земельних ділянок НОМЕР_4, НОМЕР_3 та доступу до них, окрім як встановлення сервітуту стосовно належної відповідачу земельної ділянки відповідача НОМЕР_2 у неідентифікованій частині.

Окрім того суд також оцінює критично та як такі, що не відповідають вказаним вище нормам матеріального права, запропоновані позивачем у цій справі умови сервітуту в частині права сервітут для неідентифікованих осіб у сформульованій у пункті умові «...інших осіб зі згоди землекористувача».

Відсутність ідентифікації осіб, які користуються земельним сервітутом, суперечить статті 100 ЗК України, згідно якої сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

При ухвалення рішення у цій справі судом також ураховано приписи ч. 2 ст. 237 ГПК України не можливість виходу за межі позовних вимог, а тому будь-яке визначення судом умов сервітуту, відсутніх в прохальній частині позову, зокрема і щодо ідентифікуючих відомостей частини земельної ділянки відповідача та, власне, обсягу прав сервітуарія в межах такої ділянки, суперечить процесуальним приписам вчинення судочинства та ухвалення рішення лише в межах заявлених вимог.

З огляду на вказане судом визнаються також процесуально неспроможними і доводи представника позивача про можливість суду встановлення платного сервітуту у цій справі.

Так, суд звертає увагу на те, що у кожній справі за змістом обґрунтувань позовних вимог, наданих позивачем пояснень тощо, суд має встановити, якого саме результату хоче досягнути позивач унаслідок вирішення спору.

Відтак, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, суд сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом, а виконання такого обов`язку пов`язане, зокрема, з тим, що суд має надавати позовним вимогам належну інтерпретацію.

Попри вказане належна інтерпретація позовних вимог не є тотожною зміні суті вимог позивача та/або визначення замість нього умов сервітуту, зокрема і в частині ідентифікації меж тієї частини земельної ділянки, яка підлягає обтяженню сервітутом.

Отже, виходячи з аналізу суб`єктного складу та характеру правовідносин, а також враховуючи недоведеність позивачем обставин, наявність яких необхідна для встановлення земельного сервітуту, суд висновує про відмову у задоволенні вимог ТОВ "Логістичний центр "Еталон" (ідентифікаційний код 34618954) до ФОП Василевського В.Я. (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) про встановлення на користь ТОВ "Логістичний центр "Еталон" (ідентифікаційний код 34618954) земельного сервітуту щодо земельної ділянки площею 7,520 га, кадастровий номер: :03:004:0028, що знаходиться по АДРЕСА_1 та належить Фізичній особі-підприємцю Василевському Віктору Яковичу (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на умовах, викладених у відповідному проєкті договору, текст якого вказано у прохальній частині позову.

Відповідно до приписів статті 129 ГПК України судові витрати позивача у даній справі покладаються судом на позивача з огляду на відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 233, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Логістичний центр "Еталон" (04050, м. Київ, вул. М. Кравченка, буд. 17, кв. 73, ідентифікаційний код 34618954) до Фізичної особи-підприємця Василевського Віктора Яковича ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) про встановлення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Логістичний центр "Еталон" (ідентифікаційний код 34618954) земельного сервітуту щодо земельної ділянки площею 7,520 га, кадастровий номер: :03:004:0028, що знаходиться по АДРЕСА_1 та належить Фізичній особі-підприємцю Василевському Віктору Яковичу (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на умовах, викладених у відповідному проєкті договору, текст якого вказано у прохальній частині позову, відмовити повністю.

2. Понесені позивачем судові витрати покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку статті 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене у апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 254, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 22.01.2026.

Суддя В.А. Ярема