ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2026 Справа № 914/3517/25

За позовною заявою: Комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління», м.Львів

до відповідача: Фізичної особи підприємця Кучеренко Наталії Михайлівни, м.Львів

про стягнення 25200,00грн витрат, пов`язаних з проведенням демонтажу 2 тимчасових споруд на пл.Галицькій,10 у м.Львові

Суддя Ділай У.І.

Без участі представників сторін

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.11.2025 справу №914/3517/25 розподілено судді У.І.Ділай.

Ухвалою від 24.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі. Розгляд справи призначено в порядку письмового провадження без участі представників сторін.

Станом на 26.01.2026 від відповідача до суду відзив не надходив.

Конверт з ухвалою від 24.11.2025, надісланий відповідачу на адресу, яка зазначена в позові та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, повернутий поштовим відділенням із відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.12.2020 у справі № 902/1025/19 cуд звернув увагу на те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічний висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

У разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, за відсутності відомостей у суду про наявність у такої сторони інших засобів зв`язку та / або адреси електронної пошти, необхідність зазначення яких у процесуальних документах передбачена статтями 162, 165, 258, 263, 290, 295 ГПК України, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (близький за змістом висновок викладено у постановах Верховного Суду від 12.04.2021 у справі № 910/8197/19, від 09.12.2021 у справі № 911/3113/20, від 19.12.2022 у справі №910/1730/22).

Відповідач протягом розгляду справи не скористався своїм правом подання відзиву на позовну заяву та надання доказів в порядку статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Отже, господарським судом виконані всі можливі заходи щодо сповіщення відповідача про час та місце судового засідання.

Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України зобов`язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Враховуючи те, що норми статті 81 Господарського процесуального кодексу України щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства - свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом створені належні умови для надання сторонами доказів в обґрунтування своєї правової позиції.

Відповідно до ст.248 Господарського процесуального кодексу України - суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Строк вирішення спору завершився 23.01.2026. Відтак, в суду відсутні підстави для подальшого відкладення розгляду справи поза межами строку, встановленого для вирішення спору у спрощеному позовному провадженні.

У зв`язку з тим, що відповідач не використав наданого законом права на подання відзиву на позов та доказів, а матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін і неявка відповідача не перешкоджає вирішенню спору, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку ч. 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України за наявними у ній матеріалами.

У процесі розгляду матеріалів справи суд

встановив:

У порушення норм Закону України «Про благоустрій населених пунктів» Фізична особа-підприємець Кучеренко Наталія Михайлівна (надалі відповідач) самовільно встановила 2 тимчасові споруди на пл. Галицькій, 10, в м. Львові, без документів, а саме: договору на право тимчасового користування окремими конструктивними елементами благоустрою для розміщення тимчасових споруд, паспорта прив`язки тимчасових споруд. Крім того, позивач повідомив, що відповідач не включений в Комплексну схему розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності на території м. Львова.

05.08.2025 виконавчим комітетом Львівської міської ради було прийнято рішення № 794 «Про демонтаж тимчасових споруд у Галицькому та Личаківському районах м. Львова» (надалі- Рішення), яким рекомендовано відповідачу демонтувати 2 тимчасові споруди для здійснення підприємницької діяльності на пл. Галицькій, 10 (суб`єкт підприємницької діяльності ФОП Кучеренко Н.М.). Відповідно до п. 3 вказаного рішення, у разі нездійснення демонтажу у добровільному порядку, комунальне підприємство Адміністративно-технічне управління" визначено уповноваженою особою, спільно з Галицькою районною адміністрацією на виконання демонтажу тимчасових споруд на здійснення підприємницької діяльності на пл. Галицькій, 10).

На виконання рішення виконавчого комітету Львівської міської ради №794 від 05.08.2025, позивач 23.09.2025 та 25.09.2025 здійснив демонтаж 2 тимчасових споруд на пл. Галицькій, 10. На підтвердження позивач подав акти проведення демонтажу тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності від 23.09.2025, від 25.09.2025 та фото (до та після) із залученням підрядника ФОП Сташків А.В., уклавши договір на виконання робіт №26 від 22.09.2025.

Додатком до договору № 26 від 22.09.2025 передбачена плата за демонтаж тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності та доставка його на майданчик тимчасового зберігання в розмірі 1500,00. за кв. м без ПДВ.

Таким чином вартість демонтованих робіт виконаних ФОП Сташківим А.В. становить 25200,00 грн (14 кв. м * 1500,00 грн = 21000,00 грн + 20%), що підтверджується рахунком на оплату та актом надання послуг.

З метою досудового врегулювання спору 15.10.2025 відповідачу скеровано лист-вимогу №2410-10-5093 про відшкодування 25200,00 грн витрат понесених позивачем у зв`язку з демонтажем тимчасової споруди. Однак вказана вимога залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Спір виник внаслідок того, що відповідач не оплатив позивачу понесених витрат. Відтак, позивач подав позов до Господарського суду Львівської області про стягнення з ФОП Кучеренко Н.М. 25200,00 грн понесених витрат.

Відповідач відзиву не подав та проти позову не заперечив.

При прийнятті рішення суд виходив з такого.

Статтею 16 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно із заявленими позовними вимогами позивач просить відшкодувати 25200,00 грн витрат, пов`язаних з проведеним демонтажем 2 тимчасових споруд.

Підставами позовним вимог виступають обставини самовільного встановлення відповідачем 2 тимчасових споруд на площі Галицькій, 10 у місті Львові та понесення позивачем витрат на проведення їх демонтажу.

Проаналізувавши предмет та підстави заявлених вимог, надавши оцінку поданим доказам, суд зазначає таке.

Відповідно до частини 1 статті 20 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом.

Комунальне підприємство «Адміністративно-технічне управління» діє на підставі Статуту, пунктом 2.1.2 якого передбачено, що підприємство створено з метою покращення благоустрою м. Львова шляхом здійснення нагляду за дотриманням юридичними, фізичними особами, фізичними особами-підприємцями та особами, які здійснюють незалежну професійну діяльність вимог Закону України «Про благоустрій населених пунктів».

Основними напрямками діяльності КП «Адміністративно-технічне управління» є виконання функцій визначних окремими ухвалами Львівської міської ради, рішеннями виконавчого комітету, надання послуг зі зберігання майна на платній основі (пункти 2.2.4, 2.2.7).

05.08.2025 Львівською міською радою прийнято рішення про демонтаж тимчасових споруд у Галицькому та Личаківському районах м.Львова. За змістом вказаного рішення виконавчий комітет вирішив демонтувати тимчасові споруди та рекомендувати суб`єктам підприємницької діяльності, здійснити демонтаж в добровільному порядку протягом 20 календарних днів. У разі нездійснення демонтажу у добровільному порядку визначено уповноваженою особою на виконання демонтажу КП «Адміністративно-технічне управління». Так, в пунктах 1.7-1.8 зазначено дві споруди, які розташовані за адресою пл.Галицька, 10 та діяльність, в яких здійснювала ФОП Кучеренко Н.М.

Вказане рішення міської ради відповідачем в судовому порядку не оскаржено та незаконним не визнане.

Згідно частини 1 статті 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Частинами 1, 4 статті 20 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, установлених законом. Рішення місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо благоустрою території певного населеного пункту, є обов`язковим для виконання розміщеними на цій території підприємствами, установами, організаціями та громадянами, які на ній проживають.

Проте, як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, вимог вказаних актів органу місцевого самоврядування відповідач не виконав,

Оскільки відповідачем у добровільному порядку самовільно встановлену дві тимчасові споруди не демонтовано, Комунальне підприємство «Адміністративно-технічне управління», за участі представників Галицької та Личаківської районних адміністрацій, повинно в термін протягом 90 календарних днів демонтувати здійснити демонтаж тимчасових споруд.

Суд звертає увагу на те, що на Комунальне підприємство «Адміністративно-технічне управління» покладено функції з організації примусового демонтажу тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності. Відтак, позивачем залучено до проведення відповідних робіт Фізичну особу-підприємця Сташківа А.В.

Беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку, що демонтаж 2 тимчасових споруд проведено у відповідності до встановлених вимог. На підтвердження складено акт проведення демонтажу від 23.09.2025 та від 25.09.2025. Під час проведення демонтажу ФОП Кучеренко Н.М. була відсутня.

До матеріалів справи позивачем долучено докази на підтвердження того, що вартість послуг демонтажу (знесення, розбирання) та доставки на майданчик тимчасового зберігання тимчасових споруд, належних ФОП Кучеренко Н.М., наданих Фізичною особою-підприємцем Сташківим А.В. на підставі укладеного з Комунальним підприємством «Адміністративно-технічне управління» договору №26 про виконання робіт від 22.09.2025 становить 21000,00 грн.

Щодо застосування ПДВ при визначенні розміру понесених витрат, то у листі ДФС України від 28.10.2016 року № 23363/6/99-99-15-03-02-15 зазначено, що якщо кошти надходять до платника податків в рахунок оплати вартості поставлених таким платником товарів/послуг, в тому числі які постачаються в рамках виконання програми благоустрою міста чи інших подібних програм, які для цілей оподаткування ПДВ, є об`єктом оподаткування, то на дату зарахування таких коштів на банківський рахунок платника податку платник зобов`язаний визначити податкові зобов`язання, виходячи з вартості таких товарів/послуг.

Позивачем долучено до матеріалів справи розрахунок суми позову, відповідно до якого вартість витрат, понесених Комунальним підприємством «Адміністративно-технічне управління» за демонтаж двох конструкцій становить 21000,00 грн, сума ПДВ 20 % - 4200,00 грн, а відтак, загальна сума понесених позивачем витрат, пов`язаних з проведеним демонтажем та транспортуванням демонтованих конструкцій становить 25200,00 грн.

З огляду на наведене, загальна вартість понесених Комунальним підприємством «Адміністративно-технічне управління» витрат, пов`язаних з примусовим демонтажем та транспортуванням двох тимчасових споруд, належних відповідача складає 25200,00 грн, у тому числі 4200,00 грн ПДВ.

У матеріалах справи відсутні докази оплати відповідачем позивачу у добровільному порядку 25200,00 грн понесених витрат.

Враховуючи встановлені обставини, перевіривши розрахунок позовних вимог, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 25200,00 грн витрат, пов`язаних з проведенням демонтажу 2 тимчасових споруд на пл. Галицькій, 10, в м. Львові, є обґрунтованими і підтвердженими матеріалами справи, не спростовані відповідачем, а тому підлягають задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача.

Судовий збір покладається на відповідача, оскільки спір виник з його вини.

Керуючись статтями 4, 7, 8, 73, 76-79, 129, 233, 236, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Фізичної особи підприємця Кучеренко Наталії Михайлівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління» (79005, Львівська область, місто Львів, площа Міцкевича, будинок 6/7; ідентифікаційний код 13804591) 25200,00 грн понесених витрат та 3028,00 грн судового збору.

3.Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені статтями 256, 257 ГПК України.

Інформацію по справі, яка розглядається можна отримати за наступною веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Повне рішення складено 26.01.2026.

Суддя Уляна ДІЛАЙ