РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.01.2026Справа № 910/13551/25
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-промислова компанія «Техно-Двір»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Укрпроммонтаж»

про стягнення заборгованості за договором №20-06/25-Н про надання послуг спецтехніки від 20.06.2025 у розмірі 57 528, 99 грн,

Суддя Я.А.Карабань

Без виклику представників сторін (судове засідання не проводилось).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгово-промислова компанія «Техно-Двір» (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Укрпроммонтаж» (надалі - відповідач) про стягнення заборгованості за договором №20-06/25-Н про надання послуг спецтехніки від 20.06.2025 у розмірі 57 528, 99 грн, з яких: 48 000, 00 грн основний борг, 4 728, 99 грн пеня та 4 800, 00 грн штраф.

Позовні вимоги, з посиланням на ст. 525, 526, 610, 612, 625, 629 Цивільного кодексу України, обґрунтовані неналежним виконання відповідачем свого грошового зобов?язання за договором №20-06/25-Н про надання послуг спецтехніки від 20.06.2025, у частині повної та своєчасної оплати наданих послуг.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.11.2025 дану позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали.

07.11.2025 від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі №910/13551/25. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

10.12.2025 від представника позивача, на виконання вимог ухвали суду, надійшла виписка банку, а також письмове підтвердження, що ціна позову не змінилась

Про розгляд даної справи відповідач був повідомлений ухвалою суду від 12.11.2025, яка отримана останнім у його електронному кабінеті, що підтверджується повідомленням про доставлення процесуального документа до електронного кабінету особи 14.11.2025 о 04:20 год.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи.

За відсутності відзиву від відповідача суд вирішує справу за наявними матеріалами на підставі ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

Беручи до уваги наведене вище та відсутність будь-яких клопотань сторін, у яких останні заперечували проти розгляду даної справи по суті, а також зважаючи на наявність в матеріалах справи всіх документів та доказів, необхідних для повного, всебічного та об?єктивного її розгляду і вирішення цього спору, суд дійшов висновку про можливість вирішення по суті наведеної справи, призначеної до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику представників сторін (без проведення судового засідання) за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України в разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

При розгляді справи судом враховано частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка визначає право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з?ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об??єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

20.06.2025 між позивачем (надалі - виконавець) та відповідачем (надалі - замовник) було укладено договір про надання послуг спецтехніки №20-06/25-Н (надалі - договір), відповідно до п. 1.1. якого, виконавець зобов?язується за плату замовника та на умовах даного договору надати послуги спецтехніки на об?єктах замовника, що визначені в додатку №1 до цього договору.

Згідно з п. 1.2. договору, замовник, в свою чергу, зобов?язується прийняти в користування послуги спецехніки і здійснити своєчасну оплату.

Вартість послуг спецтехніки погоджено сторонами і зазначено в додатку №1 до договору. Місце надання послуг спецтехніки зазначено в розділі «Терміни та визначення» - «Об?єкт замовника», а також в додатку №1 до договору (п. 2.1. договору).

Пунктом 2.2. договору визначено, що у вартість послуг спецтехніки включено: вартість робіт екіпажу, вартість пального та ін. ПММ для спецтехніки, якщо інше не зазначено в додатку №1 до договору.

Відповідно до п. 2.3. договору, загальна вартість послуг спецтехніки визначається сторонами по факту її надання по результату кожного відпрацьованого дня.

Час надання послуг спецтехнікою становить фактично відпрацьовані години на об?єкті, що підтверджується табелем робочого часу (додаток №2 до договору) згідно з п. 2.5. договору.

Згідно з п. 2.4. договору, розрахунки по даному договору здійснюються щотижня, до другого дня тижня, що слідує за звітним, шляхом перерахування на розрахунковий рахунок виконавця, або шляхом внесення готівкових коштів через касу підприємства суми оплати на основі даних, зазначених у табелі та наданих рахунків на оплату. Остаточний розрахунок за послуги замовник здійснює впродовж 3-х банківських днів після підписання акту виконаних робіт та отримання від виконавця рахунку та акту виконаних робіт.

Відповідно до п. 2.7. договору, розрахунки за даним договором ведуться в безготівковому порядку, шляхом перерахування грошових коштів з рахунку замовника на рахунок виконавця.

Замовник зобов?язаний забезпечити своєчасне фінансування послуг (пп. 3.3.7. п. 3.3. договору).

Згідно з п. 4.2. договору, за кожен день прострочення внесення оплати за послуги спецтехніки, згідно строків оплати, визначених цим договором або додатками до нього, замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення, за кожен день прострочення. У випадку протермінування оплати більше ніж на 20 календарних днів, виконавець має право додатково стягнути з замовника штраф у розмірі 10% від несвоєчасно оплаченої суми.

Відповідно до п.8.3. договору, він набирає чинності з дати його підписання і діє до 31.12.2025 та в будь-якому випадку до повного виконання зобов?язань сторін за цим договором. Термін дії договору може бути продовжено за погодженням сторін. Якщо жодна із сторін за 10 днів до закінчення терміну дії договору не заявить про його розірвання, договір вважатиметься продовженим на тих же умовах на 1 календарний рік.

Додатком № 1 до договору сторони погодили, зокрема, що спецтехніка надається замовнику з 20.06.2025 (п.2). Вартість користування спецтехнікою погоджена сторонами і становить 1 500, 00 грн, в т.ч. 250, 00 грн за 1 годину роботи (п.4).

Так, на виконання умов договору, позивач надав, а відповідач прийняв послуги з оренди навантажувача з оператором на суму 48 000, 00 грн, що підтверджується актом надання послуг № ОР-0625 від 25.06.2025 (а.с. 12).

Вказаний акт підписаний та скріплений печатками з обох сторін без зауважень та заперчень.

Спір у даній справі виник з підстав неналежного виконання відповідачем грошового зобов`язання за договором про надання послуг, в частині повної та своєчасної оплати наданих послуг, з огляду на що, позивач просить суд стягнути з відповідача: 48 000, 00 грн основного боргу, 4 728, 99 грн пені та 4 800, 00 грн штрафу.

В силу положень ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Договір укладений між позивачем та відповідачем за своєю правовою природою є договором надання послуг, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 63 Цивільного кодексу України.

Положеннями ст. 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно зі ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

У силу положень ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надав відповідачу послуги на суму 48 000, 00 грн, що підтверджується актом надання послуг № ОР-0625 від 25.06.2025 (а.с. 12).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з п. 2.4. договору, розрахунки по даному договору здійснюються щотижня, до другого дня тижня, що слідує за звітним, шляхом перерахування на розрахунковий рахунок виконавця, або шляхом внесення готівкових коштів через касу підприємства суми оплати на основі даних, зазначених у табелі та наданих рахунків на оплату. Остаточний розрахунок за послуги замовник здійснює впродовж 3-х банківських днів після підписання акту виконаних робіт та отримання від виконавця рахунку та акту виконаних робіт.

Отже, з урахуванням положень п. 2.4. договору, відповідач повинен був оплатити надані позивачем послуги до 30.06.2025 (25.06.2025 + 3 банківські дні) включно.

Разом з тим, доказів сплати відповідачем суми грошових коштів у розмірі 48 000,Ю 00 грн матеріали справи не містять та відповідачем, у порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України, суду таких доказів надано не було.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача суми заборгованості за надані послуги в розмірі 48 000, 00 грн є обґрунтованими.

Крім цього, за порушення виконання грошового зобов?язання позивач просить стягнути з відповідача 4 728, 99 грн пені за загальний період з 01.07.2025 по 24.10.2025 та 4 800, 00 грн штрафу.

За змістом ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов?язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

У відповідності до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов?язання (основного зобов?язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов?язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов?язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов?язання за кожен день прострочення виконання (ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Частиною 2 ст. 549 Цивільного кодексу України встановлено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов?язання.

При цьому, одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов?язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня і штраф є формами неустойки та є окремими і самостійними видами юридичної відповідальності та в межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.05.2018 у справі № 910/6046/16.

Згідно з п. 4.2. договору, за кожен день прострочення внесення оплати за послуги спецтехніки, згідно строків оплати, визначених цим договором або додатками до нього, замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення, за кожен день прострочення. У випадку протермінування оплати більше ніж на 20 календарних днів, виконавець має право додатково стягнути з замовника штраф у розмірі 10% від несвоєчасно оплаченої суми.

Перевіривши розрахунки пені за загальний період з 01.07.2025 по 24.10.2025 у розмірі 4 728, 99 грн та штрафу у розмірі 4 800, 00 грн (48 000, 00 грн (сума боргу) х 10%), суд встановив, що вони є обґрунтованим та арифметично вірними, а тому вимоги про стягнення пені у розмірі 4 728, 99 грн та штрафу у розмірі 4 800, 00 грн за договором про надання послуг підлягають задоволенню.

Відповідач доводів позивача не спростував, контррозрахунок заявлених сум, в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України, суду не надав.

Відповідно до ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до положень ст.2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 Господарського процесуального кодексу України. Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

На підставі викладеного, враховуючи доведення позивачем своїх позовних вимог, а відповідачем не представлення суду більш вірогідних доказів, ніж ті, які надані позивачем, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 48 000, 00 грн основного боргу, 4 728, 99 грн пені та 4 800, 00 грн штрафу.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються відповідача.

Керуючись статтями 129, 233, 237 - 238, 240, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Укрпроммонтаж» (03148, місто Київ, вулиця Петра Курінного, будинок 2-А, офіс 4, ідентифікаційний код 41802758) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-промислова компанія «Техно-Двір» (80383, Львівська область, Львівський район, село Малехів, вулиця Галицька, будинок 1-Е, ідентифікаційний код 35313836) 48 000 (сорок вісім тисяч) грн 00 коп. основного боргу, 4 728 (чотири тисячі сімсот двадцять вісім) грн 99 коп. пені, 4 800 (чотири тисячі вісімсот) грн 00 коп. штрафу та 3 028 (три тисячі двадцять вісім) 00 грн судового збору.

3. Після набрання рішенням суду законної сили видати наказ.

4. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст. 254, 256, 257 ГПК України.

Суддя Я.А.Карабань