номер провадження справи 9/145/25
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.01.2026 Справа № 908/2535/25

м.Запоріжжя

За позовом: Комунального підприємства «ОБЛВОДОКАНАЛ» Запорізької обласної ради,

до відповідача: Комунального підприємства «ДРУЖЕЛЮБІВСЬКИЙ СІЛЬКОМУНГОСП»,

про стягнення суми 2 004 607,14 грн.

Суддя Боєва О.С.

при секретарі судового засідання Непомнящій Н.П.

За участю представників:

від позивача: Скворцова О.О.;

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява Комунального підприємства «ОБЛВОДОКАНАЛ» Запорізької обласної ради про стягнення з відповідача: Комунального підприємства «ДРУЖЕЛЮБІВСЬКИЙ СІЛЬКОМУНГОСП» заборгованості за послуги з водопостачання в розмірі 1803156,66 грн, 3% річних в розмірі 9436,59 грн, інфляційних втрат в розмірі 12029,13 грн та пені в розмірі 11121,83 грн, всього загальної суми 1835744,21 грн.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 20.08.2025 здійснено автоматизований розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/2535/25 та визначено до розгляду судді Боєвій О.С.

Ухвалою суду від 26.08.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/2535/25, присвоєний номер провадження 9/145/25, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 23.09.2025. Ухвалою суду від 16.10.2025 продовжено строк підготовчого провадження у справі № 908/2535/25 на тридцять днів, підготовче засідання відкладено. Ухвалою суду від 18.11.2025 закрито підготовче провадження у справі № 908/2535/25 та призначено справу до розгляду по суті на 04.12.2025. В судовому засіданні 04.12.2025 розпочато розгляд справи по суті та за наслідками проведеного судового засідання оголошено перерву до 09.01.2026.

В судовому засіданні 09.01.2026 справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позивачем під час провадження у справі були подані наступні заяви:

18.09.2025 до суду від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, в якій позивач заявив про стягнення з відповідача заборгованості за послуги з водопостачання в розмірі 2148236,40 грн, 3% річних в розмірі 13 527,24 грн, інфляційних втрат в розмірі 12029,13 грн та пені в розмірі 14402,25 грн, всього 2188195,02 грн.

Зазначена заява позивача про збільшення розміру позовних вимог була прийнята судом до розгляду, що відображено в ухвалі суду від 16.10.2025.

15.10.2025 до суду від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, в якій позивач заявив про стягнення з відповідача заборгованості за послуги з водопостачання в розмірі 2257594,99 грн, 3% річних в розмірі 17451,15 грн, інфляційних втрат в розмірі 12029,13 грн та пені в розмірі 17531,87 грн, всього 2304607,14 грн.

Вказана заява позивача про збільшення розміру позовних вимог була прийнята судом до розгляду, що відображено в ухвалі суду від 18.11.2025.

05.11.2025 до суду від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, в якій позивач заявив про стягнення з відповідача заборгованості за послуги з водопостачання в розмірі 1957594,99 грн, 3% річних в розмірі 17451,15 грн, інфляційних втрат в розмірі 12029,13 грн та пені в розмірі 17531,87 грн, всього 2004607,14 грн.

Заява позивача про зменшення розміру позовних вимог була прийнята судом до розгляду, що відображено в ухвалі суду від 18.11.2025.

03.12.2025 до суду від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій позивач заявив про припинення провадження у справі в частині вимог про стягнення заборгованості за послуги з водопостачання в розмірі 903931,19 грн. та повернення судового збору у зв`язку з частковою оплатою відповідачем суми боргу у листопаді 2025 року (після закриття підготовчого провадження у справі). До заяви додані копії відповідних платіжних інструкцій.

Вказана заява позивача прийнята була прийнята судом до розгляду, що відображено в ухвалі суду від 04.12.2025.

08.01.2026 до суду від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій позивач фактично заявив про зменшення розміру позовних вимог, просив стягнути з відповідача заборгованість за послуги з водопостачання в розмірі 663663,80 грн, 3% річних в розмірі 17451,15 грн, інфляційні втрати в розмірі 12029,13 грн та пеню в розмірі 17531,87 грн, всього 710675,95 грн.

В судовому засіданні 09.01.2026 представник позивача в усній формі зазначив, що подання вказаної заяви (що надійшла до суду 08.01.2026) зумовлене частковою оплатою відповідачем основного боргу, внаслідок чого, станом на 08.01.2026 заборгованість відповідача перед позивачем за послуги з водопостачання становить 663663,80 грн.

Щодо вказаної заяви позивача про уточнення позовних вимог, яка надійшла до суду 08.01.2026 та якою позивач фактично заявив про зменшення розміру позовних вимог, суд зазначає наступне.

За приписами п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання.

Відповідно до ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Вказана вище заява, якою позивач фактично заявив про зменшення розміру позовних вимог, в порушення приписів п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України надійшла до суду на стадії розгляду справи по суті (у другому судовому засіданні з розгляду справи по суті).

На підставі викладеного, заява позивача про уточнення позовних вимог, що надійшла до суду 08.01.2026, та в якій позивач фактично заявив про зменшення розміру позовних вимог, залишена судом без розгляду. При цьому, суд в судовому засіданні 09.01.2026 зазначив, що додані до заяви докази здійснення відповідачем часткових оплат прийняті судом до уваги та будуть враховані під час прийняття рішення у справі.

З урахуванням усіх поданих та прийнятих судом до розгляду заяв позивача, предметом розгляду у даній справі є вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за послуги з водопостачання в розмірі 1957594,99 грн, 3% річних в розмірі 17451,15 грн, інфляційних втрат в розмірі 12029,13 грн та пені в розмірі 17531,87 грн, всього загальної суми 2004607,14 грн (за заявою про зменшення розміру позовних вимог, що надійшла до суду 05.11.2025), з урахуванням наступних заяв позивача з доданими до них доказами про здійснення відповідачем часткових оплат.

Заявлені вимоги підтримані позивачем та обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за Договором № 78В/8 про надання послуг з водопостачання від 29.03.2021 щодо оплати наданих позивачем послуг з водопостачання за період з 01.04.2025 по 30.09.2025, які оплачені відповідачем частково. У зв`язку з порушенням відповідачем грошового зобов`язання позивач також нарахував та заявив до стягнення з відповідача 3% річних, інфляційні втрати та пеню. Також позивач згідно з ч. 10 ст. 238 ГПК України просив зазначити в рішенні про нарахування органом (особою), що здійснюватиме виконання рішення, 3% річних та пені, починаючи з 16.10.2025 (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, яка надійшла до суду 15.10.2025) до моменту виконання судового рішення в частині погашення суми основного боргу.

Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, відзив на позов не подав. Заяви/клопотання з процесуальних питань від відповідача до суду не надходили.

Відповідач/його представник в судові засідання не з`являвся, про причини неявки суду не повідомляв. Про розгляд справи відповідач повідомлений належним чином.

Так, відповідно до ч. 7 ст. 6 ГПК України особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

В частині 5 ст. 176 ГПК України встановлено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Згідно з ч. 11 статті 242 ГПК України, якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами.

Відповідно до ч. 3 ст. 120, п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Днем вручення судового рішення є: день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Ухвали суду у даній справі надсилались відповідачу в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету КП «ДРУЖЕЛЮБІВСЬКИЙ СІЛЬКОМУНГОСП» і були своєчасно доставлені (вручені), що підтверджується відповідними довідками про доставку електронних листів, які містяться в матеріалах справи.

Згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 1, п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про розгляд справи за наявними в ній матеріалами, за відсутністю відповідача.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд

УСТАНОВИВ:

29 березня 2021 року між Комунальним підприємством «ОБЛВОДОКАНАЛ» Запорізької обласної ради (Облводоканал, позивач у справі) та Комунальним підприємством «ДРУЖЕЛЮБІВСЬКИЙ СІЛЬКОМУНГОСП» (Споживач, відповідач у справі) був укладений Договір № 78 В/8 про надання послуг з водопостачання (далі Договір), за умовами якого (п. 1.1 Договору) Облводоканал забезпечує водопостачання через мережі централізованого водопостачання по магістральному водоводу Запоріжжя-Вільнянськ-Новомиколаївка Споживачу на господарсько-питні, побутові та технічні потреби для потреб Споживача та споживачів (населення, бюджетні установи, інші споживачі) Матвіївської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, де Споживача визначено виконавцем послуг з водопостачання:

- с. Дружелюбівка, с. Новософіївка, с. Новоіванівське, с. Українка, с. Гасанівка, с.Матвіївка (у тому числі окремі будинки які підключені до магістрального водоводу по вул. Т.Шевченка, 40, 41; вул. Центральна, 269, 271, 275, 334, 336, 338, 340, 342, 344, 346, вул.Свободи, з 141 по 201); смт Кам`яне, с. Купріянівка, с. Мала Купріянівка, с.Троянди, с.Бекарівка, с. Яковлеве.

Порядок обліку питної води та розрахунків встановлено в розділі 5 Договору.

Відповідно до положень п. 5.1 Договору, розрахунок обсягів питної води Споживача за розрахунковий період (календарний місяць) здійснюється відповідно показань приладів обліку, встановлених у кожної точці приєднання мереж Споживача до системи централізованого водопостачання (магістрального водогону) Облводоканала.

В п. 5.2 Договору, зокрема, визначено, що основним документом на оплату є Акт-рахунок. Акти-рахунки виписуються Споживачу представником Облводоканалу відповідно порядку, визначеному п.5.2 Договору, при наявності особистого посвідчення в останній день кожного місяця у трьох примірниках (один примірник Споживачу, два - Облводоканалу). Відповідальна особа Споживача зобов`язана підписати Акти-рахунки у трьох примірниках та самостійно отримати в Облводоканалі один примірник. До 12 числа, наступного за звітним місяцем, Споживач зобов`язаний перерахувати на розрахунковий рахунок Облводоканалу суму, вказану в Акті-рахунку.

Якщо Споживач відмовляється підписати Акт-рахунок, представником Облводоканалу в Акті-рахунку робиться відповідний запис про таку відмову. Документи пересилаються Споживачу поштою. Оформлений таким чином Акт-рахунок є обов`язковим для сплати у вказані в ньому терміни, а також є підставою для розрахунків водопостачання. Відсутність обґрунтованих заперечень до Акту-рахунку у термін трьох банківських днів з моменту отримання, підтверджує визнання Споживачем обсягу, якості наданих йому послуг, розміру плати за них та прийняття їх в повному обсязі.

В п.п. 3.2.1 пункту 3.2 Договору в т.ч. визначено, що Споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати надані йому послуги з водопостачання.

Згідно з п.п. 2.1, 2.4 Договору, останній діє з моменту підписання до 31 грудня 2021 року. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення терміну його дії, про його припинення не було письмово заявлено однією із сторін.

Доказів припинення Договору матеріали справи не містять.

Позивачем надані в матеріали справи (додані до позову) копії Актів-рахунків по Договору № 78 В/8 за період: квітень, травень, червень, липень 2025 року (арк.с. 22-33), які містять в т.ч. підписи споживача про їх одержання, та послуги за якими частково були оплачені відповідачем, як то слідує із наданого позивачем (доданого до позову) Акту розрахунку заборгованості за період з 01.04.2025 по 31.07.2025 (арк.с. 21), згідно з яким заборгованість КП «ДРУЖЕЛЮБІВСЬКИЙ СІЛЬКОМУНГОСП» за вказаний період, з урахуванням здійснених часткових оплат, складала 1803156,66 грн.

Також до заяв про збільшення розміру позовних вимог позивачем додані копії підписаних сторонами Актів-рахунків по Договору за серпень 2025 на загальну суму 620079,74 грн (арк.с. 63-65) та за вересень 2025 на загальну суму 523663,80 грн (арк.с. 91-93).

Відповідно до Акту розрахунку заборгованості за період з 01.04.2025 по 30.09.2025, який доданий позивачем до заяви про зменшення розміру позовних вимог (арк.с. 112), з урахуванням часткових оплат за послуги за квітень, травень та червень 2025 року, які були здійснені відповідачем, в т.ч., після звернення позивача з позовом до суду у даній справі, загальна сума основного боргу КП «ДРУЖЕЛЮБІВСЬКИЙ СІЛЬКОМУНГОСП» складалась з сум боргу за червень 2025 (залишок заборгованості у розмірі 95000,00 грн), за липень 2025 (718851,45 грн), за серпень 2025 (620079,74 грн) та за вересень 2025 (523663,80 грн) та становила 1957594,99 грн, і була заявлена позивачем до стягнення з урахуванням прийнятої судом до розгляду заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог.

Також, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем грошових зобов`язань, позивачем за відповідні періоди прострочення оплати нараховано та заявлено до стягнення з відповідача суму 12029,13 грн інфляційних втрат (згідно з розрахунком доданим до позовної заяви (арк.с. 11)), суму 17451,15 грн 3% річних та суму 17531,87 грн пені (згідно з розрахунками доданими до заяви про збільшення розміру позовних вимог, яка надійшла до суду 15.10.2025 (арк.с. 89, 96)).

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

З положень ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України слідує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цивільними актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення зобов`язання (правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку), зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст. 626 ЦК України).

Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Спірні правовідносини сторін виникли на підставі Договору № 78 В/8 про надання послуг з водопостачання від 29.03.2021, який за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Статтею 901 ЦК України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено Договором. Зазначені положення можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

З положень ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 14 ЦК України слідує, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як встановлено судом вище, в матеріалах справи містяться копії Актів-рахунків на оплату послуг водопостачання за квітень, травень, червень, липень, серпень та вересень 2025 року за підписом сторін. Загальна вартість наданих послуг за вказаними Актами-рахунками становить 3585579,29 грн.

В пункті п. 5.2 Договору встановлено, що до 12 числа, наступного за звітним місяцем, Споживач зобов`язаний перерахувати на розрахунковий рахунок Облводоканалу суму, вказану в Акті-рахунку.

Матеріали справи свідчать, що відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання, здійснивши з порушенням встановленого договором строку оплату послуг водопостачання за Актами-рахунками за квітень, травень 2025 та частково за червень 2025, всього на загальну суму 1627984,30 грн, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість за червень 2025 (залишок заборгованості за червень 2025 у розмірі 95000,00 грн), за липень 2025 (718851,45 грн), за серпень 2025 (620079,74 грн) та за вересень 2025 (523663,80 грн) у загальному розмірі 1957594,99 грн (згідно з розрахунком позивача станом на 01.11.2025, арк.с. 112), яка була заявлена позивачем до стягнення з відповідача, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог.

У поданих 03.12.2025 та 08.01.2026 заявах, позивач повідомив про здійснені відповідачем ще оплати на загальну суму 1293931,19 грн, що підтверджується копіями відповідних платіжних інструкцій, які додані позивачем до вказаних заяв, та які (часткові оплати) не були позивачем враховані у попередніх заявах (про збільшення та зменшення розміру позовних вимог).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

З огляду на вищевикладене, провадження у справі в частині вимог про стягнення суми 1293931,19 грн заборгованості за послуги з водопостачання підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України за відсутністю предмета спору.

Таким чином, з урахуванням усіх здійснених відповідачем оплат, заборгованість відповідача за надані позивачем послуги з водопостачання у спірний період складає 663 663,80 грн.

Доказів оплати наданих позивачем послуг за спірний період на вказану суму матеріали справи не містять.

На підставі усього вищевикладеного, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума 663 663,80 грн основного боргу.

За порушення відповідачем строків виконання грошового зобов`язання позивачем нараховані та заявлені до стягнення з відповідача в т.ч. сума 17451,15 грн 3% річних та сума 12029,13 грн інфляційних втрат.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до приписів ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Як слідує з матеріалів справи, відповідач свої зобов`язання за Договором у спірний період належним чином не виконував, в т.ч. здійснював часткові оплати із порушенням визначеного договором строку оплати.

Відповідно до наданих позивачем розрахунків, нарахування 3% річних здійснено за загальний період прострочення з 13.05.2025 по 15.10.2025 на суми боргу за квітень, травень, червень, липень, серпень та вересень 2025 (окремо по кожному розрахунковому періоду (місяцю)), з урахуванням часткових оплат, наявних на час здійснення розрахунку (розрахунок - арк.с. 89); інфляційні втрати нараховані за загальний період прострочення: травень - липень 2025 на суми боргу за квітень та травень 2025 (окремо по кожному розрахунковому періоду (місяцю)) (розрахунок - арк.с. 11).

Розрахунок суми 3% річних здійснений позивачем правильно, тому вимоги про стягнення суми 17451,15 грн 3% річних є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат, суд встановив, що за заявлений позивачем період розмір інфляційних втрат фактично є більшими, проте не виходячи за межі заявлених вимог (їх розміру) судом задовольняються позовні вимоги в цій частині у заявленому позивачем розмірі, а саме - в розмірі 12029,13 грн.

Крім того, позивачем заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача суми 17531,87 грн пені, яка нарахована за загальний період прострочення з 13.05.2025 по 15.10.2025 включно за порушення відповідачем строків виконання грошового зобов`язання з оплати послуг окремо по кожному розрахунковому періоду (місяцю), що входять у спірний період (за послуги надані у квітні, травні, червні, липні, серпні та вересні 2025), з урахуванням часткових оплат, наявних на час здійснення розрахунку (розрахунок арк.с. 96).

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В пункті 6.2 Договору сторони визначили, що у разі несвоєчасного здійснення оплати за надані Облводоканалом послуги Споживач зобов`язаний сплатити пеню у розмірі 0,01% від суми боргу за кожен день прострочення оплати відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VІІ від 09.11.2017.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд встановив, що розрахунок здійснено правильно, тому вимоги про стягнення з відповідача суми 17531,87 грн пені підлягають задоволенню у заявленому позивачем розмірі.

У позовній заяві позивачем також заявлено про зазначення відповідно до ч. 10 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України в рішенні про здійснення органом (особою), що буде виконувати рішення, нарахування на суму боргу 3% річних та пені за кожен день прострочення до моменту виконання судового рішення та, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог (арк.с. 84-87), позивач просив зазначити про здійснення відповідного нарахування на суму боргу, починаючи з 16.10.2025 до моменту виконання судового рішення в частині погашення суми основного боргу

Відповідно до ч. 10 ст. 238 ГПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу.

Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 05.06.2024 у справі №910/14524/22 наведені правові висновки щодо застосування положень ч. 10 ст. 238 ГПК України та ч.ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України.

Зокрема, у пунктах 119, 121 вказаної постанови зазначено, що законодавець, формулюючи в абзаці першому частини десятої статті 238 ГПК України (частині десятій статті 265 ЦПК України) правову норму - правило поведінки для суду, використав такий розділовий сполучник, як або, що вживається на означення того, що з ряду перелічуваного можливе тільки одне… Використовуючи сполучник «або» під час формулювання вимог до змісту судового рішення, законодавець у такий спосіб прямо виключив (через імперативну альтернативність нарахування або відсотків, або пені) одночасність стягнення відсотків і пені. У такий спосіб гарантується справедливість відповідальності, що покладатиметься на відповідача за судовим рішенням на майбутнє.

Вказівка у судовому рішенні про стягнення боргу, на який нараховують відсотки або пеню, про їх одночасне нарахування за весь період до виконання відповідного судового рішення є недопустимою, оскільки це прямо суперечить імперативним приписам частини десятої статті 238 ГПК України та частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України (або відсотки, або пеня), принципу верховенства права у частині правової визначеності та унеможливлює гарантування реалізації засади справедливості в будь-який момент під час фактичного виконання судового рішення. Умова в судовому рішенні про нарахування на майбутнє одночасно пені та відсотків без обмеження у часі перетворить такий судовий акт на кабальний, оскільки навіть у разі об`єктивної неможливості боржника виконати це судове рішення припинити нарахування на майбутнє відповідних пені та відсотків буде неможливо. Ураховуючи наведене, Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час ухвалення рішення про стягнення боргу, на який нараховують відсотки або пеню, суд не має права зазначати в рішенні про нарахування одночасно відповідних відсотків та пені до моменту виконання рішення суду (п.п. 125 - 127 Постанови)… До того ж згадані норми процесуального права дають суду певний розсуд у вирішенні питання щодо задоволення або ж відмови в задоволенні відповідного клопотання позивача про продовження нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення, оскільки визначають не обов`язок суду зазначити в рішенні про таке нарахування, а можливість (п. 129 Постанови).

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає за можливе зазначити у рішенні про нарахування органом (особою), що буде здійснювати примусове виконання рішення, 3% річних на суму основного боргу, яка стягується цим рішенням, з 16.10.2025 (наступний день, після дня до якого позивачем нараховано суму 3%) і до моменту виконання рішення суду (до моменту повної оплати основного боргу).

В частині вимог позивача щодо зазначення у рішенні про здійснення органом, що буде здійснювати виконання рішення у справі, нарахування пені на суму боргу за кожен день прострочення до моменту виконання рішення, враховуючи імперативні приписи ч. 10 ст. 238 ГПК України (або відсотки, або пеня), судом відмовляється.

Враховуючи вищенаведені висновки суду про закриття провадження у справі в частині вимог про стягнення суми 1293931,19 грн заборгованості і стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу в розмірі 663663,80 грн, судом задовольняються вимоги позивача в частині зазначення про нарахування 3% річних на суму 663663,80 грн основного боргу з 16.10.2025 і до моменту виконання відповідачем рішення в цій частині з урахуванням приписів ч. 2 ст. 625 ЦК України, за наступною формулою: (СОБ х 3 х КДП) : КДР : 100 = сума відсотків річних, де: СОБ - сума основного боргу, який стягнуто рішенням суду у даній справі, але існуючого на час здійснення розрахунку (сума непогашеної заборгованості); 3 - розмір відсотків річних; КДП - кількість днів прострочення; КДР - кількість днів у році, у якому нараховуються відсотки.

При цьому, суд визнав за необхідне наголосити та роз`яснити органу (особі), що здійснює примусове виконання рішення суду, що в разі часткової сплати відповідачем вищевказаної суми боргу, 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, за визначеною вище формулою.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат на сплату судового збору, суд враховує наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлена в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

З положень п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» слідує, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог бо внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом).

При зверненні до суду з даним позовом, який надійшов в електронній формі через систему «Електронний суд», позивач за платіжною інструкцією № 1789 від 20.08.2025 сплатив судовий збір в розмірі 22028,93 грн. У зв`язку зі збільшенням розміру позовних вимог позивачем було здійснено доплату судового збору на суму 4229,42 грн за платіжною інструкцією № 1972 від 18.09.2025 та на суму 1396,95 грн за платіжною інструкцією № 2119 від 15.10.2025. Всього позивачем оплачено судовий збір у загальному розмірі 27655,30 грн.

З урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, яка була прийнята судом до розгляду, ціна позову склала 2004607,14 грн, тому належний до сплати судовий збір за цією вимогою становить (з урахуванням коефіцієнту 0,8) 24055,29 грн.

Отже переплата судового збору у зв`язку зі зменшенням розміру позовних вимог складає 3600,01 грн (27655,30 грн - 24055,29 грн), яка підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України.

Крім того, враховуючи вищенаведені висновки суду щодо закриття провадження у справі в частині вимог про стягнення суми 1293931,19 грн заборгованості, позивачу також підлягає поверненню з Державного бюджету України сума 15527,18 грн судового збору (пропорційно сумі по якій провадження у справі підлягає закриттю).

На підставі викладеного, позивачу підлягає поверненню з Державного бюджету судовий збір в загальному розмірі 19127,18 грн. Повернення зазначеної суми судового збору буде здійснено ухвалою суду за відповідним клопотанням позивача.

З урахуванням усього вищенаведеного в частині судового збору та зважаючи на приписи ст. 129 ГПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума 8528,11 грн - пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 129, п. 2 ч. 1 ст. 231, ст.ст. 232, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Закрити провадження у справі № 908/2535/25 в частині вимог про стягнення суми 1293931 грн 19 коп. заборгованості за відсутністю предмета спору.

Стягнути з Комунального підприємства «ДРУЖЕЛЮБІВСЬКИЙ СІЛЬКОМУНГОСП», (70053, Запорізька область, Запорізький район, село Дружелюбівка, вул. Олімпійська, буд. 4) на користь Комунального підприємства «ОБЛВОДОКАНАЛ» Запорізької обласної ради, (69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 129-А) суму 663663 (шістсот шістдесят три тисячі шістсот шістдесят три) грн 80 коп. основного боргу, суму 17451 (сімнадцять тисяч чотириста п`ятдесят одну) грн 15 коп. 3 % річних, суму 12029 (дванадцять тисяч двадцять дев`ять) грн 13 коп. інфляційних втрат та суму 17531 (сімнадцять тисяч п`ятсот тридцять одну) грн. 87 коп. пені.

Органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення, здійснювати нарахування 3% річних на суму 663663 грн 80 коп. основного боргу з 16.10.2025 і до моменту виконання судового рішення в цій частині. Розрахунок 3% річних здійснювати за формулою: (СОБ х 3 х КДП) : КДР : 100 = сума відсотків річних, де: СОБ - сума основного боргу, який стягнуто рішенням суду у даній справі № 908/2535/25, існуючого на час здійснення розрахунку; 3 - розмір відсотків річних; КДП - кількість днів прострочення; КДР - кількість днів у році, у якому нараховуються відсотки.

У задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Стягнути з Комунального підприємства «ДРУЖЕЛЮБІВСЬКИЙ СІЛЬКОМУНГОСП», (70053, Запорізька область, Запорізький район, село Дружелюбівка, вул. Олімпійська, буд. 4) на користь Комунального підприємства «ОБЛВОДОКАНАЛ» Запорізької обласної ради, (69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 129-А) суму 8528 (вісім тисяч п`ятсот двадцять вісім) грн 11 коп. витрат зі сплати судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено та підписано 19.01.2026.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складання повного судового рішення у порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.С. Боєва