РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.01.2026Справа № 910/13093/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукаса А.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (площа Івана Франка, буд.5, м. Київ, 01001; ідентифікаційний код 40538421)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київінвестсервіс» (вул. Довженка, буд. 12-А, м. Київ, 03680; ідентифікаційний код 21536408)

про стягнення 147 060, 58 грн

Представники сторін: не викликались

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

1. Стислий виклад позиції Позивача

До Господарського суду міста Києва звернулося Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (далі за текстом - КП «Київтеплоенерго», Позивач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київінвестсервіс» (далі за текстом - ТОВ «Київінвестсервіс», Відповідач) про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії за період з листопада 2021 по червень 2025: 69 495, 28 грн - основного боргу; 50 418, 55 грн - інфляційних втрат; 9 198, 34 грн - 3% річних; 17,28 грн - пені; заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води за період з лютого 2024 по червень 2025: 15 155, 93 грн - основного боргу; 2 134, 83 грн - інфляційних втрат; 516, 60 грн - 3% річних; 123, 77 грн - пені.

В обґрунтування заявлених вимог Позивач зазначає, що Відповідачем не виконано обов`язок з укладання договору про надання послуги з постачання теплової енергії та не сплачено за спожиту теплову енергію, яка постачалась до нежитлового приміщення у спірний період.

Також Відповідачем не виконано зобов`язань за договором від 26.04.2019 № 10101 про надання послуг з централізованого постачання гарячої води до нежитлових приміщень в частині оплати за надані послуг в межах визначеного Позивачем спірного періоду.

Зазначене стало підставою для нарахування Позивачем 3 % річних, інфляційних втрат та пені за прострочення виконання грошового зобов`язання.

2. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.10.2025 позовну заяву КП «Київтеплоенерго» залишено без руху, Позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду інформації щодо офіційної адреси місцезнаходження Відповідача.

30.10.2025 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшла заява Позивача про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Суд вказує, що ухвала суду від 31.10.2025 направлялася на офіційну адресу Відповідача, однак конверт із зазначеною ухвалою повернувся на адресу суду не врученим із зазначенням причин: «за закінченням встановленого терміну зберігання».

Приписами статті 10 України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» закріплено, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Згідно з пунктом 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За приписами частини 8 статті 165 ГПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Пунктом 4 резолютивної частини ухвали Господарського суду міста Києва від 31.10.2025 у справі № 910/13093/25 встановлено Відповідачу п`ятнадцятиденний строк на подання відзиву на позовну заяву, однак станом на дату ухвалення даного рішення суду відзив на позовну заяву не надійшов.

Таким чином, приймаючи до уваги, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до частини 5 статті 252 ГПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам.

З 01.05.2018 постачання теплової енергії та надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води здійснює Позивач.

Відповідно до договору купівлі - продажу нежитлового приміщення від 20.12.2023, ТОВ «Київінвестсервіс» продано на користь Малишевського А.Г. приміщення загальною площею - 305 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно акту приймання-передачі від 28.06.2024 вказане приміщення передано «Київінвестсервіс» на користь Малишевського А.Г.

Відтак, згідно доводів Позивача у період з 21.01.2002 по 20.12.2023 власником нежитлового приміщення від 20.12.2023 за адресою: АДРЕСА_1 був Відповідач.

Докази зворотного матеріали справи не містять.

Позивач стверджує, що на виконання приписів Закону України від 03.12.2020 № 1060 «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово-комунальних послуг» Відповідачем не обрано рішення про вибір моделі договірних відносин та не укладено договір на постачання теплової енергії в силу чого згідно положень статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» між сторонами укладено індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Приєднання до такого публічного договору є фактичне споживання Відповідачем послуг та відсутність дій щодо відмови від отримання таких послуг.

Позивач стверджує, що ним надавалися Відповідачу послуги з постачання теплової енергії за період з листопада 2021 по березень 2025 на суму 69 495, 28 грн, на підтвердження чого до позову додано:

корінець наряду № 2658 від 22.10.2021 про включення опалення, згідно з корінця наряду № 1806 від 29.03.2022 про відключення опалення;

корінець наряду № 1925 від 20.10.2022 про включення опалення, згідно з корінця наряду № 2069 від 08.04.2023 про відключення опалення;

корінець наряду № 470 від 16.10.2023 про включення опалення, згідно з корінця наряду № 440 від 29.03.2024 про відключення опалення;

корінець наряду № 378 від 30.10.2024 про включення опалення, згідно з корінця наряду № 2011 від 24.03.2025 про відключення опалення;

акти надання послуг з постачання теплової енергії та рахунку на оплату таких послуг за період листопад 2021 по березень 2025.

Згідно зазначених корінців нарядів, підключення опалення здійснювалось до житлового будинку ОСББ «Сирець 9» м. Київ, вул. Володимира Сальського, буд. 9/27, а нежитлове приміщення є невід`ємною частиною централізованої системи опалення всього будинку та облік теплоспоживання вказаного приміщення здійснюється пропорційно його опалювальній площі за особовим рахунком № 8262084.

Докази зворотного матеріали справи не містять.

Також Позивачем до позову додано акт перевірки вузла обліку теплової енергії Споживача (№ 7066030 від 07.06.2021) та акти про готовність вузла комерційного обліку до роботи (№ 7066029 від 07.06.2021, № 2523 від 25.11.2022, № 2594 від 26.12.2022, № 3641 від 10.05.2023, № 81 від 01.06.2023, № 325 від 08.07.2024) в межах спірного періоду.

В силу зазначеного, Позивачем надано Відповідачу послуги з постачання теплової енергії на суму 69 495, 28 грн (з урахуванням коригувань Позивача), докази оплати яких матеріали справи не містять у зв`язку з чим Позивачем також нараховано інфляційні втрати, 3 % річних та пеня за прострочення виконання грошового зобов`язання згідно долученого до позову розрахунку.

Крім того, Позивачем заявлено до стягнення заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води за період з лютого 2024 по червень 2025, наданих на суму 15 155, 93 грн.

Судом встановлено, що між Позивачем та Відповідачем укладено договір № 10101 від 26.04.2019 про надання послуг з централізованого постачання гарячої води до нежитлових приміщень та суб`єктам господарювання (далі за текстом - Договір від 26.04.2019), згідно умов якого Позивач зобов`язується надавати Відповідачу послуги з централізованого постачання гарячої води згідно з діючими нормативами, а Відповідач зобов`язується своєчасно та у повному обсязі оплачувати надану послугу за встановленим тарифом у строки і на умовах, що передбаченого Договором.

Оплата послуги за показаннями засобів обліку, встановлених у приміщенні, проводиться лише у разі здійснення обліку в усіх точках розбору гарячої води у приміщенні незалежно від наявності засобів обліку на вводах у будинок (пункт 9 Договору від 26.04.2019).

Споживач, який не має засобів обліку гарячої води оплачує послуги з централізованого постачання гарячої води згідно з нормативами споживання гарячої води, визначеними в залежності від кількості та виду (типу) водорозбірних пристроїв, встановлених у приміщенні та графіку роботи приміщень, що встановлено 8 годин на добу / тиждень, 7 діб на тиждень.

Розрахунковим періодом є календарний місяць. Система оплати послуги щомісячна, а платежі вносяться не пізніше 20 числі місяця, що настає за розрахунковим (пункт 12 Договору від 26.04.2019).

Згідно акту прийняття на комерційний облік лічильника гарячого водопостачання від 15.04.2019 за адресою вул. Володимира Сальського, буд. 9/27, оф. 1 встановлено засіб обліку: Е-Т 1,6, діаметром 15 мм № 00476491.

Позивач стверджує, що Відповідачем споживалися послуги з постачання гарячої води за період лютий - червень 2024 (включно) на суму 15 155, 93 грн, на підтвердження чого стороною Позивача надано акти надання послуг за вказаний період та рахунок на оплату.

Оскільки вказані послуги Відповідачем не сплачено, Позивачем здійснено нарахування 3 % річних, інфляційних втрат та пені за прострочення виконання грошового зобов`язання згідно наданого розрахунку.

Судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів на спростування заявлених вимог.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

Закон України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції від 01.05.2021) регулює відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг.

01.05.2021 набрав законної сили Закон України від 03.12.2020 року № 1060 «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово-комунальних послуг» у зв`язку з чим внесені зміни до організації моделі договірних відносин з виконавцем послуг, а саме запроваджено укладання публічного договору приєднання.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції від 01.05.2021) договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку.

З пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої цієї статті) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором.

Якщо протягом 30 днів після отримання проекту договору (змін до нього) виконавець комунальної послуги, який одержав проект договору (змін до договору) від споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), не повідомив про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього і при цьому не припинив надання комунальної послуги цьому споживачу (або в інший спосіб засвідчив свою волю до надання відповідної комунальної послуги споживачу), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій споживачем (іншою особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), якщо інше не передбачено цим Законом.

Якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом.

Необґрунтована відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає договір в інтересах споживача) від укладання договору є підставою для припинення в односторонньому порядку виконавцем надання відповідної комунальної послуги такому споживачу.

Відмова будь-якої із сторін від укладання запропонованого другою стороною договору не позбавляє її права звернутися з повторною пропозицією про укладання договору в порядку, визначеному цією частиною.

У разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг (частина 5 статті 13 вказаного закону).

30.09.2021 Позивачем на офіційному веб-сайті КП «Київтеплоенерго» (https://kte.kmda.gov.ua) опубліковано текст Договору про надання послуги з постачання теплової енергії за формою, встановленою Правилами, затвердженими постановою КМУ від 21.08.2019 року № 830, з урахуванням змін, внесених постановою КМУ від 08.09.2021 року № 1022.

Відповідно до статті 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як встановлено судом вище, Відповідач був власником нежитлового приміщення з 21.01.2002 по 28.06.2024 (дата підписання акту приймання-передачі нежитлового приміщення за договором купівлі продажу від 20.12.2023 згідно положень пункту 5 останнього).

Відтак, заявлення Позивачем до стягнення заборгованості, яка виникла після липня 2024 є безпідставним.

При цьому судом враховано, що питання права власності нежитлового приміщення загальною площею - 305 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Володимира Сальського, буд. 9/27А за Відповідачем не оскаржується та не спростовується, а відтак є належним чином встановленою обставиною.

Крім того, надані послуги за спірний період споживалися Відповідачем оскільки докази зворотного матеріали справи не містять в силу чого суд дійшов висновку, що між Позивачем та Відповідачем з 31.10.2021 укладено індивідуальний договір на надання послуги з постачання теплової енергії (далі за текстом - Договір), за яким Відповідачем здійснювалися оплати згідно наданого Позивачем розрахунку.

Згідно частини 1 статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Частиною 2 статті 7 вказаного закону закріплено обов`язок індивідуального споживача укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; забезпечувати цілісність обладнання приладів (вузлів) обліку комунальних послуг відповідно до умов договору та не втручатися в їхню роботу; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно з частиною 6 статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до пункту 40 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою КМУ від 03.10.2007 № 1198 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) споживач теплової енергії зобов`язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

Згідно пункту 5 Договору обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», та складається з:

обсягу теплової енергії на опалення приміщення споживача безпосередньо;

частини обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку;

та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення.

Обсяг теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення.

Відповідно до пункту 11 Договору обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 № 315 (далі - Методика розподілу).

Розподіл обсягу теплової енергії, спожитої в будинку, згідно з вимогами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» здійснює виконавець (пункт 22 Договору).

Згідно пункту 23 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 3 жовтня 2007 № 1198 (в редакції чинній на момент виникнення спору) у споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді.

Пунктом 30 Договору закріплено, що споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з:

плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 (Офіційний вісник України, 2019 р., № 71, ст. 2507), - в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 р. № 1022, та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання;

плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті Виконавця http://www.kpts.dp.ua/.

Розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць.

Споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту Послугу (пункт 34 Договору).

В сукупності зазначеного суд дійшов висновку, що вимоги Позивача в частині стягнення заборгованості за послуги теплопостачання є обґрунтованими в межах суми спожитої послуги за період листопад 2021-червень 2024 (включно), що за підрахунками суду становить 69 495, 28 грн з урахуванням проведених Позивачем коригувань та оплат Відповідача.

Суд зазначає, що в тексті позовної заяви Позивачем вказано спірний період з листопада 2021 по червень 2025 однак із наданого розрахунку вбачається, що після червня 2024 нарахування вартості послуг Відповідачу припинено, а заявлена до стягнення сум 69 495, 28 грн відповідає вказаним вище висновкам суду.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є, договори та інші правочини.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами Договору, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором енергопостачання.

Відповідно до статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Пунктом 45 Договору закріплено, що у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0, 01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої суми не може перевищувати 100 % загальної суми боргу.

Враховуючи відсутність доказів сплати Відповідачем послуг у відповідності до положень пункту 34 Договору, суд дійшов висновку, що Відповідачем допущено прострочення виконання грошового зобов`язання в силу чого Позивачем здійснено правомірне нарахування пені, 3 % річних та інфляційних витрат.

Судом перевірено правильність нарахування пені, 3 % річних та інфляційних витрат за прострочення строку оплати послуг теплопостачання та встановлено, що здійснені нарахування є обгрунтованими та арифметично вірними.

Контррозрахунку Відповідачем не надано.

Що стосується вимоги Позивача щодо стягнення заборгованості за послуги з постачання гарячої води суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», комерційний облік комунальних послуг з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання здійснюється вузлами обліку відповідних комунальних послуг, що забезпечують загальний облік їх споживання в будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки. Розподіл обсягів спожитих у будівлі послуг з постачання теплової енергії, гарячої та холодної води між споживачами здійснюється відповідно до законодавства.

Статтею 22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» закріплено, що одиниця виміру обсягу спожитої споживачем гарячої води визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом.

Виконавець послуги з постачання гарячої води повинен забезпечити її постачання безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, температури та величини тиску.

Параметри якості гарячої води повинні відповідати встановленим законодавством вимогам.

Послуга з постачання гарячої води надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання гарячої води, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

Тарифи на комунальну послугу з постачання гарячої води, що виробляється суб`єктом господарювання за допомогою систем автономного теплопостачання, визначаються та встановлюються органом, що регулює діяльність такого суб`єкта господарювання, окремо для кожного багатоквартирного будинку з урахуванням собівартості надання такої послуги, а також рентабельності суб`єкта господарювання, що провадить таку діяльність.

Факт споживання Відповідачем послуг з постачання гарячої води у період лютий 2024-червень 2024 не спростовано, а докази оплати таких послуг Відповідачем в матеріалах справи відсутні в силу чого вимога про стягнення 15 155, 93 грн підлягає задоволенню.

Що стосується здійснених Позивачем нарахувань, суд зазначає, що Позивачем невірно визначено дату початку нарахування пені за прострочення виконання грошового зобов`язання в цій частині, оскільки вказано 01.07.2024, а не 21.07.2024, як це визначено пунктом 12 Договору від 26.04.2019, однак зазначене не вплинуло на здійснені Позивачем нарахування.

Крім того судом встановлено правильність нарахованих Позивачем 3 % річних та інфляційних втрат.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

Підсумовуючи викладене вище, враховуючи встановлені судом обставини на підставі наявних в матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку, що Позивачем доведено належними та допустимими доказами факт надання Відповідачу житлово-комунальних послуг, які останнім не сплачено у повному обсязі в силу чого позов підлягає задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на Відповідача.

Kеруючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, 123, 129, статтями 236-238, статтями 240 та 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» - задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Київінвестсервіс» (вул. Довженка, буд. 12-А, м. Київ, 03680; ідентифікаційний код 21536408) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (площа Івана Франка, буд.5, м. Київ, 01001; ідентифікаційний код 40538421) 69 495 (шістдесят дев`ять тисяч чотириста дев`яносто п`ять) грн 28 коп - основного боргу за постачання теплової енергії, 50 418 (п`ятдесят тисяч чотириста вісімнадцять) грн 55 коп - інфляційні втрати, 9 198 (дев`ять тисяч сто дев`яносто вісім) грн 34 коп - 3% річних, 17 (сімнадцять) грн 28 коп - пені, заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 15 155 (п`ятнадцять тисяч сто п`ятдесят п`ять) грн 93 коп - основного боргу, 2 134 (дві тисячі сто тридцять чотири) грн 83 коп - інфляційних втрат, 516 (п`ятсот шістнадцять) грн 60 коп - 3% річних, 123 (сто двадцять три) грн 77 коп - пені та судовий збір 3 028 грн. (три тисячі двадцять вісім) грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано: 26.01.2026

Суддя Антон ПУКАС