ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2026 Справа № 914/1462/25

Господарський суд Львівської області у складі судді Іванчук С.В., за участю секретаря Федак В. В., розглянувши матеріали справи за позовом: Галицької окружної прокуратури міста Львова в інтересах держави в особі позивача: Львівської міської ради, м. Львів;

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Бетонбуд, м. Львів;

про розірвання договору оренди землі та повернення земельної ділянки.

За участю представників сторін:

від прокуратури: Максимовська Софія Сергіївна;

від позивача: Кривий Володимир Андрійович;

від відповідача: не з`явився.

Відводів складу суду та секретарю судового засідання сторонами не заявлено.

Розгляд справи судом.

На розгляд Господарського суду Львівської області поступив позов Галицької окружної прокуратури міста Львова в інтересах держави в особі позивача Львівської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю Бетонбуд про розірвання договору оренди землі та повернення земельної ділянки.

Ухвалою суду від 19.05.2025р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Процесуальний хід розгляду справи відображено в попередніх ухвалах суду та протоколах судових засідань. Ухвалою суду від 15.12.2025р. призначено справу до розгляду по суті на 20.01.26р.

Через електронний суд від Першого заступника керівника Галицької окружної прокуратури міста Львова надійшли додаткові пояснення у справі вих. № б/н від 01.07.2025р., за вх. № 17604/25 ; 03.07.2025р. ТзОВ "Бетонбуд" подано відзив вх. № 17871/25; 09.07.2025р. від Галицької окружної прокуратури міста Львова надійшла відповідь на відзив вх. № 18402/25.

Представник прокуратури взяв участь в судовому засіданні 20.01.25р , надав суду усні пояснення щодо предмета спору, підтримав позовні вимоги.

Представник позивача взяв участь в судовому засіданні 20.01.26р., надав суду усні пояснення щодо предмета спору, підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача в судове засідання 20.01.2025р. не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду.

Позиції учасників справи.

Позиція прокурора щодо підстав для представництва інтересів держави

Статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що представництво прокуратурою інтересів держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів держави, у випадках, передбачених законом (ч. 1). У відповідності до вимог ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

В даному випадку встановлено порушення інтересів держави, яке полягає в користуванні відповідачем земельною ділянкою комунальної власності із цільовим призначенням для будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій без здійснення плати за неї у обсязі та в строки, які передбачені умовами укладеного договору, внаслідок чого до місцевого бюджету не надходять значні кошти. Так, відповідно до вимог ст. ст. 13, 14 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України є об`єктами права власності Українського народу, а земля перебуває під особливою охороною держави. Відповідно до ч. 3 ст. 142 Конституції України держава бере участь у формуванні доходів бюджетів місцевого самоврядування, фінансово підтримує місцеве самоврядування. Згідно з ст. 5 Бюджетного кодексу України, бюджетна система України складається з державного бюджету та місцевих бюджетів. Місцевими бюджетами є бюджет Автономної Республіки Крим, обласні, районні бюджети та бюджети місцевого самоврядування. Бюджетами місцевого самоврядування є бюджети територіальних громад сіл, їх об`єднань, селищ, міст (у тому числі районів у містах), бюджети об`єднаних територіальних громад. За змістом ст. 14.1.147, ст. 265.1.3, ст. 10.1.1 Податкового кодексу України плата за землю є місцевим податком. Пунктом 4 ч. 1 ст. 69 Бюджетного кодексу України визначено, що до доходів загального фонду бюджетів міст районного значення, сільських, селищних бюджетів належить податок на майно, що зараховується до бюджетів місцевого самоврядування. Згідно Класифікації доходів бюджету, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 14.01.2011 № 14, орендна плата за землю з юридичних осіб (код доходів бюджетної класифікації 18010600) є складовою податку на майно.

Земельна ділянка, надана у користування відповідачу за оскаржуваним договором розташована у м. Львові. З огляду на вищевикладене, вимоги чинного законодавства та п. 9 Договору, саме місцевий бюджет м. Львова є отримувачем коштів за її використання . Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, сформованою за наслідками розгляду справи № 6-824цс16 (постанова від 11.05.2016) дотримання належного економічного регулювання земельних правовідносин, забезпечення надходжень платежів з орендної плати до місцевих бюджетів у законодавчо визначених межах шляхом їх вірного правового врегулювання безпосередньо належить до інтересів держави. Таким чином, ненадходження коштів зі сплати орендної плати, надходження їх несвоєчасно та не в повному розмірі призводить до спричинення шкоди державним інтересам та підриву основ фінансово-економічної діяльності держави та економічної безпеки держави в цілому.

Виходячи із наведених норм законодавства, «державним» (суспільним, публічним) інтересом для звернення прокурора до суду із даним позовом є задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно важливого та соціально значущого питання припинення істотного порушення орендарем договору, шляхом його розірвання, оскільки орендодавець позбавляється того, на що розраховував при укладенні договору, зокрема, своєчасного та в повному обсязі надходження платежів з орендної плати за землю до місцевого бюджету. З урахуванням наведеного, систематична несплата відповідачем орендної плати за землю, а також її сплата несвоєчасно та не в повному розмірі, порушує право даної територіальної громади на володіння, ефективне користування і розпорядження на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй; ослаблює економічні інтереси органу місцевого самоврядування з огляду на наповненість місцевого бюджету через ненадходження коштів.

Органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, відповідно до ст. ст. 6, 7, 13 та 143 Конституції України, може виступати орган державної влади чи місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Зі змісту листів Львівської міської ради №2403-вих-34376 від 26.04.2021 та №2403 вих-42426 від 19.05.2021 установлено, що міською радою не вживались заходи, спрямовані на захист інтересів держави в особі територіальної громади. Незважаючи на те, що ст. 18-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що орган місцевого самоврядування може бути позивачем і відповідачем, зокрема звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування, питання припинення правовідносин засобами цивільно-правового реагування, радою не вирішувалось. Вказані обставини є достатнім аргументом для підтвердження бездіяльності позивача та обґрунтованою підставою для застосування представницьких повноважень прокурором з метою захисту порушених інтересів держави.

Таким чином, Львівська міська рада з березня 2022 року позов, як ефективний спосіб захисту порушених прав, з приводу розірвання договору не заявила, що свідчить про неналежне здійснення своїх повноважень протягом розумного строку, як про це зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18.

Будучи обізнаною про порушення умов договору відповідачем, у тому числі поінформованою листами Галицької окружної прокуратури міста Львова №№ 14.50/97-9009вих-24 від 17.09.2024, 14.50/97-298вих-25 від 10.01.2025, згідно з якими фактично надано позивачу можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави (зокрема, шляхом вчинення дій до виправлення ситуації, а саме подання позову), маючи самоврядні повноваження до припинення порушень вимог земельного законодавства, позивачем не вжито заходів реагування, щодо припинення речового права на земельну ділянку у судовому порядку.

Таким чином, даний позов заявлено керівником Галицької окружної прокуратури міста Львова в інтересах держави в особі Львівської міської ради, оскільки порушуються інтереси територіальної громади, про які зазначено в позовній заяві.

Позиція по суті спору.

07.09.2020 ухвалою Львівської міської ради № 6691 «Про затвердження ТзОВ «Бетонбуд» проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надання земельних ділянок на вул. Т. Шевченка, 327» затверджено ТзОВ «Бетонбуд» () проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надано земельні ділянки на вул. Т. Шевченка, 327 в оренду терміном на 10 років для розміщення та експлуатації будівель та споруд підприємств переробної та іншої промисловості (код КВЦПЗ 11.02 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості) за рахунок земель, що не надані у власність або користування, з подальшим їх переведенням до земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення:- площею 1,0202 га, у тому числі площею 0,0238 га у межах червоних ліній з обмеженнями без права капітального будівництва та посадки багаторічних насаджень, (кадастровий номер :12:005:0019) (п. 1.1 Ухвали).- площею 0,0861 га (кадастровий номер :12:005:0020) (п. 1.2 Ухвали).

На виконання вказаної ухвали 01.10.2020 між Львівською міською радою та ТзОВ «Бетонбуд» укладено договір оренди земельної ділянки кадастровий номер :12:005:0020 площею 0,0861 га для розміщення та експлуатації будівель та споруд підприємств переробної та іншої промисловості (код КВЦПЗ 11.02 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості). Відповідно до п. 2 Договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,0861 га, у тому числі: під будівлями та спорудами - 0,0861 га. На земельній ділянці розміщені об`єкти нерухомого майна: частина відкритого складу металу із під`їзною колією (п. 3 Договору). Відповідно до п.8 Договору, його укладено на 10 років. Згідно з п. 9 Договору орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 20 592,45 грн в рік, що становить 3 відсотки від нормативної грошової оцінки до 30 го числа місяця наступного за звітним.

Заявник зазначає, що в порушення п. 9 Договору орендарем вчасно орендна плата за користування земельною ділянкою не сплачується, з березня по червень 2023 року взагалі не вносилася, що свідчить про систематичну несплату. У лютому 2025 року боржником частково здійснено сплату боргу за договорами оренди землі.

Вказане свідчить про порушення орендарем зобов`язань, передбачених договорами, Цивільним кодексом України та Законом України «Про оренду землі», що є підставою для розірвання Договору та повернення земельних ділянок.

Позиція відповідача

Відповідач подав відзив, в якому просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Відповідач зазначає, що Львівська міська рада є органом місцевого самоврядування у структурі якого є юридичний департамент, який відповідає за забезпечення законності в діяльності міської ради та представляє її інтереси в судових процесах та зверталась в Господарський суд Львівської області щодо видачі судових наказів: у справі №914/1949/23 про стягнення з ТОВ «Бетонбуд» боргу у розмірі 109 109, 62 грн. від 28.03.2023 року; у справі №914/2797/24 про стягнення з ТОВ «Бетонбуд» боргу у розмірі 272 559, 54 грн. від 18.11.2024 року; у справі №914/1232/25 про стягнення з ТОВ «Бетонбуд» боргу у розмірі 241 964. 93 грн. від 18.04.2025 року.

Наведене вище свідчить про те, що ЛМР має повноваження для захисту та захищала свої інтереси, а саме зверталась до суду для стягнення заборгованості по орендній платі.

Згідно з п. 39 договору: Розірвання договору в односторонньому порядку не допускається.

У Договорі від 01.10.2020 року нема передбаченого переліку та наслідків форс-мажорних обставин, однак відповідно до ст. 617 ЦК України, підставою звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання визначає випадок або непереборну силу.

Положення ст. 652 ЦК України можуть бути застосовані у випадку відсутності існування форс-мажору, але тоді позивач має довести наявність всіх чотирьох умов, необхідних для внесення змін до договору за рішенням суду: в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Договір був укладений 1 жовтня 2020 р. 24 лютого 2022 року в Україні був введений воєнний стан, який супроводжується довготривалими тривогами та загальною мобілізацією працівників, що суттєво погіршило умови ведення господарської діяльності, що в свою чергу вплинуло на своєчасність виконання зобов`язань щодо орендних платежів. Окрім того у 05.05.2022 році ухвалою Личаківського районного суду м. Львова у справі № 463/2606/22 на все без виключення майно відповідача було накладено арешт, що практично унеможливило ведення підприємницької діяльності.

Відповідач стверджує, що незважаючи на складну фінансову ситуацію, відповідач частково виконує свої зобов`язання сплата орендної плати триває, відповідач не ухиляється від відповідальності, визнає наявний борг (що підтверджено судовими наказами), не припиняє контактів з орендодавцем та здійснює оплату в межах можливого та обставин, які перешкоджають здійснювати обов`язок зі сплати вчасно. Отже, наявні об`єктивні обставини, що свідчать про відсутність умисного ухилення від зобов`язань та про добросовісність дій відповідача.

Враховуючи вищенаведені обставини, відповідач просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Обставини, встановлені судом.

07.09.2020 ухвалою Львівської міської ради № 6691 «Про затвердження ТзОВ «Бетонбуд» проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надання земельних ділянок на вул. Т. Шевченка, 327» затверджено ТзОВ «Бетонбуд» () проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надано земельні ділянки на вул. Т. Шевченка, 327 в оренду терміном на 10 років для розміщення та експлуатації будівель та споруд підприємств переробної та іншої промисловості (код КВЦПЗ 11.02 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості) за рахунок земель, що не надані у власність або користування, з подальшим їх переведенням до земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення:

- площею 1,0202 га, у тому числі площею 0,0238 га у межах червоних ліній з обмеженнями без права капітального будівництва та посадки багаторічних насаджень, (кадастровий номер :12:005:0019) (п. 1.1 Ухвали).

- площею 0,0861 га (кадастровий номер :12:005:0020) (п. 1.2Ухвали).

Зобов`язано ТзОВ «Бетонбуд» у тримісячний термін укласти з Львівською міською Радою договори оренди землі та зареєструвати їх відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. (п.2 Ухвали).

На виконання вказаної ухвали 01.10.2020 Львівською міською радою (орендодавець) та ТзОВ «Бетонбуд» (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки кадастровий номер :12:005:0020 площею 0,0861 га для розміщення та експлуатації будівель та споруд підприємств переробної та іншої промисловості (код КВЦПЗ 11.02 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості).

Відповідно до п. 2 Договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,0861 га, у тому числі: під будівлями та спорудами - 0,0861 га. На земельній ділянці розміщені об`єкти нерухомого майна: частина відкритого складу металу із під`їзною колією (п. 3 Договору).

Згідно із п.5 договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :12:005:0020 на час укладення договору становила 686 415,03 грн.

Пунктом 8 Договору, визначено, що договір укладено на 10 років. без права поновлення відповідно до ст.1261 Земельного кодексу України. Після закінчення строку договору орендар має переважне право на укладання договору оренди землі на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше як за 30 днів до закінчення строку дії цього договору письмово повідомити орендодавця про свій намір.

Згідно з п. 9 Договору орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 20 592,45 грн в рік, що становить 3 відсотки від нормативної грошової оцінки земельної ділянки та вноситься на розрахунковий рахунок №UА0013007, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, Отримувач - УК у Шевченківському р-ні м/Львова /Шевченківський//18010600, ЄДРПОУ - 38007662; код класифікації доходів бюджету 18010600 для юридичних осіб до 30-го числа місяця наступного за звітним.

За умовами п.п.10,11,15 договору обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням (без урахування)- індексації. Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності здійснюється з урахуванням їх цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, за затвердженими Кабінетом Міністрів України формами, що заповнюються під час укладання або зміни умов договору оренди чи продовження його дії. Орендна плата вноситься у такі строки: за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця. Земельна ділянка передається в оренду для розміщення та експлуатації будівель та споруд підприємств переробної та іншої промисловості.

Відповідно до п.п.21,36-39 договору після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду. Зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв`язується у судовому порядку. Дія договору припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; ліквідації юридичної особи-орендаря. Договір припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку допускається / не допускається .

У разі розірвання договору оренди землі з ініціативи орендаря орендодавець має право на отримання орендної плати на землях сільськогосподарського призначення за шість місяців, а на землях несільськогосподарського призначення - за рік, якщо протягом зазначеного періоду не надійшло пропозицій від інших осіб на укладення договору оренди цієї ж земельної ділянки на тих самих умовах, за винятком випадків, коли розірвання договору було обумовлено невиконанням або неналежним виконанням орендодавцем договірних зобов`язань. У разі розірвання договору оренди землі за погодженням сторін кожна сторона має право вимагати в іншої сторони відшкодування понесених збитків відповідно до закону.

Договір зареєстрований у Львівській міській раді 01.10.2020 за № Ш-4265 про що у книзі записів реєстрації договорів оренди землі 24-4 вчинено запис.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором 12.10.2021 зареєстровано право оренди земельної ділянки комунальної власності (номер запису про інше речове право: 38662947) за ТзОВ «Бетонбуд» зі строком дії договору до 01.10.2030.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за ТзОВ «Бетонбуд» зареєстровано право власності на нежитлові будівлі площею 4738,6 кв. м відкритого складу металу з під`їзною колією та естакадою з бетонною площадкою, 93 кв. м нежитлової будівлі, що знаходяться за адресою: вул. Шевченка, 327 у м. Львові. Разом з тим, вказане майно арештоване на підставі акту опису майна, на яке поширюється право податкової застави № 1044/6/13-01-13-02 від 10.10.2023, виданого Головним управлінням ДПС у Львівській області.

Позивач стверджує, що в порушення умов договору орендарем вчасно орендна плата за користування земельною ділянкою не сплачується, та в період з січня 2022 по липень2024р. оплата здійснювалася частково, а з серпня 2024року по лютий 2025р відповідач плати взагалі не вносив.

Як вбачається із долучених даних про оплату орендної плати за землю за період з 01.01.22р.- 01.11.24р за договором оренди № 4265 від 01.10.20р нараховано орендної плати 48246,39грн. В періоди з березня 2023 по червень 2023р, з серпня 2023р по грудень 2023 р. , у лютому, квітні, червні, серпні-жовтні 2024р., в січні, березні 2025р., оплата орендних платежів за договорами оренди взагалі не здійснювалася.

Відповідно до інформації ГУ ДПС у Львівській області №190-25 від 08.01.25р. за ТзОВ «Бетонбуд»() станом на 01.10.24р. податкова заборгованість по орендній платі за землю з юридичних осіб складає 833,6 тис. грн. Дана сума охоплена позовною роботою, а саме Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 17.10.23р. №380/19151/23 прийнято рішення про стягнення коштів з рахунків у банках в рахунок погашення податкового боргу на суму 727,3 тис. грн. Поступило в погашення податкового боргу по орендній платі станом на 28.10.24р.-390тис.грн.

Прокурор у позовній заяві зазначає, що ТзОВ «Бетонбуд» допускається систематична заборгованість з орендної плати за землю за договорами оренди землі від 25.10.2016 №Ш-3888, від 01.10.2020 № Ш-4264, від 01.10.2020 № Ш4265 та становить 1 116 074,51 грн. Львівська міська рада на запит окружної прокуратури повідомила листом №2201 вих-49932 від 04.04.2025, що орендарем не виконуються умови п. 9 щодо повноти та своєчасності сплати орендної плати за Договорами оренди землі № 388 від 25.10.2016, № Ш-4264 та № Ш-4265 від 01.10.2020 загальна сума заборгованості з орендної плати перед місцевим бюджетом станом на 31.03.25р. становить 1 239 633,18 грн.

Оцінка суду.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За умовами ст.525 ЦК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору тощо. Згідно із ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Правовідносини між сторонами виникли на підставі укладеного договору оренди землі Ш-4265 від 01.10.20р.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Положеннями статей 24, 25 Закону України "Про оренду землі" визначено права та обов`язки орендодавця і орендаря, а саме: орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, своєчасного внесення орендної плати. Орендар, у свою чергу, має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі та зобов`язаний приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, але не раніше державної реєстрації відповідного права оренди.

Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Частиною 1 ст. Закону України "Про оренду землі" передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Стаття 141 ЗК України передбачає таку підставу припинення права користування земельною ділянкою, як систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Разом з тим, згідно з ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.11.2024 у справі № 918/391/23 деталізувала та диференціювала питання систематичної несплати орендної плати як підстави припинення договору оренди землі шляхом його розірвання. Так, у наведеній постанові Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, викладеного в її ж постанові від 27.11.2018 у справі № 912/1385/17, шляхом його конкретизації та вказала, що:

- п. "д" ч. 1 ст. 141 ЗК України як спеціальна норма права передбачає самостійну і достатню підставу для розірвання договору оренди землі у разі систематичної повної несплати орендної плати. У цьому випадку немає потреби оцінювати істотність порушення та застосовувати загальне правило, передбачене в ч. 2 ст. 651 ЦК України, оскільки законодавство передбачає додаткову (до загальних) підставу розірвання договору оренди землі;

- якщо орендар допустив часткову несплату (недоплату) орендної плати, то застосуванню підлягає загальне правило ч. 2 ст. 651 ЦК України, а не припис п. "д" ч. 1 ст. 141 ЗК України. Якщо суд дійде висновку, що орендар істотно порушив умови договору та внаслідок часткової недоплати орендної плати орендодавець значною мірою був позбавлений того, на що розраховував, укладаючи такий договір, то такий договір має бути розірваний саме на підставі ч. 2 ст. 651 ЦК України.

До того ж у наведеній постанові Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що поняття "несплата", вжите у п. "д" ч. 1 ст. 141 ЗК України, потрібно розуміти саме як повна несплата орендної плати, у строки, визначені договором, що відповідатиме дотриманню принципу збереження договору та забезпечення справедливого балансу інтересів сторін договору оренди землі.

Окрім того, наголосила, що факт, що на момент розгляду справи орендар погасив заборгованість за орендною платою, не впливає на право орендодавця вимагати розірвання договору як на підставі ч. 2 ст. 651 ЦК України (у разі часткової несплати (недоплати) орендної плати та істотності такого порушення), так і на підставі п. "д" ч. 1 ст. 141 ЗК України (у разі систематичної (два та більше випадки) повної несплати орендної плати).

У контексті ч. 2 ст. 651 ЦК України систематична несплата може підтверджувати ненадійність контрагента і те, що кредитор не може бути впевнений у належному виконанні договору в майбутньому, і такий висновок не спростовується подальшим погашенням заборгованості. У п. "д" ч. 1 ст. 141 ЗК України йдеться про факт систематичної повної несплати, і такий факт уже завершився в минулому, тому підстава для пред`явлення позову (і для його задоволення) продовжує існувати.

У цій справі, звертаючись до суду із позовом прокурор підставою для розірвання договору оренди від 01.10.2020 зазначав саме факт систематичної несплати орендарем (відповідачем) орендної плати, зокрема протягом п`яти місяців підряд.

При цьому, як вбачається із матеріалів справи , що за ТзОВ «Бетонбуд»() станом на 01.10.24р. податкова заборгованість по орендній платі за землю з юридичних осіб складає 833,6 тис. грн., що підтверджується листом ГУ ДПС у Львівській області №190-25 від 08.01.25р.

Наведене свідчить про те, що у відповідача обліковувалася заборгованість зокрема за спірним договором оренди. Ці обставини щодо розміру заборгованості за орендною платою та періодів її виникнення ТзОВ «Бетонбуд» не спростовувало, а навпаки - вчиняло дії, які підтверджують визнання цих обставин, як-от сплата орендної плати за користування земельною ділянкою.

Підставою розірвання договору оренди землі згідно з п. "д" ч. 1 ст. 141 ЗК України є систематична, тобто неодноразова (два та більше випадки) повна несплата орендної плати у строки, визначені договором. Ця спеціальна норма у такому випадку є самостійною й достатньою, і звертатися до більш загального правила ч. 2 ст. 651 ЦК України - з метою оцінки істотності порушення договору його стороною - немає потреби.

Зі змісту Довідки-розрахунку за період з 01.01.22р. по 01.11.24р. вбачається, що відповідач взагалі не вносив орендних платежів за Договором за період березень-червень, серпень-грудень 2023 року, а також за серпень-грудень 2024 року, тобто відповідач допустив систематичну несплату орендних платежів за Договором, що є самостійною і достатньою підставою для розірвання Договору на підставі пункту д частини 1 статті 141 ЗК України.

Суд не бере до уваги доводи відповідача про те, що він є добросовісним орендарем, не ухиляється від сплати орендної плати та здійснює її сплату в межах можливого та обставин, які перешкоджають здійснювати обов`язок із сплати орендної плати, з огляду на таке.

У контексті частини 2 статті 651 ЦК України систематична несплата може підтверджувати ненадійність контрагента і те, що кредитор не може бути впевнений у належному виконанні договору в майбутньому, і такий висновок не спростовується подальшим погашенням заборгованості. У пункті д частини 1 статті 141 ЗК України йдеться про факт систематичної повної несплати, і такий факт уже завершився в минулому, тому підстава для пред`явлення позову (і для його задоволення) продовжує існувати.

При цьому, з урахуванням викладених висновків Великої Палати Верховного Суду у справі № 918/391/23, погашення на момент розгляду справи заборгованості за орендною платою, не впливає на право вимагати розірвання договору, в тому числі на підставі п. "д" ч. 1 ст. 141 ЗК України. Сам лише факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи сплачена заборгованість після звернення позивача з позовом про розірвання договору.

Задоволення позову приведе до забезпечення інтересів держави та територіальної громади, оскільки орендар, який тривалий час не сплачував орендну плату як повністю, так і частково, є недисциплінованим контрагентом, а тому збереження договірних відносин з таким орендарем не відповідатиме інтересам територіальної громади як власника земельної ділянки, які визначаються доцільністю та ефективністю використання майна, а також не сприятиме досягненню максимального економічного ефекту задля соціально-економічного розвитку територіальної громади. В той же час, продовження договірних відносин з орендарем, який систематично не виконує договірні умови щодо сплати орендної плати, є недоцільним і фактично є неефективним використанням наявних у громаді ресурсів як орендодавця, оскільки має місце недонадходження коштів до бюджету відповідного органу місцевого самоврядування.

Разом з тим, підставою позову прокурора, поданого в інтересах держави в особі ради, було те, що орендар протягом тривалого часу належно та добросовісно не виконував свої обов`язки, визначені договором оренди, хоча, укладаючи договір оренди землі, відповідач зобов`язувався сплачувати орендну плату в установленому розмірі та у строк, передбачений умовами договору, а також був обізнаний з негативними для нього наслідками в разі порушення ним зобов`язань.

Розірвання договору та повернення у власність територіальної громади земельної ділянки у випадку встановлення протиправної поведінки самого орендаря здійснюється на підставі закону та укладеного з ним договору, переслідує легітимну мету контролю за використанням майна відповідно до суспільних інтересів у тому, щоб така передача в оренду землі сприяла досягненню максимального економічного ефекту від оренди об`єктів комунальної власності, оскільки ненадходження до бюджету плати за оренду землі створює перешкоди для утворення та використання фінансових ресурсів, потрібних для забезпечення функцій та повноважень органів місцевого самоврядування. Також задоволення позовних вимог не порушуватиме принцип пропорційності втручання у право на мирне володіння майном, оскільки таке втручання є прогнозованим наслідком недобросовісних дій самого орендаря, який свідомо допустив систематичне неналежне виконання договірних зобов`язань у повному обсязі.

Посилання відповідача на те, що порушення відповідачем договірного зобов`язання зумовлено форс-мажорними обставинами, зокрема введенням на усій території України воєнного стану, накладенням на усе майно відповідача арешту згідно із ухвалою Личаківського районного суду м. Львова у справі №463/2606/22, відхиляються судом, позаяк, враховуючи обставини даної справи та надані сторонами докази, вказані обставини не охоплюються змістом поняття форс-мажорні обставини. Так, факт введення воєнного стану носить загальний характер. Відповідачем не доведено належними й допустимими доказами факту безпосереднього впливу вказаної обставини на можливість виконання ним грошового зобов`язання за Договором. Щодо накладення арешту на майно усе майно відповідача, то вказане зумовлено діяльністю самого відповідача, а не незалежними від нього обставинами.

Таким чином, суд доходить висновку про те, що позовна вимога прокурора про розірвання Договору є законною, обґрунтованою та підлягає задоволенню у повному обсязі.

При цьому суд враховує, що на орендованій земельній ділянці знаходиться нерухоме майно, яке зареєстроване за відповідачем на праві власності. Проте, згідно з висновками Верховного Суду, які викладено у постановах від 14.01.2025 у справі №909/618/22, від 20.11.2024 у справі №918/391/23, від 03.08.2022 у справі №914/374/21, від 01.02.2023 у справі №904/2600/18, від 20.12.2022 у справі №914/1688/21, що ухвалені у подібних правовідносинах щодо розірвання договорів оренди землі, на якій розташоване нерухоме майно орендаря, ця обставина не була визнана судом касаційної інстанції перешкодою для припинення орендних правовідносин з недобросовісним орендарем та повернення земельних ділянок.

Наведений прокурором підхід також узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 31.08.2021 у справі №903/1030/19, щодо прав власника нерухомого майна на земельну ділянку безпосередньо під об`єктом нерухомості у разі відсутності підстав для поновлення договору оренди землі.

Відповідно до статті 34 Закону №161-XIV у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. У разі невиконання орендарем обов`язку щодо умов повернення орендодавцеві земельної ділянки орендар зобов`язаний відшкодувати орендодавцю завдані збитки.

У постанові від 20.11.2024 у справі № 918/391/23 Велика Палата Верховного Суду зокрема зазначила про те, що вимога про повернення земельних ділянок є похідною від вимоги про розірвання договорів оренди. Відтак, за наявності правових підстав для розірвання договорів оренди неодмінним є обов`язок орендаря повернути земельну ділянку, що була у його користуванні.

Ураховуючи встановлені обставини щодо наявності підстав для розірвання договору оренди землі та перебування спірної земельної ділянки у фактичному користуванні орендаря, ефективним та правомірним способом захисту порушеного права територіальної громади буде повернення їй спірної ділянки у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому відповідач отримав їх в оренду. Як і розірвання договорів оренди землі, таке повернення прямо передбачене законом, переслідує легітимну мету і є пропорційним цій меті.

З огляду на наведене, враховуючи установлені в цій справі обставини щодо систематичної несплати відповідачем орендної плати за земельну ділянку, що є підставою для розірвання договору оренди, підставними є вимоги в частині повернення земельної ділянки кадастровий номер :12:005:0020 площею 0,0861 га, яка є предметом договору у комунальну власність органу місцевого самоврядування, тому підлягають задоволенню.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у пункті 70 рішення від 18.01.2001 у справі «Чепмен проти Сполученого Королівства» (Chapman v. the United Kingdom) наголосив на тому, що в інтересах правової визначеності, передбачуваності та рівності перед законом він не повинен відступати від попередніх рішень за відсутності належної для цього підстави. Причинами для відступу можуть бути вади попереднього рішення чи групи рішень (їх неефективність, неясність, неузгодженість, необґрунтованість, незбалансованість, помилковість); зміни суспільного контексту.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Згідно із ст.78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, подані докази в їх сукупності, надані пояснення, суд дійшов висновку, що обставини які підлягають доказуванню, доведені, позовні вимоги є обґрунтовані та підтверджені належними доказами, тому підлягають задоволенню.

Судові витрати

У відповідності до частини 1 статті 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із пунктом 2 частини 1 статті 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, у разі задоволення позову на відповідача.

За подання позовної заяви Львівською обласною прокуратурою сплачено судовий збір у розмірі 4`844,80 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №1093 від 01.05.2025 та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України

Таким чином, зважаючи на повне задоволення позовних вимог, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь Львівської обласної прокуратури у розмірі 4`844,80 грн.

Керуючись статтями 2, 4, 42, 46, 73, 74, 76-80, 123, 124, 126, 129, 222, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задоволити .

Розірвати договір оренди землі від 01.10.2020 № Ш-4265 укладений ТзОВ «Бетонбуд» (м 79040 м.Львів, вул.Городоцька,242 ) та Львівською міською радою (79008 м.Львів, пл. Ринок,1 ) земельної ділянки загальною площею 0,0861га з кадастровим номером :12:005:0020 )

Зобов`язати ТзОВ «Бетонбуд» (м 79040 м.Львів, вул.Городоцька,242 ) повернути Львівській територіальній громаді земельну ділянку загальною площею 0,0861га кадастровий номер :12:005:0020.

Стягнути з ТзОВ «Бетонбуд» (м 79040 м.Львів, вул.Городоцька,242 ) на користь Львівської обласної прокуратури судовий збір в розмірі 4844,80грн.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили у строки передбачені ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки передбачені ст. ст. 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено 21.01.26р.

Суддя Іванчук С.В.