УХВАЛА

20 січня 2026 року

м. Київ

cправа № 910/2982/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Рогач Л. І. - головуючої, Краснова Є. В., Мачульського Г. М.,

перевіривши матеріали касаційної скарги Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Батьківщина"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2025

у справі за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Батьківщина"

до 1) Фонду державного майна України, 2) Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - Державне підприємство "Рихальське",

про визнання незаконними та скасування наказів в частині включення до переліку об`єктів приватизації,

ВСТАНОВИВ:

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Батьківщина" (далі - позивач, скаржник, СТОВ "Батьківщина") звернулось до суду з позовом до Фонду Державного майна України (далі - ФДМУ) та Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Рівненській та Житомирській областях (далі - Відділення ФДМУ) про визнання незаконними та скасування наказів, в частині включення до переліку об`єктів приватизації.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що СТОВ "Батьківщина" у матеріально-правовому розумінні є кредитором Державного підприємства "Рихальське" (далі - ДП "Рихальське"), оскільки його кредиторські вимоги не пов`язані з наявністю чи відсутністю провадження у справі про банкрутство, а витікають з договірних зобов`язань. Позивач вважає, що оскільки ДП "Рихальське" володіє на праві постійного користування в складі єдиного майнового комплексу земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності, наказ ФДМУ від 10.02.2025 № 209 "Про внесення змін до наказу Фонду державного майна України від 04.01.2022 № 1 "Про затвердження переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації" (зі змінами), та наказ Відділення ФДМУ від 20.02.2025 № 57, якими до переліку об`єктів приватизації включено єдиний майновий комплекс ДП "Рихальське", повинні бути визнані незаконними та скасовані, як такі, що суперечать вимогам частини сьомої статті 130 Земельного кодексу України (далі - ЗК України).

Господарський суд міста Києва рішенням від 24.06.2025 позов задовольнив; визнав незаконним та скасував наказ ФДМУ від 10.02.2025 № 209 "Про внесення змін до наказу Фонду державного майна України від 04.01.2022 №1 "Про затвердження переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації" (зі змінами), в частині включення до переліку об`єктів приватизації, що підлягають приватизації, єдиного майнового комплексу ДП "Рихальське"; визнав незаконним та скасував наказ Відділення ФДМУ від 20.02.2025 № 57 "Про прийняття рішення про приватизацію єдиного майнового комплексу державного підприємства "Рихальське", в частині включення до переліку об`єктів приватизації, що підлягають приватизації, єдиного майнового комплексу ДП "Рихальське".

Суд першої інстанції виходив, зокрема, з того, що:

- на момент прийняття оскаржуваних наказів були відсутні правові підстави для їх прийняття, оскільки в постійному користуванні ДП "Рихальське" знаходились земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, які не можуть відчужуватися у складі єдиного майнового комплексу ДП "Рихальське". Суд першої інстанції посилався на частину сьому статті 130 ЗК України, яка забороняє продаж земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної і комунальної власності;

- наразі відсутній механізм приватизації підприємств сільськогосподарського призначення, на балансі яких перебуває земля сільськогосподарського призначення, оскільки Закон України "Про особливості приватизації майна в агропромисловому комплексі" втратив чинність;

- матеріали справи не містять розпорядження Кабінету Міністрів України про вилучення земельних ділянок з користування ДП "Рихальське".

Суд першої інстанції дійшов висновку, що спірні накази, які є правовими актами індивідуальної дії, видані органами державної виконавчої влади, суперечать вимогам чинного законодавства, у зв`язку з чим ці накази підлягають скасуванню як незаконні, в частині включення до переліку об`єктів приватизації, що підлягають приватизації, єдиного майнового комплексу ДП "Рихальське". Водночас суд першої інстанції зауважив, що позивач має інтерес для збереження і збільшення майнової маси ДП "Рихальське" та задоволення за рахунок неї його грошових вимог до боржника. При цьому, місцевий господарський суд не погодився з аргументами відповідачів щодо неефективності обраного способу захисту, зазначивши, що визнання незаконними та скасування правового акта, який суперечить законодавству та порушує цивільні права, є ефективним способом захисту.

Північний апеляційний господарський суд постановою від 17.12.2025 скасував рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2025 у справі та ухвалив нове рішення, яким у задоволенні позову відмовив.

Колегія суддів виходила з того, що ФДМУ є уповноваженим органом управління майном ДП "Рихальське" з 19.09.2023, а приймання-передача єдиного майнового комплексу ДП "Рихальське" із сфери управління Національної академії аграрних наук України до сфери управління ФДМУ здійснена відповідно до вимог Положення про порядок передачі об`єктів права державної власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.09.1998 № 1482 (далі - Положення № 1482), і, видаючи наказ, ФДМУ діяв відповідно до покладених на нього завдань та у межах своїх повноважень.

Щодо земельних ділянок сільськогосподарського призначення апеляційний господарський суд дійшов висновку, що при приватизації ДП "Рихальське" не відбувається відчуження земельних ділянок, що належать йому на праві постійного користування, та послався на частину першу статті 28 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна", відповідно до якої особи, які придбали державні або комунальні підприємства як єдині майнові комплекси, є правонаступниками їх майнових прав (крім права постійного користування земельною ділянкою) і обов`язків відповідно до умов договору між продавцем і покупцем та законодавства України. Суд зазначив, що це прямо вказує на те, що право постійного користування земельною ділянкою не переходить до нового власника в процесі приватизації єдиного майнового комплексу.

З приводу оголошень ФДМУ щодо продажу земель сільськогосподарського призначення в складі єдиного майнового комплексу ДП "Рихальське" колегія суддів зазначила, що такі оголошення є частиною передбаченої Законом України "Про приватизацію державного і комунального майна" процедури, яка спрямована на інформування потенційних покупців про об`єкт приватизації - єдиний майновий комплекс. Ці оголошення не свідчать про намір або фактичне відчуження земельних ділянок, які, на думку суду, не є об`єктом приватизації в даному контексті. Дії ФДМУ були спрямовані на реалізацію державної політики у сфері приватизації та здійснювалися у межах та у спосіб, передбачений нормами чинного законодавства України.

На думку суду апеляційної інстанції висновки суду першої інстанції щодо незаконності наказів про приватизацію через наявність у ДП "Рихальське" земель сільськогосподарського призначення на праві постійного користування ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм матеріального права.

Водночас колегія суддів вказала, що з обставин справи вбачається, що дії ФДМУ ніяким чином не порушують права позивача, а навпаки - спрямовані на реалізацію державної політики у сфері приватизації, а позивачем було обрано неефективний спосіб захисту, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

СТОВ "Батьківщина" через підсистему "Електронний суд" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2025, у якій просить оскаржувану постанову скасувати, а рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2025 залишити в силі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану касаційну скаргу передано на розгляд колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду: Рогач Л. І. - головуюча, Краснов Є. В., Мачульський Г. М.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, колегія суддів вирішила, що її подано з дотриманням вимог статей 287- 291 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 294 ГПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначається підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.

Відповідно до частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

Обґрунтовуючи наявність випадку касаційного оскарження судового рішення, визначеного пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, скаржник вказує, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував частину сьому статті 130 та пункт "е" частини четвертої статті 84 ЗК України (щодо заборони приватизації державних сільськогосподарських земель та земель Національної академії наук України), статті 25 ЗК України (щодо пріоритетного права трудового колективу на паювання), статті 149 ЗК України (щодо обов`язкового порядку вилучення земельних ділянок за рішенням Кабінету Міністрів України), частини першої статті 28 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" (щодо неможливості переходу права постійного користування землею до покупця єдиного майнового комплексу), пункту 5 - Положення № 1482 (щодо обов`язкового погодження передачі майна з трудовим колективом), статей 13, 520 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) (щодо недопустимості заміни боржника без згоди кредитора та зловживання правом), а також грубо порушив частину п`яту статті 15 Закону "Про судоустрій і статус суддів" та частину першу статті 32 ГПК України (щодо порушення спеціалізації та порядку визначення складу суду), статті 81, 210 ГПК України (щодо необґрунтованого відхилення клопотань про витребування доказів та недослідження обставин знищення активів) та не врахував висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 11.10.2023 у справі № 904/9298/21, від 18.01.2024 у справі № 909/413/21 (909/649/22), 28.01.2025 у справі № 904/2032/16 (904/1912/23).

Водночас СТОВ "Батьківщина" вказує на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме: статей 84, 130, 149 ЗК України в поєднанні з частиною першою статті 28 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" в контексті пріоритету заборони на відчуження державних земель над процедурами приватизації; статті 28 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" та статті 520 ЦК України; щодо правових наслідків порушення процедури погодження передачі майна відповідно до Положення № 1482 у контексті обов`язкового попереднього погодження передачі об`єкта державної власності з трудовим колективом та самим підприємством; статті 25 ЗК України в контексті пріоритету соціальних гарантій працівників на землю над процедурою приватизації.

Позивач також вказує на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування статей 2, 7, 61, пункту 13 частини першої статті 90 Кодексу України з процедур банкрутства у поєднанні з нормами Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна"; щодо застосування статті 12 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" та статті 13 ЦК України.

На думку СТОВ "Батьківщина" суд апеляційної інстанції під час визначення складу суду для розгляду справи у апеляційному порядку неправильно визначив спеціалізацію суддів, серед яких мав відбуватися автоматизований розподіл справи.

Скаржник серед іншого вказує, що колегія суддів суду апеляційної інстанції необґрунтовано відхилила клопотання про витребування вказаних у касаційній скарзі доказів.

Враховуючи обґрунтування скаржником підстав касаційного оскарження щодо неправильного застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права за виключними випадками, які передбачені пунктами 1, 3, 4 частини другої статті 287 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку про те, що матеріали касаційної скарги є достатніми для відкриття касаційного провадження.

За змістом статті 295 ГПК України учасники справи мають право подати до суду касаційної інстанції відзив на касаційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом касаційної інстанції в ухвалі про відкриття касаційного провадження. Оскільки подання відзиву на касаційну скаргу в письмовій формі є правом учасників справи, то у разі реалізації такого права суд касаційної інстанції встановлює відповідний строк для подання зазначеного відзиву.

Керуючись статтями 234, 235, 287- 291, 294, 295 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відкрити касаційне провадження у справі № 910/2982/25 за касаційною скаргою Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Батьківщина" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2025 і здійснити перегляд оскаржуваних судових рішень у відкритому судовому засіданні 11 лютого 2026 року о 14:00 у приміщенні Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6, в залі судових засідань № 10 (кабінет № 332).

2. Учасники справи мають право подати до Верховного Суду відзиви на касаційну скаргу до 06 лютого 2026 року, відсутність яких не перешкоджатиме здійсненню касаційного перегляду.

3. Інформацію щодо розгляду справи можна отримати на сторінці суду на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі "Інтернет" за вебадресою: http://supreme.court.gov.ua.

4. Довести до відома учасників справи, що їхня явка в судове засідання є необов`язковою. Верховний Суд також роз`яснює про право сторін подати заяви про розгляд справи за їх відсутності, а також про їхнє право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у порядку статті 197 Господарського процесуального кодексу України.

5. Витребувати з Господарського суду міста Києва/Північного апеляційного господарського суду матеріали справи № 910/2982/25.

6. Копію ухвали надіслати до Господарського суду міста Києва та Північного апеляційного господарського суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуюча Л. Рогач

Судді Є. Краснов

Г. Мачульський