ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А

26.01.2026р. Справа № 905/169/25

Господарський суд Донецької області у складі судді Величко Н.В.

при секретарі судового засідання Кравець А.Є.

розглянувши у відкритому попередньому засіданні матеріали

заяви ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 )

з грошовими вимогами до боржника у сумі 97832,11 грн. (вх.№ 2663/25 від 23.04.2025) та у сумі 774461,79 (вх.№2881/25 від 28.04.2025), -

у справі за заявою ініціюючого кредитора ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 ; ІНФОРМАЦІЯ_2 )

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю КРАСНОЛИМАНСЬКЕ ()

про банкрутство, -

розпорядник майна - арбітражний керуючий Карауш Ю.В., -

представники участі не приймали, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 26.03.2025 у справі №905/169/25, залишеною без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 07.05.2025 та постановою Верховного суду від 24.09.2025, відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "КРАСНОЛИМАНСЬКЕ"; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном; призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Карауш Юлію Вікторівну; вирішені інші процедурні питання.

На офіційній сторінці Верховного суду веб-порталу Судова влада України опубліковано оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність Товариства з обмеженою відповідальністю КРАСНОЛИМАНСЬКЕ (№75623 від 26.03.2025).

В межах строку, визначеного частиною 1 статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ), ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Трун О.В., в системі «Електронний суд» подані заяви про грошові вимоги до боржника, а саме:

22.04.2025 на суму 97832,11 грн. (вх.№ 2663/25 від 23.04.2025), що є заборгованістю із заробітної плати за період з 19.06.2023 по 01.05.2024;

25.04.2025 на суму 774461,79 грн. (вх.№ 2881/25 від 28.04.2025), що є розрахованою сумою середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

На підставі ухвал від 30.04.2025 та 05.05.2025 господарським судом відкладено вирішення питання щодо прийняття заяв зокрема ОСОБА_1 на суму 97832,11 грн. (вх.№ 2663/25 від 23.04.2025) та на суму 774461,79грн. (вх.№ 2881/25 від 28.04.2025) до повернення матеріалів справи на адресу Господарського суду Донецької області.

Ухвалою від 23.06.2025 прийнято заяву ОСОБА_1 із вимогами на суму 97832,11 грн. (вх.№ 2663/25 від 23.04.2025), ухвалою від 24.06.2025 прийнято заяву ОСОБА_1 із вимогами на суму 774461,79 грн. (вх. № 2881/25/25 від 28.04.2025) та призначено їх до розгляду у попередньому засіданні.

Згідно з ухвалою від 24.06.2025 продовжено строк проведення попереднього засідання суду у справі на період дії воєнного стану та відкладено попереднє засідання.

Попереднє засідання відкладалось та оголошувались перерви з постановлянням відповідних ухвал суду. Згідно ухвали від 14.01.2026 призначено попереднє засідання на 26.01.2026, визнано явку представників сторін не обов`язковою, вирішені інші процедурні питання.

Про хід справи та про дату судового засідання учасники справи повідомлені в системі "Електронний суд" та шляхом оприлюднення на офіційній сторінці Господарського суду Донецької області веб-портала Судова влада України відповідних оголошень.

Також, всі процесуальні акти суду у цій справі оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень веб-порталу Судова влада України в мережі Інтернет, відомості якого є офіційними та загальнодоступними для безоплатного перегляду згідно Закону України "Про доступ до судових рішень", що свідчить про наявність додаткової можливості у сторін ознайомитись із судовими рішеннями у даній справі.

28.07.2025 розпорядником майна-арбітражним керуючим Карауш Ю.В. подано до суду повідомлення №02-47-25/413 від 25.07.2025 про результат розгляду грошових вимог кредитора до боржника (вх.№ 01-41/7245/25), відповідно до якого, грошові вимоги ОСОБА_1 по заборгованості із заробітної плати визнані в повному обсязі на суму 97832,11 грн, як вимоги першої черги.

З приводу грошових вимог на суму 774461,79 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу розпорядник майна боржника не висловився.

ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» подав до суду додаткові пояснення у справі щодо заяв про грошові вимоги кредиторів (вх.№ 01-41/10518/25 від 10.11.2025), в яких вказує, зокрема у пункті 61, що визнає грошові вимоги ОСОБА_1 на загальну суму 97832,11 грн. (заборгованість по заробітній платі). На підтвердження аргументів надано суду правовстановлюючі документи підписанта та квитанції про надсилання цих пояснень іншим учасникам справи в зареєстровані електронні кабінети в системі «Електронний суд».

З приводу грошових вимог на суму 774461,79 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу боржник не висловився.

17.11.2025 в системі «Електронний суд» ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» подані додаткові пояснення у справі (вх.№ 7085/25 від 17.11.2025), за змістом яких між іншим зазначає, що представником ОСОБА_1 - адвокатом Трун О.В. не було надано належних доказів наявності повноважень виступати від імені заявника з кредиторськими вимогами у даній справі, тому просить залишити таку заяву з кредиторськими вимогами без розгляду або відмовити у їх визнанні через відсутність належного підтвердження представництва.

Ухвалою від 26.01.2026 суд об`єднав в одне провадження заяви ОСОБА_1 про кредиторські вимоги до ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» на суму 97832,11 грн. (вх.№ 2663/25 від 23.04.2025) та на суму 774461,79 грн. (вх.№ 2881/25 від 28.04.2025) на підставі п. 1 ч. 2 ст. 173 ГПК України.

В судовому засіданні 26.01.2026 сторони участі не приймали, письмових пояснень чи доказів додатково не подавали хоча мали достатньо часу для вчинення таких дій, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що за умовами ч.1 ст. 202 ГПК України не перешкоджає розгляду заяв ОСОБА_1 про грошові вимоги до боржника у цьому попередньому засіданні за наявними документами.

Розглянувши клопотання боржника, викладене у додаткових поясненнях (вх.№ 7085/25 від 17.11.2025), зокрема про залишення заяв з кредиторськими вимогами без розгляду через відсутність належного підтвердження представництва, суд не знаходить підстав для його задоволення за відсутністю документального підтвердження наведених ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» аргументів, а повноваження представника ОСОБА_1 - адвоката Трун О.В. підтверджуються наявною в матеріалах справи копією ордеру серії АН № 1673101 від 20.04.2025 та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДН № 4119 від 22.03.2019, поданими разом із заявою про кредиторські вимоги до боржника, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 60 ГПК України.

Статтею 1 КУзПБ визначено, що кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника.

В розумінні даної статті законодавець здійснює класифікацію кредиторів по категоріях, а саме: забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Згідно ч.2 ст. 47 КУзПБ, у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна. За результатами розгляду вимог окремого кредитора господарський суд постановляє ухвалу про їх визнання чи відхилення (повністю або частково), що не може бути оскаржена окремо від ухвали господарського суду, постановленої за результатами попереднього засідання.

Суд виходить з наведених вище норм КУзПБ у сукупності з положеннями процесуального закону стосовно диспозитивності у господарському процесі, прав і обов`язків сторін у справі про банкрутство, доведення стороною відомостей, викладених в обґрунтування своїх вимог і заперечень, порядку надання доказів, та вважає за необхідне звернутися до усталених правових висновків Верховного Суду стосовно порядку розгляду кредиторських вимог у справі про банкрутство, ролі та обов`язків суду на цій стадії провадження у справі про банкрутство, за якими:

- заявник сам визначає докази, які на його думку підтверджують заявлені вимоги (постанови: від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, 25.06.2019 у справі № 922/116/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 24.10.2019 у справі № 910/10542/18, від 07.11.2019 у справі № 904/9024/16);

- обов`язок здійснення правового аналізу заявлених у справі кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог покладений на господарський суд, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство (постанови: від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, від 05.03.2019 у справі № 910/3353/16, від 18.04.2019 у справі № 914/1126/14, від 20.06.2019 у справі № 915/535/17, від 25.06.2019 у справі № 922/116/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 24.10.2019 у справі № 910/10542/18, від 07.11.2019 у справі № 904/9024/16);

- під час розгляду заявлених грошових вимог суд користується правами та повноваженнями, наданими йому процесуальним законом; суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора (постанови: від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, 25.06.2019 у справі № 922/116/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 24.10.2019 у справі № 910/10542/18, від 07.11.2019 у справі № 904/9024/16);

- у попередньому засіданні господарський суд зобов`язаний перевірити та надати правову оцінку усім вимогам кредиторів до боржника незалежно від факту їх визнання чи відхилення боржником (постанови: від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 24.10.2019 у справі № 910/10542/18).

- завданням господарського суду у попередньому засіданні є перевірка заявлених до боржника грошових вимог конкурсних кредиторів, які можуть підтверджуватися первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, та/або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору (постанови: від 05.03.2019 у справі № 910/3353/16, від 18.04.2019 у справі № 914/1126/14, від 20.06.2019 у справі № 915/535/17, від 25.06.2019 у справі № 922/116/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 24.10.2019 у справі № 910/10542/18, від 07.11.2019 у справі № 904/9024/16).

В обгрунтування грошових вимог (вх.№2663/25 від 23.04.2025) заявник посилався на наявність боргу ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» у розмірі 97832,11 грн, що виник у зв`язку із порушенням роботодавцем обов`язків з повної та своєчасної виплати заробітної плати, яка розрахована на підставі довідки №474 від 10.07.2024, яка надана ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» у справі №226/1522/24.

На підтвердження вимог надано суду правовстановлюючі документи представника заявника, довідка №474 від 10.07.2024, паспортні дані та картка платника податків ОСОБА_1 , витяг з трудової книжки, заповненої на Гурко Ю.Л., копія наказу ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» № 141 від 01.05.2024, повідомлення №88/21 від 01.05.2024 з доказами направлення з описом вкладення, ухвала Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська про відкриття провадження у справі №932/8483/24 (провадження №2/932/2950/24), довідку Пенсійного фонду України форми ОК-5.

В обгрунтування заяви з грошовими вимогами (вх№.2881/25 від 28.04.2025) посилається на право отримання середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яке виникло у заявника на підставі ст.235 КЗпП України, у зв`язку з порушенням роботодавцем вимог трудового законодавства при звільненні заявника на підставі п.4 ч.1 ст.40 КЗпП.

На підтвердження заяви надано суду наступні документи: правовстановлючі документи представника заявника, довідку №475 від 10.07.2024, копія наказу ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» № 141 від 01.05.2024, повідомлення №88/21 від 01.05.2024 з доказами направлення з описом вкладення, позовну заяву до Димитровського міського суду Донецької області (сформовано в системі «Електронний суд» 14.06.2024), витяг з трудової книжки, заповненої на Гурко Ю.Л., ухвала Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровськ по справі №226/1522/24 (провадження №2/932/595/25).

Розглянувши подані документи і матеріали, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, які мають значення для розгляду справи, суд зазначає таке.

Відповідно до частин 4 та 7 статті 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно з статтею 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно із частиною 5 статті 97 Кодексу законів про працю України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

За змістом ст.ст. 47,115, 116 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення провести з працівником розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 821/1083/17 (провадження № 11-1329апп18) вказано, що під «належними звільненому працівникові сумами» необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).

Таким чином, закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать.

За змістом статей 115, 116 КЗпП України, відсутність заборгованості перед працівником має довести саме роботодавець, але це не звільняє працівника від обов`язку доведення наявності права на отримання певних сум.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 19.06.2023 був прийнятий до ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» електрослюсарем підземним 4 розряду з повним підземним робочим днем у шахті тимчасово (наказ №190к від 19.06.2023), 19.07.2023 переведений на цю посаду постійно (наказ №222к від 19.07.2023). Відомості з трудової книжки не містять інформації щодо звільнення заявника з посади.

Відповідно до наказу ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» №141к від 01.05.2024 ОСОБА_1 звільнено 01 травня 2024 року за скоєний прогул по п.4 ч.1 ст 40 КЗпП України, відповідний наказ разом з повідомленням підприємства про звільнення № 88/21 від 01.05.2024 був надісланий заявнику на його адресу з описом вкладення до цінного листа 01.05.2024.

Як встановлено судом з наданих документів, до матеріалів справи не надано доказів виконання роботодавцем свого обов`язку як з повідомлення працівника про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні), так і доказів фактичної виплати такому працівнику всіх сум, що йому належать від підприємства при звільненні у встановлений ч. 1 ст. 116 КЗпП України строк.

Роботодавцем також не надано суду будь-яких первинних документів, у тому числі з обліку та розрахункових по заробітній платі ОСОБА_1 за період його роботи у ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ».

ОСОБА_3 у свою чергу до заяви з кредиторськими вимогами також не надано розрахункових листків (табуляграм), що видаються працівнику щомісячно роботодавцем, які б свідчили про розмір заробітної плати, зміст заяви не містить відомостей про період виникнення заборгованості помісячно та її дійсний розмір, не наведено обґрунтованого розрахунку вимог.

Як стверджує заявник, а ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» не спростовує належними доказами та визнає, що ним як роботодавцем не виконані вимоги ст.ст. 47, 116 КЗпП України, заборгованість із нарахованої але не виплаченої заробітної плати ОСОБА_1 становить 97832,11 грн, що підтверджено довідкою ТОВ «Краснолиманське» №474 від 10.07.2024, в якому повідомлено, що сума заборгованості на дату складання довідки за травень 2024р. становить 97832,11 грн (сума зазначена після утримань всіх обов`язкових податків і зборів).

Суд також враховує повідомлення розпорядника майна-арбітражного керуючого №02-47-25/413 від 25 липня 2025 року про визнання грошових вимог кредитора на загальну суму 97832,11 грн., як вимоги першої черги.

Згідно з частиною 1 статті 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

У цій справі суд не має обґрунтованих підстав вважати надані ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» відомості недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом.

Відтак, за висновком суду, заборгованість по заробітній платі ОСОБА_1 у сумі 97832,11 грн. підлягає визнанню судом та включенню до реєстру вимог кредиторів боржника.

Щодо вимог на суму на суму 774461,79 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд зазначає наступне.

В матеріалах справи відсутні докази визнання в судовому порядку незаконним та скасування наказу ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» від 141к від 01.05.2024 «Про застосування дисциплінарного стягнення» та набрання таким судовим рішенням законної сили на дату розгляду заяви з кредиторськими вимогами до боржника. Не містять таких даних і Єдиний державний реєстр судових рішень офіційного веб-портала Судова влада України, відомості якого є офіційними та загальнодоступними для цілодобового безоплатного перегляду згідно Закону України «Про доступ до судових рішень».

Суд враховує, що у постанові від 22.11.2023 у справі №910/4685/20 Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду зауважив, що процедура банкрутства поєднує в собі як розгляд процедурних питань, пов`язаних саме зі здійсненням провадження у справі про банкрутство, так і вирішення спорів, стороною в яких є боржник та які розглядаються у відокремленому позовному провадженні в межах справи про банкрутство.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.02.2020 у справі №918/335/17 виснувала, що судові рішення у процедурі банкрутства можна поділити на дві групи:

- одна з них стосується не вирішення спорів, а розв`язання специфічних питань, притаманних саме процедурам банкрутства, тобто непозовному провадженню: про відкриття провадження у справі про банкрутство, про припинення дії мораторію щодо майна боржника, про закриття провадження у справі про банкрутство, про затвердження плану санації, про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, про призначення керуючого санацією, ліквідатора тощо;

- друга група стосується виключно вирішення спорів. До неї належать судові рішення щодо розгляду спорів, у межах справи про банкрутство, стороною в яких є боржник. Такі спори розглядаються за позовом сторони, тобто в позовному провадженні. Хоча вони вирішуються тим судом, який відкрив провадження у справі про банкрутство, ці спори не стосуються непозовного провадження, яке врегульоване КУзПБ, а тому регламентуються правилами про позовне провадження, встановленими у ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУзПБ спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими ГПК України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Частиною другою цієї статті Кодексу, серед іншого, унормовано, що господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує, зокрема, всі майнові спори, стороною в яких є боржник. Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до ГПК України.

Як відомо, Шевченківський районний суд міста Дніпра за ухвалою від 08.04.2025 по справі 226/1522/24 (провадження №2/932/594/25) передав цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "КРАСНОЛИМАНСЬКЕ" про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 244091,07 грн. та моральної шкоди в розмірі 50000 грн., за підсудністю Господарському суду Донецької області для розгляду в межах справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "КРАСНОЛИМАНСЬКЕ".

Ухвалою від 30.09.2025 господарський суд прийняв до свого провадження цивільну справу № 226/1522/24 для розгляду в межах господарської справи № 905/169/25 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "КРАСНОЛИМАНСЬКЕ".

Відповідно до ухвали від 10.11.2025 по справі № 905/169/25 (226/1522/24) залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; 13.05.1980) до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "КРАСНОЛИМАНСЬКЕ" () про визнання незаконним та скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди на підставі ч. 4 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства.

У справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору (постанови Верховного Суду від 26.02.2019 року у справі № 908/710/18, від 15.10.2019 року у справі № 908/2189/17).

Грошові вимоги ОСОБА_1 на суму 774461,79 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу не підтверджені, у тому числі рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору, що свідчить про відсутність підстав для визнання таких вимог.

З огляду на наявні в матеріалах справи докази та норми чинного законодавства суд дійшов висновку, що оскільки доказів виконання ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» як роботодавцем свого обов`язку із проведення повних розрахунків із заявником-працівником при звільненні не надано, заборгованість по заробітній платі становить 97832,11 грн., що не оспорюється сторонами, тому суд визнає ОСОБА_1 кредитором ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» відповідно до вимог Кодексу України з процедур банкрутства саме на таку суму, яка й підлягає включенню до реєстру вимог кредиторів у першу чергу. В решті вимог слід відмовити за недоведеністю.

Керуючись ст. ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, ст. 45, 47 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд

УХВАЛИВ:

Визнати грошові вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» () в сумі 97832,11 грн.

В решті вимог відмовити.

Ухвали, прийняті господарським судом у справі про банкрутство набирають законної сили з моменту їх прийняття та можуть бути оскаржені в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства.

Ухвала підписана 26.01.2026

Суддя Н.В. Величко