ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"19" січня 2026 р.м. Одеса Справа № 916/4456/25

За позовом: Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 85, )

До відповідача: Фізичної особи-підприємця Шевцової Людмили Олексіївни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

про стягнення

Суддя Рога Н.В.

Суть спору: Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності (далі - ДПЗД) «Укрінтеренерго» звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Шевцової Людмили Олексіївни (далі - ФОП Шевцова Л.О.) про стягнення заборгованості за поставлену електричну енергію у розмірі 16 325 грн 81 коп., 15% річних у розмірі 15 995 грн 33 коп., інфляційних втрат у розмірі 13 989 грн 84 коп.

Ухвалою суду від 10.11.2025р. відкрито провадження у справі №916/4456/25, прийнято справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи вирішено здійснювати без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження.

Позивач - ДПЗД «Укрінтеренерго», просить задовольнити позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві.

Відповідач - ФОП Шевцова Л.О., не скористалась своїм правом на судовий захист, письмового відзиву на позовну заяву до суду не надала.

Ухвала про відкриття провадження по справі направлялась відповідачці на її поштову адресу, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, однак повернулись з відміткою Укрпошти «адресат відсутній».

В ухвалі від 16.01.2023р. у справі №916/3670/21 Верховний Суд зазначив, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (Суд враховує висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18), провадження №11-268заі18).

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Позивач по справі зазначає, що ФОП Шевцова Л.О. приєдналась до умов Договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» (надалі - Договір).

Положеннями п. 6.2.4 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП №312, (надалі - ПРРЕЕ) встановлено, що адміністратор комерційного обліку повідомляє оператора системи та постачальника «останньої надії» про перелік споживачів, які переходять до постачальника «останньої надії». ОСР протягом одного робочого дня з дня отримання такого повідомлення надає постачальнику «останньої надії» інформацію про контактні дані споживачів.

Позивач відмітив, що Акціонерне товариство «Укрзалізниця» (далі - АТ «Укрзалізниця», ОСР) визначений, як оператор системи розподілу згідно реєстру суб`єктів господарювання, які проводять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг та на яких покладені функції адміністраторів комерційного обліку відповідно до положень пункту 10 ПРРЕЕ в редакції, що діяла до 01.07.2024р.

АТ «Укрзалізниця» повідомило, що відповідача віднесено до категорії споживачів, постачання електричної енергії яким здійснює постачальник «останньої надії» з 01.01.2019р.

Відповідно до пункту 6.2.8 ПРРЕЕ постачальник ''останньої надії" постачає електричну енергію споживачу протягом строку, що не може перевищувати 90 днів.

Отже, відповідач перебував на постачанні електричної енергії у постачальника «останньої надії» у січні-березні 2019 року.

Як зазначає позивач, відповідач був приєднаний до Договору на умовах комерційної пропозиції №2, розробленої з урахуванням вимог Цивільного кодексу України та у відповідності до вимог Закону України «Про ринок електричної енергії», ПРРЕЕ.

На підставі Звіту АТ «Укрзалізниця», ДПЗД «Укрінтеренерго» склало акт купівлі-продажу електричної енергії №001134 від 31.01.2019р., за яким відповідач спожив електроенергію в обсязі - 2000 кВт*год на суму 6 163,01 грн, та рахунок №85/29/001/4063 від 13.02.2019р.

Також, на підставі Звіту АТ «Укрзалізниця», ДПЗД «Укрінтеренерго» склало акт купівлі-продажу електричної енергії №001471 від 28.02.2019р., за яким відповідач спожив електроенергію в обсязі - 2 359 кВт*год на суму 7 269,26 грн, та рахунок №85/29/002/05128 від 07.03.2019р.

Як зазначає позивач , рахунок та акт були надіслані рекомендованим повідомленням № 367, проте вказане рекомендоване повідомлення було повернуто, у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

Крім того, на підставі Звіту АТ «Укрзалізниця», ДПЗД «Укрінтеренерго» склало акт купівлі-продажу електричної енергії №002252 від 31.03.2019р., за яким відповідач спожив електроенергію в обсязі - 939 кВт*год на суму 2 893,54 грн, та рахунок №85/29/002/05984 від 06.04.2019р. Рахунок та акт були надіслані рекомендованим повідомленням №759, проте вказане рекомендоване повідомлення було повернуто, у зв`язку із закінченням строку зберігання.

Отже, на твердження позивача, заборгованість відповідача за поставлену електричну енергію в обсязі 5 298 кВт*год за січень-березень 2019 року становить 16 325 грн 81 коп.

Позивач також зазначив, що направляв відповідачу листи №4961/ПОН від 13.11.2019р., №44/11-010476 від 28.03.2025р., №44/11-692 від 25.05.2021р., в яких ДПЗД «Укрінтеренерго» зазначало про заборгованість ФОП Шевцова Л.О. за поставлену електричну енергію у січні-березні 2019 року та просило погасити її у найкоротші терміни.

Також, посилаючись на ст. 625 Цивільного кодексу України, положення п. 7.1. Договору та умови Комерційної пропозиції №2, позивач нарахував відповідачу інфляційні втрати у розмірі 13 989 грн 84 коп. та 15% річних у розмірі 15 995 грн. 33 коп.

На підставі зазначеного вище, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за поставлену електричну енергію у розмірі 16 325 грн 81 коп., 15% річних у розмірі 15 995 грн 33 коп. та інфляційні втрати у розмірі 13 989 грн 84 коп.

Відповідачка відзиву на позовну заяву не надала.

Розглянув матеріали справи, суд встановив, що ДПЗД «Укрінтеренерго» (Постачальник), діє на підставі ліцензії на постачання електричної енергії споживачу, виданої відповідно до постанови НКРЕКП від 06.11.2018р. № 1344.

Крім того, ДПЗД «Укрінтеренерго» визначено постачальником «останньої надії» на період з 01.01.2019 року до 31.12.2025 року відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 12 грудня 2018 року № 1023-р. (зі змінами), ст. 64 Закону України «Про ринок електричної енергії, ПРРЕЕ.

Згідно з п.п. 5.7 п. 5.4.2 ПРРЕЕ постачальник "останньої надії" зобов`язаний оприлюднити та оновлювати на своєму офіційному вебсайті Типовий договір про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", розміщувати на своєму офіційному вебсайті інформацію щодо порядку укладення та приєднання споживача до договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії», у тому числі з використанням електронної ідентифікації за допомогою інформаційно-комунікаційних систем та/або засобів електронної комунікації.

З 27.12.2018р. ДПЗД «Укрінтеренерго», як постачальник «останньої надії», на своєму офіційному веб-сайті у мережі Інтернет за адресою: www.uie.Kiev.ua розмістило: порядок приєднання до умов договору; договір про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії»; комерційну пропозицію №2 до договору.

Частиною 6 ст. 64 Закону України «Про ринок електричної енергії» встановлено, що постачальник «останньої надії» здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, на умовах типового договору постачання електричної енергії постачальником «останньої надії», що затверджується Регулятором, та є публічним договором приєднання.

Згідно з ст. 64 Закону України «Про ринок електричної енергії» договір вважається укладеним з початку фактичного постачання електричної енергії такому споживачу у перший день, наступний за останнім днем постачання електричної енергії попереднім електропостачальником, та діє в частині здійснення розрахунків між сторонами до повного їх здійснення, а в частині постачання електричної енергії його дія не може перевищувати 90 календарних днів.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Отже, договір про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» є публічним договором приєднання, укладається на підставі дій споживача - споживання електричної енергії без договору з іншим електропостачальником, тобто споживач безакцептно приймає умови Договору.

Судом встановлено, що ФОП Шевцова Л.О. (Споживач) приєдналась до умов Договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. цей Договір про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії"(далі - Договір) є публічним договором приєднання споживача (далі - Споживач) до цього Договору і регулює порядок та умови продовження постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" (далі - Постачальник) Споживачу, у разі, якщо обраний Споживачем електропостачальник неспроможний постачати електричну енергію, до моменту обрання Споживачем нового електропостачальника або до припинення постачання у передбачених чинним законодавством чи цим Договором випадках. Цей Договір укладається сторонами, керуючись статтями 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання Споживача до цього Договору.

Далі по тексту цього Договору Постачальник або Споживач іменуються - Сторона, разом - Сторони.

Умови цього Договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03. 2018 р. N 312 (далі - ПРРЕЕ), та є однаковими для всіх споживачів України (п. 1.2. Договору).

Згідно з п. 2.1 Договору за цим Договором Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість спожитої (купленої') електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору, що зазначені в Додатку 1 до Договору (комерційна пропозиція).

Обов`язковою умовою для постачання електричної енергії Споживачу є наявність у Споживача укладеного в установленому порядку з оператором системи договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, на підставі якого Споживач набуває право отримувати послугу з розподілу електричної енергії (п. 2.2. Договору).

Положенням пункту 6.2.4 ПРРЕЕ встановлено, що адміністратор комерційного обліку повідомляє оператора системи та постачальника «останньої надії» про перелік споживачів, які переходять до постачальника «останньої надії». ОСР протягом одного робочого дня з дня отримання такого повідомлення надає постачальнику «останньої надії» інформацію про контактні дані споживачів.

За приписами ч.1 ст. 45 Закону України «Про ринок електричної енергії» розподіл електричної енергії здійснюється оператором системи розподілу. Діяльність з розподілу електричної енергії підлягає ліцензуванню відповідно до законодавства.

Як вбачається із матеріалів справи, АТ «Укрзалізниця» визначений, як оператор системи розподілу (ОСР) згідно реєстру суб`єктів господарювання, які проводять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг та на яких покладені функції адміністраторів комерційного обліку відповідно до положень пункту 10 ПРРЕЕ в редакції, що діяла до 01.07.2024р.

Згідно зі ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Пунктом 1.1.2 ПРРЕЕ передбачено, що електрична енергія (активна) - енергія, що виробляється на об`єктах електроенергетики і є товаром, призначеним для купівлі-продажу.

За приписами ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Таким чином, між сторонами у справі виникли правовідносини щодо поставки електричної енергії.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За приписами ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ним, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 цього ж Кодексу встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.627 Цивільного кодексу України відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За умовами п. 3.1. Договору Постачальник здійснює постачання електричної енергії Споживачу з моменту припинення постачання електричної енергії Споживачу діючим електропостачальником у випадках, зазначених у пункті 3.2 цієї глави.

Згідно з п. 3.4. Договору електрична енергія постачається до електроустановок Споживача протягом строку, що не може перевищувати 90 днів. Якщо після закінчення зазначеного строку постачання електричної енергії Споживач не розпочав процедуру зміни електропостачальником, постачання електричної енергії на об`єкт призупиняється.

Відповідно до п. 3.5. Договору Постачальник здійснює постачання електричної енергії Споживачу на тих же умовах, що і з попереднім електропостачальником, в частині здійснення розрахунків, способу оплати.

Постачальник отримує від оператора системи всю необхідну інформацію щодо умов договору про постачання електричної енергії, які діяли між Споживачем та попереднім електропостачальником.

У разі ненадання зазначеної інформації оператором системи за 5 календарних днів до початку розрахункового періоду, постачання Споживачу здійснюється на умовах, визначених Додатком 1 до Договору (комерційна пропозиція).

Початок постачання електричної енергії Споживачу починається з факту споживання електричної енергії у перший день, наступний за останнім днем постачання електричної енергії попереднім електропостачальником, за відсутності факту відключення, передбаченого ПРРЕЕ у разі укладення Договору між Сторонами (п. 3.7. Договору).

Згідно повідомлення АТ «Укрзалізниця» (ОСР) відповідача віднесено до категорії споживачів, постачання електричної енергії яким здійснює постачальник «останньої надії» з 01.01.2019р.

Позивач повідомив, що Споживач був приєднаний до Договору на умовах комерційної пропозиції №2, розробленої з урахуванням вимог ЦК України та у відповідності до вимог Закону України «Про ринок електричної енергії», ПРРЕЕ.

Відповідно до п. 13.1. Договору він набирає чинності за фактом споживання електричної енергії у перший день, наступний за останнім днем постачання електричної енергії попереднім електропостачальником, за відсутності факту відключення, передбаченого ПРРЕЕ, та діє в частині здійснення розрахунків між Сторонами до повного їх здійснення, а в частині постачання електричної енергії його дія не може перевищувати 90 календарних днів.

Розділом 5 Договору передбачено ціну, порядок обліку і оплати електричної енергії, зокрема:

- Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, згідно з комерційною пропозицією з постачання електричної енергії постачальником «останньої надії», яка є Додатком 1 до Договору (п. 5.1. Договору).

- Спосіб визначення ціни (тарифу) за електричну енергію зазначається в комерційній пропозиції Постачальника. Для одного об`єкта споживання (площадки вимірювання) застосовується один спосіб визначення ціни за електричну енергію (п. 5.2. Договору).

- Ціна (тариф) на електричну енергію визначається Постачальником, що формується ним відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором (п. 5.3. Договору).

- Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць (п. 5.8. Договору).

Крім того, відповідно до умов комерційної пропозиції №2 Споживач сплачує 100% від орієнтовної вартості прогнозованого обсягу споживання електричної енергії за розрахунковий період протягом 5 банківських (робочих) днів з моменту отримання Споживачем рахунку.

Орієнтовна вартість розраховується шляхом множення прогнозованого обсягу споживання електричної енергії на ціну, за якою здійснюється постачання електричної енергії Постачальником. Прогнозований обсяг споживання електричної енергії визначається на підставі даних, отриманих Постачальником від Оператора систем розподілу (передачі) (далі - ОС).

Остаточний розрахунок за спожиту' електричну енергію в розрахунковому місяці здійснюється Споживачем на підставі виставленого Постачальником рахунку до 14-го (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим, розмір якого визначається як різниця між вартістю купованої Споживачем електричної енергії, зазначеної в Акті купівлі-продажу, та сумарною оплатою Споживачем за розрахунковий період з урахуванням ПДВ.

Акт купівлі-продажу складається на підставі даних про фактичне споживання Споживача, отриманих від ОС. У разі наявності зауважень до Акта купівлі-продажу, Споживач оформлює протокол розбіжностей, в якому вказує обсяг електричної енергії, по якому є розбіжності. Уповноважені особи Постачальника та Споживача терміново проводять переговори з метою усунення розбіжностей.

До усунення розбіжностей Сторони керуються даними, вказаними ОС, з подальшим коригуванням після врегулювання розбіжностей.

Оплата здійснюється на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Постачальника, зазначений у Договорі або розрахункових документах.

У разі перевищення суми платежу, що підлягає оплаті за розрахунковий період, надлишок отриманих коштів зараховується як оплата заборгованості попередніх періодів з найдавнішим терміном виникнення, а за відсутності такої, в рахунок оплати наступного розрахункового періоду.

При здійснені оплати за електричну енергію Споживач обов`язково зазначає у призначені платежу номер та дату рахунку та період за який здійснюється оплата.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до акту купівлі-продажу електричної енергії №001134 від 31.01.2019р. за січень 2019р. відповідачка спожила електроенергію в обсязі - 2000 кВт*год на суму 6 163 грн 01 коп., на підставі чого ДПЗД «Укрінтеренерго» виставило рахунок №85/29/001/4063 від 13.02.2019р.

Також, відповідно до акту купівлі-продажу електричної енергії №001471 від 28.02.2019р. у лютому 2019р. відповідачка спожила електроенергію в обсязі - 2 359 кВт*год на суму 7 269 грн 26 коп., що відображено у рахунку №85/29/002/05128 від 07.03.2019р.

Згідно з рекомендованим повідомленням №367 ДПЗД «Укрінтеренерго» направило рахунок та акт на адресу відповідачки, проте вказане рекомендоване повідомлення було повернуто, у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

Крім того, згідно акту купівлі-продажу електричної енергії №002252 від 31.03.2019р., за березень 2019р. відповідачка спожила електроенергію в обсязі - 939 кВт*год на суму 2 893 грн 54 коп., що відображено у рахунку №85/29/002/05984 від 06.04.2019р.

Рахунок та акт були надіслані рекомендованим повідомленням №759, проте вказане рекомендоване повідомлення було повернуто, у зв`язку із закінченням строку зберігання.

Отже, відповідачці за період січень-березень 2019р. поставлено електричну енергію в обсязі 5 298 кВт*год загальною вартістю 16 325 грн 81 коп.

Відповідно до п. 5.10. Договору оплата виставленого Постачальником рахунка за цим Договором має бути здійснена Споживачем в терміни, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів з дати отримання Споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного у комерційній пропозиції, прийнятої Споживачем.

Всі платіжні документи, що виставляються Постачальником Споживачу мають містити чітку інформацію про суму платежу, порядок та строки оплати, що погоджені Сторонами цього Договору, а також інформацію щодо адреси, телефонів, офіційної веб- сторінки для отримання інформації про подання звернень, скарг та претензій щодо комерційної якості постачання електричної енергії та надання повідомлень про загрозу електробезпеки.

Згідно ч.1, ч.2 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Отже, підставою для оплати вартості отриманого товару є факт такого отримання.

Положеннями п. 5.2.1. ПРРЕЕ встановлено, що електропостачальник має право на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію відповідно до укладених договорів та на всі види забезпечення виконання зобов`язань споживачем щодо оплати договірних обсягів споживання електричної енергії у формі і видах, передбачених законодавством України.

Пунктом 6.2. Договору передбачено, що Споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього Договору.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Частиною першою ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Господарський суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів оплати поставленої електричної енергії.

За таких обставин, наявні підстави для задоволення позовної вимоги та стягнення з ФОП Шевцова Л.О. заборгованості за поставлену електричну енергію в розмірі 16 325 грн 81 коп.

Щодо стягнення інфляційних втрат та 15% річних, господарський суд зазначає наступне.

Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, врегульовані законодавством. У цьому разі, відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Крім того, у постанові Верховного Суду України від 01.06.2016р. у справі № 910/22034/15 зроблений висновок, що ст. 625 Цивільного кодексу України поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018р. у справі № 910/10156/17 погодилась з цим висновком.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що за змістом наведених норм закону нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредитору (такий висновок міститься у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц, № 646/14523/15- ц, у постановах Верховного Суду від 04.10.2019 у справі №915/880/18, від 26.09.2019 у справі №912/48/19, від 18.09.2019 у справі № 908/1379/17 та у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05.07.2019 у справі №905/600/18).

Разом з тим, відповідно до п. 9.1. Договору за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим Договором та чинним законодавством.

Згідно з п. 9.2. Договору Постачальник має право вимагати від Споживача відшкодування збитків, а Споживач відшкодовує збитки, понесені Постачальником, виключно у разі порушення Споживачем термінів розрахунків з Постачальником - в розмірі, погодженому Сторонами в цьому Договорі.

Крім того, відповідно до умов Комерційної пропозиції №2 Споживач, який прострочив виконання грошового зобов`язання з оплати електроенергії, на вимогу Постачальника і зобов`язаний, крім оплати штрафних санкцій та збитків, сплатити суму боргу за електроенергію з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення зобов`язання, а також п`ятнадцять процентів річних від простроченої суми невиконаного або неналежним чином виконаного зобов`язання.

Таким чином, розмір відсотків річних збільшено до 15%, що відповідає положенням ст. 625 Цивільного кодексу України.

.Перевірив наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, розмір яких становить 13 989 грн 84 коп. , та 15% річних, розмір яких становить 15 995 грн 33 коп., судом встановлено що він є правильним, обгрунтованим.

Підсумовуючи вищенаведене, господарський суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ч.3 ст.13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За приписами ч.1 ст.73 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010р. у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" (№4241/03, §54, ЄСПЛ, 28.10.2010р.) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача згідно ст. ст. 123, 129 ГПК України.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 123,129, 232, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позовну заяву Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» до Фізичної особи-підприємця Шевцової Людмили Олексіївни про стягнення заборгованості за поставлену електричну енергію у розмірі 16 325 грн 81 коп., 15% річних у розмірі 15 995 грн 33 коп., інфляційних втрат у розмірі 13 989 грн 84 коп.- задовольнити повністю.

2.Стягнути з Фізичної особи-підприємця Шевцової Людмили Олексіївни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 85, ) заборгованість за поставлену електричну енергію у розмірі 16 325 грн 81 коп., 15% річних у розмірі 15 995 грн 33 коп., інфляційні втрати у розмірі 13 989 грн 84 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення (підписання).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 19 січня 2026 р.

Суддя Н.В. Рога