РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.01.2026Справа № 910/6399/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В., за участі секретаря судового засідання Крутиголови В.О. розглянувши матеріали справи

За позовом Державного підприємства «Юрковецький спиртовий завод»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лінком-Н»

третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Таймкол»

про стягнення заборгованості

за участі представників:

від позивача - Цурка Н.О.

від відповідача - не з`явився

від третьої особи - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІТАГРО ЕНЕРДЖІ» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Група компаній «ПРОМІНВЕСТБУД» про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач на виконання зобов`язань за договором поставки продукції № 20 від 04.01.2021 та умов договору відступлення № 0102/01 від 01.02.2022 в загальному сплатив 4164935 грн, що на 131500 грн більше зобов`язання за договором № 20 від 04.01.2021, а відтак відповідач безпідставно отримав вказані грошові кошти. На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 131500 грн як безпідставно отримані. Крім того, позивачем нараховано та заявлено до стягнення інфляційні втрати у розмірі 38188,34 грн та 3% річних у розмірі 10579,64 грн.

В судовому засіданні представник позивач підтримав позовні вимоги з урахуванням наданих пояснень, просив суд задовольнити.

Відповідач уповноваженого представника у судове засідання не направив, протягом усього часу розгляду справи відзиву на позов не подав.

Розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 04.01.2021 між Державним підприємством «Юрковецький спиртовий завод», як Постачальником та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ювента-Н», як Покупцем укладено договір поставки продукції №20 (далі - Договір №20), відповідно до умов якого Постачальник зобов`язувався поставляти, а покупець приймати товар і оплатити вартість в порядку та на умовах, визначених цим Договором. (п.1.1. Договору №20)

Найменування, кількість, вартість, місце і дата продажу товару погоджується сторонами у накладних. (п.1.2. Договору №20)

Згідно пункту 3.1. Договору №20 ціна на товар встановлюється в розмірі відпускної ціни постачальника, погоджена покупцем, що вказана у рахунку-фактурі.

Пунктом 3.4. Договору №20 визначено, що покупець здійснює оплату вартості товару протягом 30 (тридцяти) календарних днів з поставки товару

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень позивача, на виконання Договору №20 позивачем поставлено, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 4033455 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними.

Позивачем вказаний товар було оплачено частково на суму 408975 грн, згідно платіжних документів №862 від 04.01.2022 на суму 407575 грн та №47 від 19.01.2022 на суму 1400 грн.

Таким чином, станом на 01.02.2022 сума заборгованості відповідача перед позивачем за поставлений товар за Договором №20 становила 3624460 грн.

01.02.2022 між ДП «Юрковецький спиртовий завод» (Боржник), Товариством з обмеженою відповідальністю «Ювента-Н» (Первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Глінком-Н» (Новий кредитор) укладено Договір про відступлення права вимоги №0102/01 (далі - Договір №0102/01) відповідно до умов якого Первісний кредитор передає (відступає) на користь Нового кредитора, а Новий кредитор набуває право вимоги до Боржника щодо оплати суми боргу (грошового зобов`язання) у розмірі 3964361,55 грн, що виникла на підставі Договору №01 від 15.01.2020 та №20 від 04.01.2021. (п.1.1. Договору №0102/01)

Згідно п.2.1. Договору №0102/01 Первісний кредитор в момент укладення цього Договору передав Новому кредитору всі документи, які засвідчують право вимоги, що відступається згідно з цим Договором, та інформацію, яка є важливою для його здійснення.

Пунктом 2.5. Договору №0102/01 визначено, що заміна сторони у зобов`язанні вважається відступленим Первісним кредитором Новому кредитору з моменту укладення цього Договору.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень позивача, на виконання умов Договору відступлення № 0102/01 від 01.02.2022 позивачем сплачено на користь відповідача 3755960 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями № 141 від 22.02.2022,№ 142 від 22.02.2022,№ 143 від 22.02.2022, № 144 від 22.02.2022, № 459 від 13.06.2022, № 468 від 16.06.2022, № 528 від 30.08.2022.

Таким, чином позивачем на виконання умов договору № 20 від 04.01.2020 сплачено 4164935 грн.

При цьому, відповідач отримав безпосередньо від позивача грошові кошти у розмірі 3755960 грн, в той час коли сума відступлення права вимоги за Договором №0102/01 3694361,55 грн.

Таким чином, ДП «Юрковецький спиртовий завод» на виконання зобов`язань за договором поставки продукції № 20 від 04.01.2021 та умов договору відступлення № 0102/01 від 01.02.2022 сплатило в загальному розмірі 4164935 грн, що в свою чергу на 131500 грн. більше зобов`язання за договором № 20 від 04.01.2021.

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Доказів повернення відповідачем грошових коштів у розмірі 131500 грн матеріали справи не містять.

Відтак, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 131500 грн.

Щодо заявлених до стягнення інфляційних втрат у розмірі 38188,34 грн та 3% річних у розмірі 10579,64 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних на суму боргу відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

У статті 1212 Цивільного кодексу України врегульовані недоговірні відносини, коли особа набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно). З моменту безпідставного набуття такого майна або з моменту, коли підстава його набуття відпала, утримання особою такого майна є неправомірним. Тому зобов`язання з повернення потерпілому такого майна особа повинна виконати відразу після його безпідставного набуття або відпадіння підстави набуття цього майна.

Перевіривши надані позивачем розрахунки інфляційних втрат та 3% річних, судом встановлено, що надані розрахунки відповідають вимогам чинного законодавства та є арифметично вірними, а тому позовні вимоги в даній частині підлягають задоволенню.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до положень ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лінком-Н» (01103, м. Київ, вул. Товарна, буд. 1; ідентифікаційний код 43802880) на користь Державного підприємства «Юрковецький спиртовий завод» (24040, Могилів-Подільський р-н, Вінницька обл., с. Юрківці, вул. Миру, буд. 259; ідентифікаційний код 05459186) заборгованість у розмірі 131500 (сто тридцять одна тисяча п`ятсот) грн, інфляційні втрати у розмірі 38188 (тридцять вісім тисяч сто вісімдесят вісім) грн 34 коп., 3% річних у розмірі 10579 (десять тисяч п`ятсот сімдесят дев`ять) грн 64 коп., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 26.01.2026

Суддя Я.В. Маринченко