ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2026 р. м. Рівне Справа № 918/183/25

Господарський суд Рівненської області у складі судді А.Качура,

розглянув матеріали справи

за позовом: Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги "Північний" Рівненської міської ради

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія"

про: визнання недійсними додаткових угод та стягнення 23 101,39 грн

секретар судового засідання: С.Коваль

представники:

від позивача: В.Терещук

від відповідача: О.Гуз

ОПИС СПОРУ

Комунальне некомерційне підприємство "Центр первинної медико-санітарної допомоги "Північний" Рівненської міської ради звернулось до Господарського суду Рівненської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" про визнання недійсними додаткових угод №№2, 3, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12 до договору №16354 від 15 січня 2021 року та стягнення 23 101,39 грн безпідставно збережених коштів.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що за результатами проведеної закупівлі між Комунальним некомерційним підприємством "Центр первинної медико-санітарної допомоги "Північний" Рівненської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" укладено договір №16354-ВЦ від 15.01.2021 року про постачання електричної енергії.

Після укладення вказаного договору, до нього на підставі додаткових угод 10 разів вносилися зміни до істотних умов, в частині підвищення ціни за одиницю товару.

Додатковою угодою №2 збільшено ціну за одиницю товару до 2,7319 грн/кВт* год без ПДВ (дана ціна застосовується з січня 2021), однак її було укладено 03.02.2021 року

Проаналізувавши розміщену на сайті ДП "Оператор ринку" інформацію щодо середньозважених цін упродовж січня-лютого 2021 року, можна дійти до висновку, що цього періоду мало місце як збільшення, так і зменшення цін на електричну енергію.

Укладення додаткової угоди №2 призвело до збільшення ціни за 1 кВт/год на 9,3% відносно ціни, визначеної за умовами основного договору, а подальші додаткові угоди №3, 5-12 збільшували ціну за одиницю товару понад 10%, що не відповідає вимогам статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", а тому вказані угоди, на переконання позивача, підлягають визнанню недійсними, а кошти в сумі 23 101,39 грн є безпідставно сплаченими за тарифом збільшення якого відбулося в супереч вимог Закону України "Про публічні закупівлі", а отже вказані кошти підлягають поверненню.

У своєму відзиві на позов відповідач вказав на помилковість тверджень позивача, зокрема зазначив, що у зв`язку з підвищенням ціни на ринку електричної енергії, керуючись вимогами до п.7 ст.41 та ч. 5 ст. 41 Закону про закупівлі та умовами п. 5.5. договору, між ТОВ "РОЕК" та КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги "Північний" РМР було укладено додаткові угоди. Додаткова угода №2 від 03.02.2021 року про встановлення ціни за одиницю товару - 2,73190 грн./кВт*год. без ПДВ, укладена у зв`язку із зміною регульованого тарифу на розподіл.

Отже, на переконання відповідача, додаткові угоди про збільшення ціни за одиницю товару укладанні між сторонами у відповідності до вимог п.7 ст.41 та ч. 5 ст. 41 Закону про закупівлі та умов п. 5.5. договору Крім того, ціна за одиницю товару, яка вказана в кожній з додаткових угодах не перевищує 10 відсотків та не призводить до збільшення суми, визначеної в договорі.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою від 11 березня 2025 року суд відкрив провадження у справі та призначив підготовче засідання на 8 квітня 2025 року.

26 березня 2025 року відповідач подав відзив на позов.

У судовому засіданні 8 квітня 2025 року оголошена перерва до 6 травня 2025 року.

8 квітня 2025 року позивач подав відповідь на відзив.

Ухвалою від 6 травня 2025 року суд зупинив провадження у справі до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду судового рішення у справі №920/19/24.

Ухвалою від 6 травня 2025 року суд поновив провадження у справі, підготовче засідання призначив на 06 січня 2026 року.

Ухвалою від 6 січня 2026 року суд закрив підготовче провадження, розгляд справи по суті призначив на 20 січня 2026 року.

В судовому засіданні позивач підтримав позов.

В судовому засіданні відповідач позов не визнав.

МОТИВИ СУДУ ПРИ ПРИЙНЯТТІ РІШЕННЯ

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Суд установив, що за результатом відкритих торгів UA-2020-12-15-002317-b, Комунальне некомерційне підприємство "Центр первинної медико-санітарної допомоги "Північний" Рівненської міської ради (позивач/споживач) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" (відповідач/постачальник) уклали договір №16354-ВЦ від 15 січня 2021 року (далі - договір), відповідно до предмету якого постачальник зобов`язується поставити споживачу у терміни та на умовах визначених договором електричну енергію, код ДК 021:2015 - 09310000-5 - електрична енергія в обсягах і порядку передбачених договором для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач сплачує постачальнику за використану електричну енергію у розмірі, строки, порядку та на умовах передбачених договором.

Згідно з умовами пункту 5.1. договору, загальна ціна договору становить 120 000,00 грн з ПДВ.

Відповідно до пункту 5.2. договору, ціна за одиницю товару - за 1 кВт*год електричної енергії складає: 2,50 грн. (дві грн 00 коп) без ПДВ, крім того ПДВ 20% - 0,50 грн (нуль грн 50 коп). Всього з ПДВ 3,00 грн. (три грн 00 коп). Ціна за одиницю товару включає в себе: вартість послуг оператора системи передачі щодо надання послуг з передачі та електричної енергії, які необхідні для виконання Договору, та вартість послуг з розподілу електричної енергії.

Пунктом 5.3. договору установлено, що постачальник зобов`язаний при виставленні акта приймання-передачі електричної енергії надалі - акт) споживачу окремо вказувати тариф та суму вартості оплачуваної послуги з передачі та розподілу електричної енергії у складі оплати вартості електричної енергії.

Водночас пунктом 5.4. договору встановлено, що ціна за одиницю товару за договором може змінюватися з дотриманням сторонами норм, передбачених частиною 5 статті 41 Законом України "Про публічні закупівлі".

Зміну ціни за одиницю товару сторони оформлюють шляхом підписання додаткової угоди до договору, яка набуває чинності з дати її підписання, якщо інше не передбачено додатковою угодою, та є невід`ємною частиною договору.

Також пунктом 5.5. договору передбачено, що ціна за одиницю товару може збільшуватись протягом дії договору до 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення загальної суми, визначеної в договорі. У цьому випадку зміна ціни за одиницю товару здійснюється у такому порядку:

- зміна ціни за одиницю товару допускається за умови надання постачальником документального підтвердження факту коливання ціни такого товару на ринку, а саме у торговій зоні "Об`єднані енергетичні системи України";

- документальним підтвердженням факту коливання ціни товару на ринку може бути інформаційна довідка, висновок або інший документ Торгово-промислової палати України чи її територіального відділення або інформація зі сторінки офіційного сайту Національної комісії регулювання електроенергетики та комунальних послуг України (далі - НКРЕКП) або інформація з вебсайту ДП "Оператор Ринку" (https:// www.oree.com.ua).

Під коливанням ціни за одиницю товару на ринку слід розуміти будь-яку зміну ціни за одиницю товару у наданих документах, порівняно із ціною за одиницю товару, визначеною у п.5.2 до договору. За такої умови ціна за одиницю товару збільшується пропорційно збільшенню середнього показника ціни у наданих документах відносно ціни за одиницю товару, визначеної у п. 5.2 до договору, але не більше ніж на 10%.

Зміна ціни за одиницю товару може бути здійснена не частіше 1 (одного) разу протягом розрахункового періоду, встановленого у п. 5.10. договору, та не раніше ніж через 30 (тридцять) календарних днів після укладення цього договору.

Відповідно до пункту 5.6. договору, ціна за одиницю товару може змінюватися у випадку зміни регульованих цін (тарифів) і нормативів, які застосовуються у договорі, а саме: тарифу на послуги з передачі електричної енергії, та/або тарифу на послуги з розподілу електричної енергії, які враховано в структуру ціни одиниці товару. У цьому випадку зміна ціни за одиницю товару здійснюється у такому порядку:

- підставою для зміни ціни є набрання чинності рішення(нь) НКРЕКП про зміну відповідного(их) тарифу(ів), що застосовуються у договорі;

- постачальник повинен письмово протягом 15 днів з дня набрання чинності такого(их) рішення(нь) звернутися до споживача та надати додаткову угоду до договору з розрахунком нової ціни за одиницю товару.

Нова ціна за одиницю товару застосовується з дня введення в дію відповідного регульованого тарифу згідно з рішенням НКРЕКП, якщо інше не встановлено законодавством України.

Також пунктом 5.7. договору встановлено, що в подальшому, якщо протягом року відбувається коливання ціни за одиницю товару на ринку в сторону збільшення, постачальник повинен письмово звернутися до споживача та надати новий пакет документів, який обґрунтовує збільшення ціни по зазначеному діапазону порівняно з ціною, встановленою у п. 5.2.

Згідно з умовами пунктів 5.8.-.5.12 договору, місячна вартість електричної енергії визначається як добуток ціни, що визначено у п. 5.2. договору, на кількість електричної енергії, реалізованої у відповідному місяці. Загальна вартість електричної енергії за договором визначається, як сума місячних вартостей електричної енергії.

Моментом оплати вважається день надходження грошових коштів на рахунок постачальника.

Ціна електричної енергії має зазначатися постачальником в актах приймання-передачі електричної енергії (далі - акт) за договором, у тому числі у разі її зміни.

Розрахунковим періодом за договором є календарний місяць. Оплату вартості використання електричної енергії споживач здійснює на підставі частини 1 статті 49 Бюджетного кодексу України - лише за фактично використану електричну енергію, на підставі належним чином оформленого акта за розрахунковий період.

Оплата вартості електричної енергії за договором здійснюється споживачем виключно шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника із спеціальним режимом використання (далі - спецрахунок).

Оплата вважається здійсненою після того, як на спецрахунок постачальника надійшла вся сума коштів, що підлягає сплаті за спожиту електричну енергію відповідно до умов договору. Спецрахунок постачальника зазначається у платіжних документах постачальника, у тому числі у разі його зміни.

Оплата за спожиту електричну енергію здійснюється протягом 10 (десяти) банківських днів від дати підписання сторонами акта приймання-передачі електричної енергії за відповідний розрахунковий період.

Всі платіжні документи, що виставляються постачальником споживачу, мають містити чітку інформацію про суму платежу, порядок та строки оплати, що погоджені сторонами договору, а також інформацію щодо адреси, телефонів, офіційних веб-сайтів для отримання інформації про подання звернень, скарг та претензій щодо якості постачання електричної енергії та надання повідомлень про загрозу електробезпеки.

Згодом, згідно з листами - пропозиціями ТОВ "РОЕК" (№207/9 від 22.01.2021, №234/44 від 25.01.2021, №2823/290 від 13.08.2021, №2889/307 від 19.08.2021, №3135 від 10.09.2021, №3165/290 від 13.09.2021, №3174/290 від 14.09.2021, №3187/263 від 15.09.2021, №3664/269 від 13.10.2021, №3665/269 від 13.10.2021) сторони уклали додаткові угоди до договору, а саме:

- 03.02.2021 року між відповідачем та позивачем укладено додаткову угоду №2, згідно якої ціна за (одиницю товару) кВт*год спожиту електричну енергію становить 2,7319 грн/ кВт*год без ПДВ та починає застосовуватись до договірних величин споживання електричної енергії з січня 2021 року;

- 03.02.2021 року між відповідачем та позивачем укладено додаткову угоду №3, згідно якої ціна за (одиницю товару) кВт*год спожиту електричну енергію становить 3,0048 грн/кВт*год без ПДВ та починає застосовуватись до договірних величин споживання електричної енергії з січня 2021 року;

- 04.03.2021 року між відповідачем та позивачем укладено додаткову угоду №5, згідно якої ціна за (одиницю товару) кВт*год спожиту електричну енергію становить 3,10000грн/кВт*год без ПДВ та починає застосовуватись до договірних величин споживання електричної енергії з лютого 2021 року;

- 27.08.2021 між відповідачем та позивачем укладено додаткову угоду №6, згідно якої ціна за (одиницю товару) кВт*год спожиту електричну енергію становить 3,28780грн/кВт*год без ПДВ та починає застосовуватись до договірних величин споживання електричної енергії з 01 серпня 2021 року;

- 30.08.2021 року між відповідачем та позивачем укладено додаткову угоду №7, згідно якої ціна за (одиницю товару) кВт*год спожиту електричну енергію становить 3,49436грн/кВт*год без ПДВ та починає застосовуватись до договірних величин споживання електричної енергії з 01 серпня 2021 року;

- 04.10.2021 року між відповідачем та позивачем укладено додаткову угоду №8, згідно якої ціна за (одиницю товару) кВт*год спожиту електричну енергію становить 3,68267 грн/кВт*год без ПДВ та починає застосовуватись до договірних величин споживання електричної енергії з 01 вересня 2021 року;

- 04.10.2021року між відповідачем та позивачем укладено додаткову угоду №9, згідно якої ціна за (одиницю товару) кВт*год спожиту електричну енергію становить 3,86981грн/кВт*год без ПДВ та починає застосовуватись до договірних величин споживання електричної енергії з 14 вересня 2021 року.

- 04.10.2021 року між відповідачем та позивачем укладено додаткову угоду №10, згідно якої ціна за (одиницю товару) кВт*год спожиту електричну енергію становить 4,10680 грн/кВт*год без ПДВ та починає застосовуватись до договірних величин споживання електричної енергії з 15 вересня 2021 року;

- 01.11.2021 року між відповідачем та позивачем укладено додаткову угоду №11, згідно якої ціна за (одиницю товару) кВт*год спожиту електричну енергію становить 4,39679 грн/кВт*год без ПДВ та починає застосовуватись до договірних величин споживання електричної енергії з 1 жовтня 2021 року;

- 01.11.2021 року між відповідачем та позивачем укладено додаткову угоду №12, згідно якої ціна за (одиницю товару) кВт*год спожиту електричну енергію становить 4,71575грн/кВт*год без ПДВ та починає застосовуватись до договірних величин споживання електричної енергії з 14 жовтня 2021 року.

Як слідує з матеріалів справи, відповідач поставив позивачу обумовлену договором продукцію - товар, що підтверджується відповідними актами прийому-передачі електроенергії, а позивач здійснив оплату спожитого товару на суму 107 998,39 грн, що підтверджується платіжними дорученнями, а саме: акт №А- від 10.02.2021 за січень 2021 року на суму 8 585, 39 грн, кількість спожитої електроенергії - 2.604 кВт/год., оплачено згідно з платіжним дорученням №9 від 12.02.2021; акт №А- від 11.03.2021 за лютий 2021 року на суму 8 570,88 грн, кількість спожитої електроенергії - 2.304 кВт/год., оплачено згідно з платіжним дорученням №34 від 17.03.2021; акт №А- від 08.04.2021 за березень 2021 року на суму 11 182,32 грн, кількість спожитої електроенергії - 3.006 кВт/год., оплачено згідно з платіжним дорученням №66 від 12.04.2021; акт №А- від 07.05.2021 за квітень 2021 року на суму 13 113,00 грн, кількість спожитої електроенергії- 3.525 кВт/год., оплачено згідно з платіжним дорученням №97 від 13.05.2021; акт №А- від 08.06.2021 за травень 2021 року на суму 15 664,92 грн, кількість спожитої електроенергії- 4.211 кВт/год., оплачено згідно з платіжним дорученням №132 від 09.06.2021; акт №А- від 12.07.2021 за червень 2021 року на суму 13 049,76 грн, кількість спожитої електроенергії- 3.508 кВт/год., оплачено згідно з платіжним дорученням №160 від 14.07.2021; акт №А- від 12.08.2021 за липень 2021 року на суму 13 871,88 грн, кількість спожитої електроенергії - 3.729 кВт/год., оплачено згідно з платіжним дорученням №192 від 03.09.2021; акт №А- від 15.09.2021 за серпень 2021 року на суму 12 193,92 грн, кількість спожитої електроенергії - 2.908 кВт/год., оплачено згідно з платіжним доручення №231 від 20.09.2021; акт №А-489001741/9/1 від 22.10.2021 за вересень 2021 року на суму 11 766,32 грн, кількість спожитої електроенергії - 2.504 кВт/год., оплачено згідно з платіжним дорученням №271 від 27.10.2021.

На думку позивача, укладаючи спірні додаткові угоди до договору та збільшуючи ціну товару, сторони діяли всупереч Закону України "Про публічні закупівлі", а тому ці угоди підлягають визнанню недійсним, а надмірно сплачені кошти стягненню з відповідача на користь позивача.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів сторін

З наведених обставин видно, що спірні правовідносини є за своїм змістом майновими, договірними та стосуються поставки товару. Спірний характер правовідносин базується на тому, що позивач вважає порушеними свої права з огляду на недотримання вимог Закону України "Про публічні закупівлі" при укладенні додаткових договорів, якими внесено зміни до вартості товару, що закуповувався.

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад визначено Законом № 922-VIII (тут і надалі - у редакції, чинній станом на час укладення договору про закупівлю та оспорюваних додаткових угод до нього).

Відповідно до частини четвертої статті 3 Закону № 922-VIII відносини, пов`язані зі сферою публічних закупівель, регулюються виключно цим Законом і не можуть регулюватися іншими законами, крім випадків, встановлених цим Законом.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 1 цього Закону договір про закупівлю визначається як господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі / спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару.

Основні вимоги до договору про закупівлю та внесення змін до нього урегульовані статтею 41 Закону № 922-VIII, частиною першою якої визначено, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із частиною першою статті 652 ЦК України разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Частиною четвертою статті 41 Закону № 922-VIII визначено, що умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції / пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі / спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції / пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

За загальним правилом істотні умови договору про закупівлю, однією з яких є ціна товару, не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі (частина п`ята статті 41 Закону № 922-VIII). Однак зазначена норма передбачає випадки, коли допустима зміна істотних умов договору про закупівлю.

Пунктами 2, 7 частини 5 статті 41 Закону встановлено, що істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема:

- збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю/внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії;

- зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, ARGUS регульованих цін (тарифів) і нормативів, що застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни;

Cуд зауважує, що зазначені у пунктах 2, 7 частини 5 статті 41 Закону випадки є окремими підставами для зміни ціни, що обумовлюються різними, а не однаковими обставинами.

Статтею 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, зокрема відповідно до умов договору. Частиною 1 статті 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 651 ЦК України, зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Варто відмітити, що Закон не містить виключень з цього правила.

Із вказаного слідує, що зміна істотних умов договору про закупівлю (збільшення ціни за одиницю товару) є правомірною (у розрізі обставин цієї справи) за таких умов: відбувається за згодою сторін; порядок зміни умов договору має бути визначений самим договором (відповідно до проекту, що входив до тендерної документації); підстава збільшення - коливання ціни такого товару на ринку, що обґрунтоване і документально підтверджене постачальником; ціна за одиницю товару може збільшуватися не більше ніж на 10% або зміна встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, ARGUS регульованих цін (тарифів) і нормативів, що застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни; загальна сума (ціна) договору не повинна збільшуватися.

Суд встановив, що сторони уклали договір за результатами процедури відкритих торгів на виконання вимог Закону України "Про публічні закупівлі" і на момент підписання договору погодили всі його істотні умови - предмет, ціну та строк виконання зобов`язань.

Щодо додаткової угоди №2 від 3 лютого 2021 року, якою сторонами визначено ціну за 1 кВт* год електричної енергії в розмірі 2,7319 грн без ПДВ слід відмітити, що підставою для зміни ціни товару було підняття ціни на передачу електричної енергії відповідно до постанови НКРЕКП від 9.12.2020 №2376, яка набрала чинності 01.01.2021 року, проте як слідує з закупівлі UA-2020-12-15-002317-b, прийом пропозицій встановлено до 24 грудня 2020 року, тобто можна дійти висновку, що учасник закупівлі при поданні заявки керувався тарифом, чинним на час її подання.

Водночас постановою НКРЕКП від 9.12.2020 №2376 встановлено для ПАТ "Рівнеобленерго" новий тариф на послуги з розподілу електричної енергії, водночас пунктом 5.2. договору передбачено, що вартість таких послуг включається в ціну за одиницю товару.

Як визначено додатком 2 до договору (комерційна пропозиція), ціна за електричну енергію встановлювалась за формулою: Ц(спож)=Цзак+Цп+Тпередача (грн/кВт*год), де: Цзак - закупівельна ціна електричної енергії постачальником для споживача на ринках електричної енергії за розрахунковий період, грн/кВт*год; Цп - ціна на послуги пов`язані з постачанням електричної енергії споживачу, грн/кВт*год; Тпередача - тариф на послуги з передачі електричної енергії ПрАТ "НЕК "Укренерго" (затверджується Регулятором та розміщується на сайті постачальника), грн/кВт*год; Трозподіл - тариф на послуги з розподілу електричної енергії відповідного оператора системи розподілу електричної енергії, до мереж якого приєднаний споживач (затверджується Регулятором та розміщується на сайті відповідного оператора системи розподілу або постачальника), грн/кВт*год без ПДВ.

Як зазначав суд, підставою для зміни умов договору про закупівлю в розумінні пункту 7 частини 2 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" є серед іншого зміна регульованих цін (тарифів).

В обґрунтування підстав для укладення додаткової угоди №2 відповідач посилався саме на пункт 7 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", тобто укладення 3 лютого 2021 року додаткової угоди №2 до договору відповідає вказаним вимогам статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", оскільки відбулась зміна тарифу регулятором, який включений до формули визначення ціни товару, що є наслідком зміни ціни самого товару.

Натомість, як на підставу для визнання недійсною додаткової угоди №2 позивач вказав, що вказану угоду було укладено з порушенням пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі". Тобто позивач стверджував, що має місце порушення правил про збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку.

Відповідно до частини третьої статті 2 ГПК України однією із засад (принципів) господарського судочинства є диспозитивність. Згідно зі статтею 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Принцип диспозитивності покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять учасники спірних правовідносин. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача та позов має чітко виражену ціль, яка втілюється у формі позовних вимог, що їх викладає позивач у позовній заяві.

Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.

Відповідно, право особи звернутися до суду з самостійно визначеними позовними вимогами узгоджується з обов`язком суду здійснити розгляд справи в межах таких вимог (постанова Верховного Суду від 1 лютого 2023 року у справі №914/3203/21).

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Слід зазначити, що правові підстави позову - це зазначена у позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги (постанова Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі №922/2575/19).

Тобто визначення підстав позову (як фактичних, так і правових підстав) відноситься до сфери розсуду позивача.

Однак у позові відсутні обставини щодо необґрунтованого застосування положень договору, що дозволяють змінювати ціну договору через зміну тарифу на транспортування електричної енергії. Позивач натомість стверджує про необґрунтоване підвищення ціни договору з посиланням на інші підстави та інший пункт договору. Позивач вказує, що підставою збільшення ціни стало коливання ціни такого товару на ринку, що однак не підтверджено умовами додаткової угоди та не доведено позивачем, а отже не може вважатися підставою для висновків про порушення прав позивача. Стверджувані позивачем обставини про коливання ціни на ринку як підставу для укладення додаткової угоди №2 не підтверджуються матеріалами справи, оскільки у додатковій угоді вказано про інші підстави зміни ціни - у зв`язку зі зміною тарифів на транспортування. Як видно зі структури договору укладеного сторонами, а також з нормативного регулювання підстав для змін істотних умов договорів, що укладаються на основі публічних тендерів - зміна регульованих тарифів та коливання ціни товару на ринку є окремими підставами для внесення змін до договору.

Водночас у позові не було наведено обставин про необґрунтоване збільшення ціни у зв`язку зі зміною регульованих тарифів на передачу електроенергії, що встановлюються регулятором. Тому такі обставини не можуть бути предметом цього розгляду.

Так, керуючись принципом jura novit curia ("суд знає закони") неправильна юридична кваліфікація учасниками справи спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм. А отже суд повинен застосовувати також і ті норми права на які не посилається позивач.

А проте, підстави позову, зокрема обставини якими позивач обґрунтовує свої вимоги, мають визначатися саме позивачем, без втручання суду.

Підсумовуючи наведене, суд робить висновок, що позовна вимога про визнання недійсною додаткової угоди №2 від 3 лютого 2021 року до договору №16354-ВЦ від 15.01.2021 року з підстав порушення вимог пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" не може бути задоволена, оскільки суд не встановив протиправності її укладення.

Однак, як слідує зі змісту вказаної додаткової угоди вона містить застереження, що нова ціна товару застосовується з січня 2021 року.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 632 ЦК України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Згідно з частиною першою статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із частинами першою, другою статті 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв`язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов`язання доставки.

Із системного тлумачення наведених норм ЦК України та Закону № 922-VIII вбачається, що ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається.

Ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається (правовий висновок Великої Палати Верховного Суду від 24 січня 2024 року у справі №922/2321/22).

Згідно з умовами пункту 3.2.4. Правил роздрібного ринку електричної енергії, у разі зміни умов договору про постачання електричної енергії споживачу, у тому числі комерційної пропозиції, електропостачальник не пізніше ніж за 20 днів до їх застосування повідомляє про це споживача з урахуванням інформації про право споживача розірвати договір.

У разі надання у встановленому порядку електропостачальником споживачу повідомлення про зміни умов договору про постачання електричної енергії (у тому числі зміну ціни), що викликані змінами регульованих складових ціни (тарифу на послуги з передачі та/або розподілу електричної енергії, ціни (тарифу) на послуги постачальника універсальних послуг та/або "останньої надії") та/або змінами в нормативно-правових актах щодо формування цієї ціни або умов постачання електричної енергії, договір вважається із зазначеної в повідомленні дати зміни його умов (але не раніше ніж через 20 днів від дня надання споживачу повідомлення), про що зазначається у повідомленні:

1) достроково розірваним (без штрафних санкцій) за ініціативою споживача - у разі надання електропостачальнику письмової заяви споживача про незгоду/неприйняття змін протягом 5 робочих днів з дня отримання такого повідомлення, але не пізніше ніж за 10 календарних днів до зазначеної в повідомленні дати зміни умов договору

2) зміненим на запропонованих електропостачальником умовах - якщо споживач не надав електропостачальнику письмову заяву про незгоду/неприйняття змін у встановлений цим пунктом термін.

Учасник роздрібного ринку (крім споживача) має інформувати споживача, з якими укладено відповідний договір, про будь-яку зміну в умовах договору шляхом направлення відповідної інформації у визначений договором (обраною споживачем комерційною пропозицією) спосіб (через особистий кабінет на своєму офіційному сайті у мережі Інтернет, засобами електронного зв`язку, СМС-повідомленням, у пунктах прийому платежів тощо).

Cуд зауважує, що на час укладення додаткової угоди №2 (03.02.2021 року) електрична енергія за 15 січня - 2 лютого 2021, як товар, постачалася щоденно та була не тільки прийнята відповідачем у власність, а й спожита. Таким чином в даному випадку сторони правочину після передачі товару у власність покупця, а саме електричної енергії спожитої відповідачем у січні - лютому 2021 року, намагалися змінити ціну товару у договорі про закупівлю, що суперечить нормам статті 632 ЦК України та вимогам Закону України "Про публічні закупівлі".

Суд ураховує, що позивач у позові наводив аргументацію щодо зміни ціни після передачі товару у власність покупця.

З урахуванням наведеного суд робить висновок, що пункт 1 додаткової угоди № 2 від 3 лютого 2021 року до договору про постачання електричної енергії споживачу №16354-ВЦ від 15.01.2021 року, укладену між Комунальним некомерційним підприємством "Центр первинної медико-санітарної допомоги "Північний" Рівненської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" в частині розповсюдження дії додаткової угоди про ціну на відносини між сторонами починаючи з січня 2021 року змінює ціну товару після його виконання що законом забороняється.

Відповідно до частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно із частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою статті 203 цього Кодексу.

Частиною третьою статті 215 ЦК України передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно із частиною першою статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Разом з тим, недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини (стаття 217 ЦК України).

Таким чином суд визнає недійсним пункт 1 додаткової угоди № 2 від 03 лютого 2021 року до договору про постачання електричної енергії споживачу №16354-ВЦ від 15.01.2021 року, укладену між Комунальним некомерційним підприємством "Центр первинної медико-санітарної допомоги "Північний" Рівненської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" в частині розповсюдження дії додаткової угоди про ціну на відносини між сторонами починаючи з січня 2021 року.

Таким чином, додатковою угодою №2 від 3 лютого 2021 року змінено ціну товару до 2,7319 грн/кВт*год без ПДВ, а з ПДВ 3,27828 грн/кВт*год, а вказану ціну слід застосовувати саме з 3 лютого 2021 року.

При цьому суд ураховує те, що договором передбачено зміна ціни за одиницю товару не може бути здійснена раніше 30 календарних днів після його укладення (пункт 5.5.), водночас вказаний договір містить застереження, що у випадку зміни ціни на підставі зміни регульованого тарифу, нова ціна за одиницю товару застосовується з дня введення в дію відповідного регульованого тарифу згідно з рішенням НКРЕКП, якщо інше не установлено законодавством (пункт 5.6.).

Суд ураховує, що підставою для зміни ціни товару було зміна тарифу на передачу електричної енергії відповідно до постанови НКРЕКП від 9.12.2020 №2376, яка набрала чинності 01.01.2021 року, тобто є обов`язковою для застосування при визначенні ціни оскільки входить до її структури згідно з умовами пункту 5.2. договору та пункту 1 комерційної пропозиції, яка є додатком №2.

Таким чином суд трактує застосування положення пунктів 5.5. - 5.6. договору, як такі, що взаємодоповнюють одна одну, а пункт 5.6. не охоплюється пунктом 5.5. оскільки останній регулює зміну ціни у випадку коливання цін такого товару на ринку, тоді як пункт 5.6. визначає порядок внесення змін до договору у випадку зміни регульованих цін.

Щодо додаткових угод №3 від 03.02.2021 року, №5 від 04.03.2021 року, №6 від 27.08.2021 року, №7 від 30.08.2021 року, №8 від 04.10.2021 року, №9 від 04.10.2021 року, №10 від 04.10.2021 року, №11 від 01.11.2021 року, №12 від 01.11.2021 року суд відзначає, що підставою для зміни ціни товару вказано пункт 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", тобто збільшення ціни такого товару на ринку.

Суд ураховує, що згідно з пунктом 1 комерційної пропозиції яка є додатком до договору, зміна ціни за одиницю електричної енергії відповідно до пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" допускається за умови надання стороною, яка пропонує зміни, документального підтвердження факту коливання ціни електричної енергії на ринку, а у торговій зоні "Об`єднані енергетичні системи України" ("ОЕС Україна"), Таким документальним підтвердженням можуть бути офіційні дані про ціну, обсяги купівлі - продажу електричної енергії на ринку "на добу на перед" (далі - РДН) та внутрішньодобовому ринку (далі - ВДР) та інші показники, які склалися у відповідному розрахунковому періоді в торговій зоні "ОЕС Україна" та оприлюднені офіційному вебсайті ДП "Оператор Ринку" за адресою в мережі Інтернет https:// www.oree.com.ua) - згідно з частиною шостою статті 67 Закону України "Про ринок електричної енергій".

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 листопада 2025 року у справі №920/19/24 вказує, що кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження викладених у ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо (див. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13 жовтня 2020 року у справі № 912/1580/18, від 02 грудня 2020 року у справі № 913/368/19, від 11 травня 2023 року у справі № 910/17520/21).

Тобто сам факт збільшення ціни товару на ринку не обов`язково тягне підвищення ціни на аналогічний товар, який є предметом договору.

При зверненні до замовника з пропозиціями підвищити ціну постачальник має обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по ціні, запропонованій замовнику на тендері, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для постачальника вочевидь невигідним. Крім того, постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції).

Як коливання ціни необхідно розуміти зміну за певний період часу ціни товару на ринку чи то в сторону зменшення, чи в сторону збільшення. І таке коливання має відбуватись саме в період укладання договору і до внесення відповідних змін до нього.

Як видно з додаткових угод №3, 5-12, сторони встановили зміну ціни за одиницю товару, при цьому матеріали справи не містять доказів належного обґрунтування відповідачем коливання ціни на ринку з моменту укладення договору і до внесення відповідних змін до нього.

Надані сторонами докази свідчили про коливання ціни в певний проміжок часу, проте надані докази не підтверджують зміну ціни станом на час укладення договору - 15 січня 2021 року, додаткової угоди №2 та наступних додаткових угод. Тобто постачальником не підтверджено наявність правових підстав для внесення змін до договору на підставі п. 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі".

Суд проаналізував листи відповідача, який ініціював необхідність укладення додаткових угод у зв`язку з коливанням вартості електроенергії на ринку, а також докази надані відповідачем в обґрунтування наявності таких коливань.

Так, у листі від 25.01.2021 № 234/44 відповідач вказує на те, що зі змісту даних з сайту оператора ринку вбачається зміна (коливання) ціни на РДН упродовж січня 2021 року, а також , що середньозважена ціна становить 1,54647 грн/кВт.год без ПДВ.

Як доказ відповідач долучив роздруківку (скріншот) з сайту оператора ринку, який однак не містить інформації щодо розміру наведеної відповідачем середньозваженої ціни (1,54647 грн/кВт.год без ПДВ). Натомість дана роздруківка містить інформацію про погодинне коливання цін на РДН та ВДР лише упродовж однієї доби 25.01.2021. Також суд зауважує, що скріншот містить дату та час виконання дослідження цієї інформації та створення скріншота 24.12.2024, об 11:11 год. В той же час така інформація мала бути долучена до листа від 25.01.2021.

У листі від 13.08.2021 № 2823/290 відповідач посилався на зростання ціни на РДН та ВДР у серпні 2021 року. Однак до листа відповідача від 13.08.2021 № 2823/290 долучено роздруківку з сайту оператора ринку щодо інформації про погодинне коливання цін на РДН та ВДР лише упродовж однієї доби 13.08.2021. Вказаний скріншот також був створений 24.12.2024 об 11:15 год.

У листі відповідача від 19 серпня 2021 № 2889/307 як доказ коливання цін вказано цінову довідку Рівненської торгово-промислової палати, але як доказ коливання цін долучено експертний висновок від 19.08.2021 складений експертом Покровець І.С. Водночас даний висновок містить лише інформацію про динаміку цін з 08.08.2021 по 15.08.2021, тобто лише за один тиждень.

Лист відповідача від 10.09.2021 № 3135 про необхідність укладення наступної додаткової угоди взагалі не містить додатків. Проте у листі відповідач стверджує про зростання закупівельної ціни електроенергії на 61%, не супроводжуючи такі твердження жодними доказами.

Лист відповідача від 13.09.2021 № 3165/290 містить посилання на зростання ціни на електричну енергію на РДН/ВДР у вересні 2021. До вказаного листа також долучено роздруківку щодо інформації про погодинне коливання цін на РДН та ВДР упродовж однієї доби 13.09.2021. Додаток до листа від 13.09.2021 № 3165/290 також, як і попередні скріншоти, був створений 24.12.2024 об 11:17 год.

Лист відповідача від 14.09.2021 № 3174/290 містить посилання на зростання ціни на електричну енергію на РДН/ВДР у вересні 2021. До вказаного листа також надано роздруківку щодо інформації про погодинне коливання цін на РДН та ВДР упродовж однієї доби 14.09.2021. Додаток до листа від 14.09.2021 № 3174/290 також був створений 24.12.2024 об 11:21 год.

Лист відповідача від 15.09.2021 № 3187/263 містить посилання на зростання ціни на електричну енергію на РДН/ВДР у вересні 2021. До вказаного листа також надано роздруківку щодо інформації про погодинне коливання цін на РДН та ВДР упродовж однієї доби 15.09.2021. Додаток до листа від 15.09.2021 № 3187/263 також був створений 24.12.2024 об 11:22 год.

Лист відповідача від 13.10.2021 № 3664/269 містить посилання на зростання ціни на електричну енергію на РДН/ВДР у жовтні 2021. До вказаного листа також долучено роздруківку щодо інформації про погодинне коливання цін на РДН та ВДР упродовж однієї доби 13.10.2021. Додаток до листа від 13.10.2021 № 3664/269 також був створений 24.12.2024 об 11:23 год.

Лист відповідача від 13.10.2021 3665/269 містить посилання на зростання ціни на електричну енергію на РДН/ВДР у жовтні 2021. Як додаток до вказаного листа зазначено експертний висновок торгово-промислової палати. А проте, сторони не надали суду вказаний висновок. Належне обґрунтування підстав для зміни ціни у зв`язку з коливанням цін на ринку залишилося не доведеним.

Також додаткова угода №3 суперечить вимогам пункту 5.5. договору в частині часових проміжків можливої зміни ціни після укладення договору, а також збільшує ціну товару на 20.19% у порівнянні з ціною, яка була погоджена на момент укладення договору, а наступні додаткові годи продовжували збільшення ціни.

У спірних правовідносинах договір про закупівлю та оспорюванні додаткові угоди до нього були укладені у період дії положень норм частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII у двох редакціях Закону № 114-ІХ та Закону № 1530-ІХ.

Щодо застосування пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII (у редакції Закону № 114-ІХ)

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII (у редакції Закону № 114-ІХ, чинній на момент укладення договору про закупівлю істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку, зокрема, збільшення ціни за одиницю товару до 10 % пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку в разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.

24 січня 2024 року Велика Палата Верховного Суду прийняла постанову у справі № 922/2321/22, в якій вирішувалось питання про те, чи дозволяють норми пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII (у редакції Закону № 114-ІХ) збільшувати ціну товару більш ніж на 10 % від початково встановленої ціни в договорі про закупівлю.

У пунктах 88-90 наведеної постанови Велика Палата Верховного Суду зазначила, що ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається.

Зміна ціни товару в бік збільшення до передачі його у власність покупця за договором про закупівлю можлива у випадку збільшення ціни такого товару на ринку, якщо сторони договору про таку умову домовились. Якщо сторони договору про таку умову не домовлялись, то зміна ціни товару в бік збільшення у разі зростання ціни такого товару на ринку можлива, лише якщо це призвело до істотної зміни обставин, у порядку статті 652 ЦК України, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

У будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, проте загальне збільшення такої ціни не повинне перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.

Такий правовий висновок неодноразово також був викладений у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 11 квітня 2024 року у справі № 922/433/22, від 01 жовтня 2024 року у справі № 918/779/23, від 06 лютого 2025 року у справі № 910/5182/24, від 18 лютого 2025 року у справі № 925/889/23 тощо, де інтерпретовано та застосовано положення пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII як імперативну норму, яка визначає верхню межу дозволеного відсоткового збільшення ціни за одиницю товару - не більше 10 % від ціни товару, погодженої сторонами в договорі про закупівлю.

Отже, згідно з положеннями пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII (у редакції Закону № 114-ІХ) зміна ціни в договорі закупівлі допускається за таких умов:

- збільшення ціни за одиницю товару до 10 %;

- збільшення ціни має бути пропорційне збільшенню ціни цього товару на ринку в разі коливання його ціни на ринку;

- така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю;

- така зміна може відбуватися не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю;

- обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.

До того ж застосована законодавцем при формулюванні цієї норми конструкція "не частіше ніж один раз на 90 днів" фактично надає можливість вносити зміни до ціни товару неодноразово, але лише в межах дозволеного відсоткового збільшення ціни за одиницю товару - не більше 10 %.

Щодо застосування пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII (у редакції Закону № 1530-ІХ).

Законом № 1530-ІХ внесено зміни до Закону № 922-VIII (у редакції Закону № 114-ІХ) та викладено пункт 2 частини п`ятої статті 41 цього Закону в такій редакції: "Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків: збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю / внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії".

Внесеними Законом № 1530-IX змінами у першому реченні пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII слова "підписання договору про закупівлю" замінені словами "підписання договору про закупівлю / внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару", а друге речення після слів "дизельного пального" доповнено словом "природного". Ці зміни полягали, зокрема, у корегуванні обмеження щодо мінімального 90-денного строку змін до ціни за одиницю товару після підписання договору про закупівлю. Водночас порогове значення у 10 % залишилося незмінним і застосовується й надалі.

Так, на відміну від норм пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIIIу редакції Закону № 114-ІХ, який урегульовував можливість збільшення ціни за одиницю товару не частіше ніж один раз на 90 днів лише з моменту підписання договору про закупівлю, положеннями цього пункту в редакції Закону № 1530-IX визначено, що строк зміни умов договору може відраховуватись як з моменту підписання договору, так і з моменту внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Тобто редакцією цієї норми законодавець передбачив лише можливість внесення зміни до ціни договору неодноразово: вперше - один раз у перші 90 днів з дня підписання договору; другий і подальші рази - один раз на 90 днів, які починаються з моменту останньої зміни ціни.

Додатково на підтвердження зазначеного свідчить зміст пояснювальної записки до проєкту Закону № 1530-IX (див. https://itd.rada.gov.ua/billinfo/Bills/pubFile/634356), згідно з якою метою його прийняття було завершити реформу органу оскарження у сфері публічних закупівель, що відповідно дозволяє стверджувати, що подібні зміни вочевидь не були спрямовані на те, щоб дозволити учасникам публічних закупівель (виконавцям) після підписання договору збільшувати ціну за одиницю товару більше ніж на 10 % від ціни товару, погодженої сторонами в договорі про закупівлю.

Іншими словами, зміни та доповнення до пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, внесені Законом № 1530-IX, стосуються лише встановлення альтернативного варіанта визначення моменту початку обчислення строку для зміни ціни за одиницю товару - 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю або 90 днів з моменту внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару.

Проте пунктом 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIIIяк у редакції, викладеній Законом №114-ІХ, так і в редакції, викладеній Законом № 1530-ХІ, однаково передбачено, що такі обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовуються у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.

Водночас положення пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIIIу редакції Закону № 1530-ХІ не містять змін щодо максимально можливого збільшення розміру ціни за одиницю товару, погодженої сторонами договору закупівлі, визначеної попередньою редакцією цієї норми на рівні не більше 10 %. У будь-якому випадку загальний розмір збільшення ціни не може перевищувати 10 % ціни, встановленої в договорі закупівлі.

Філологічне тлумачення пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII свідчить, що зміна істотних умов договору про закупівлю після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі допускається лише у випадках, прямо передбачених цією нормою. Одним із цих випадків є збільшення ціни товару, але за умови, що таке збільшення не може перевищувати нормативно визначеного відсоткового значення суми, встановленої в договорі про закупівлю, яке у пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII унормовано на рівні не більше 10 %.

До того ж визначене законодавцем відсоткове значення обмеження суми є граничним (пороговим) і відповідний ліміт зміни ціни слід враховувати при кожному внесенні змін до договору про закупівлю, а не застосовувати щоразу до кожного окремого випадку внесення змін. Іншими словами, це означає, що сукупне значення збільшення ціни при послідовних змінах до договору (у разі коливання ціни товару на ринку) не може перевищувати нормативно закріпленого 10 % значення для зміни ціни, визначеної в договорі про закупівлю.

У своїй постанові від 21 листопада 2025 року Велика Палата Верховного Суду у справі №920/19/24 надала наступні висновки щодо застосування пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII:

"Отже, норми пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII визначають правила внесення змін до договору про закупівлю без проведення нової процедури закупівлі, зокрема, надаючи можливість внесення цих змін у разі збільшення ціни товару, однак за умови, що сукупне значення збільшення ціни при послідовних змінах до договору не повинне перевищувати нормативно визначеного граничного (порогового) відсоткового значення суми, визначеної в договорі про закупівлю, а не застосовуватися щоразу до кожного окремого випадку внесення змін. Такі послідовні зміни не повинні спрямовуватися на ухиляння від виконання положень цієї норми Закону № 922-VIII.

Інший підхід до розуміння положень пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, який передбачає щоразу з кожним внесення змін можливість збільшення ціни договору до 10 %, тобто можливість необмеженого збільшення ціни (понад 10 % ціни договору закупівлі) при незмінному загальному розмірі суми закупівлі, може призвести до нівелювання мети законодавчого регулювання процедур закупівлі, адже відкриває шлях до маніпулювання учасниками загальною вартістю пропозицій, внаслідок чого відкривається можливість під час процедури усунути конкурентів, запропонувавши найнижчу ціну, та після укладення договору підвищити ціну до рівня економічно обґрунтованої.

Укладення додаткових угод до договору про закупівлю щодо зміни ціни на товар із урахуванням подібного підходу спотворюватиме результати торгів та зводитиме нанівець економію, яку було отримано під час підписання договору, та, як наслідок, робитиме результат закупівлі невизначеним й зумовлюватиме неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та статтею 5 Закону № 922-VIII.

Окрім того, збільшення ціни може призвести до того, що кількість товарів настільки зменшиться, що виконання договору закупівлі в такому обсязі не відповідатиме господарській меті укладення замовником договору закупівлі.

До того ж застосування підходу, який передбачає можливість збільшувати ціну за одиницю товару більше ніж на 10 % пропорційно збільшенню ціни товару на ринку, у разі коливання ціни цього товару, спотворюватиме принцип добросовісної конкуренції серед учасників.

Велика Палата Верховного Суду з урахуванням наведеного вище аналізу нормативного припису пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, беручи до уваги усталену та послідовну судову практику, вважає, що зміна тлумачення зазначеної норми та запровадження протилежного підходу щодо можливості неодноразового збільшення ціни товару на 10 % при кожному внесенні змін до договору про закупівлю більше нагадує власне зміну цієї норми та, як наслідок, порушуватиме принцип правової визначеності.

Ураховуючи наведене, Велика Палата Верховного Суду вказала, що зміна умов договору про закупівлю щодо збільшення ціни за одиницю товару більше ніж на 10 % не допускається, зокрема, у випадку закупівлі бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії. Внесені зміни Законом № 1530-ІХ до пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII не стосуються встановленої первісною редакцією цього Закону заборони збільшення ціни за одиницю товару більше ніж на 10 %, в тому числі і при здійсненні закупівлі бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.

Виняток з обмежень, викладений в останньому реченні пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, повинен тлумачитися суто буквально, а тому він стосується лише строків зміни ціни за одиницю товару у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії (дотримання умови про зміну лише раз на 90 днів в цьому випадку не діє) і не визначає верхньої межі збільшення (зміни) ціни за одиницю товару".

Таким чином суд вважає, що сторонами погоджено ціну за товар в розмірі 3.00 рн/кВт*год, і така ціна діяла до 2 лютого 2021 року, тобто до моменту правомірного внесення змін до договору щодо визначення ціни товару додатковою угодою №2, за якою з 3 лютого 2021 року ціна була встановлена на рівні 2,7319 грн/кВт*год без ПДВ, а з ПДВ ціна становила 3,27828 грн/кВт*год.

Додатковою угодою №3 сторони змінили вартість товару до 3,0048 грн/кВт*год без ПДВ, а з ПДВ ціна склала 3,60576 грн/кВт*год без ПДВ, тобто ціна збільшилась на 20,192%, що є більше 10%, що є наслідком визнання додаткової угоди №3 такою яка не відповідає вимогам пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII.

Наступні внесення змін згідно з додатковими угодами №5-12 були також внесені без належного обґрунтування коливання цін та спричинили збільшення ціни понад 10%, що являється порушенням пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII.

Відповідно до частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно із частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою статті 203 цього Кодексу.

Частиною третьою статті 215 ЦК України передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно із частиною першою статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Разом з тим, недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини (стаття 217 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.

Таким чином, за період з моменту укладення договору по внесення до нього змін 15.01.2021-03.02.2021 ціна товару становила 3,00 грн/кВт*год, тобто у розмірі погодженому на час укладення договору.

Після укладення додаткової угоди №2 від 3 лютого 2021 року сторонами змінено ціну товару до 3,27828 грн/кВт*год з ПДВ, та така ціна товару має застосовуватись при обрахунку вартості поставленого товару починаючи з дня внесення змін до договору а саме з 3 лютого 2021 року.

У січні 2021 року по ціні 3,00 грн/кВт*год поставлено товар в обсязі 2 604 кВТ*год, тобто вартість товару складає 7 812,00 грн.

У лютому 2021 року (з 01.02.2021 по 02.02.2021 по ціні 3,00 грн/кВт*год, а з 03.02.2021 по 28.01.2021 року по ціні 3,27828 грн/кВт*год) відповідачем поставлено а позивачем спожитий товар в обсязі 2 304 кВТ*год, тобто вартість товару складає 7 507,36 грн.

У березні 2021 року по ціні 3,27828 грн/кВт*год відповідачем поставлено, а позивачем спожитий товар в обсязі 3 006 кВТ*год, тобто вартість товару складає 9 854,51 грн.

У квітні 2021 року по ціні 3,27828 грн/кВт*год відповідачем поставлено, а позивачем спожитий товар в обсязі 3 525 кВТ*год, тобто вартість товару складає 11 555,94 грн.

У травні 2021 року по ціні 3,27828 грн/кВт*год відповідачем поставлено, а позивачем спожитий товар в обсязі 4 211 кВТ*год, тобто вартість товару складає 13 804,84 грн.

У червні 2021 року по ціні 3,27828 грн/кВт*год відповідачем поставлено, а позивачем спожитий товар в обсязі 3 508 кВТ*год, тобто вартість товару складає 11 500,21 грн.

У липні 2021 року по ціні 3,27828 грн/кВт*год відповідачем поставлено, а позивачем спожитий товар в обсязі 3 729 кВТ*год, тобто вартість товару складає 12 224,71 грн.

У серпні 2021 року по ціні 3,27828 грн/кВт*год відповідачем поставлено, а позивачем спожитий товар в обсязі 2 908 кВТ*год, тобто вартість товару складає 9 533,24 грн.

У вересні 2021 року по ціні 3,27828 грн/кВт*год відповідачем поставлено, а позивачем спожитий товар в обсязі 2 504 кВТ*год, тобто вартість товару складає 8 208,81грн.

Загалом позивач спожива товар на загальну суму 92 001,62 грн, тоді як згідно наданих доказів сплатив на користь відповідача 107 998,39 грн.

Таким чином, грошові кошти в сумі 15 996,77 грн є такими, що були безпідставно одержані відповідачем, підстава їх набуття відпала, а тому відповідач зобов`язаний їх повернути, що відповідає приписам статей 216, 1212 ЦК України.

Висновки суду

За результатом розгляду спору суд встановив наявність підстав для часткового визнання недійсною додаткової угоди №2 до договору №16354-ВЦ від 15.01.2021, та визнання недійсними додаткових угод №3, 5-12 до договору №16354-ВЦ від 15.01.2021 про постачання електричної енергії.

Також суд встановив наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно сплаченої суми в розмірі 15 996,77 грн.

У задоволенні вимог про стягнення 7 104,62 грн суд відмовляє.

Розподіл судових витрат

Згідно з положеннями статті 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін.

У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Загальний розмір судового збору за даним позовом складає 26 646,40 грн (10 вимог немайнового характеру та одна майнового).

Судовий збір за майновою вимогою суд покладає на сторін пропорційно розміру задоволених вимог, а саме 1 677,41 грн покладаються на відповідача, решта 744,99 грн на позивача.

Судовий збір за 9 немайновими вимогами (у зв`язку з задоволенням позову) в сумі 21 801,60 грн покладається на відповідача, та за 1 немайновою вимогою 2 422,40 грн на сторін порівну, оскільки суд частково задоволив одну вимогу немайнового характеру.

Розмір покладеного на відповідача судового збору складає 2 422,40*9+1 677,41+1 211,20 = 24 690,21 грн.

Розмір покладеного на позивача судового збору складає 744,99+1 211,20 = 1 956,19 грн.

Керуючись статтями 73, 74, 76-79, 91, 120, 123, 129, 233, 238, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Визнати недійсними пункт 1 додаткової угоди № 2 від 03 лютого 2021 року до договору про постачання електричної енергії споживачу №16354-ВЦ від 15.01.2021 року, укладену між Комунальним некомерційним підприємством "Центр первинної медико-санітарної допомоги "Північний" Рівненської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" в частині розповсюдження дії додаткової угоди про ціну на відносини між сторонами починаючи з січня 2021 року.

3. Визнати недійсною додаткову угоду №3 від 03 лютого 2021 року до договору про постачання електричної енергії споживачу №16354-ВЦ від 15.01.2021 року, укладену між Комунальним некомерційним підприємством "Центр первинної медико-санітарної допомоги "Північний" Рівненської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія".

4. Визнати недійсною додаткову угоду №5 від 04 березня 2021 року до договору про постачання електричної енергії споживачу №16354-ВЦ від 15.01.2021 року, укладену між Комунальним некомерційним підприємством "Центр первинної медико-санітарної допомоги "Північний" Рівненської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія".

5. Визнати недійсною додаткову угоду №6 від 27 серпня 2021 року до договору про постачання електричної енергії споживачу №16354-ВЦ від 15.01.2021 року, укладену між Комунальним некомерційним підприємством "Центр первинної медико-санітарної допомоги "Північний" Рівненської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія".

6. Визнати недійсною додаткову угоду №7 від 30 серпня 2021 року до договору про постачання електричної енергії споживачу №16354-ВЦ від 15.01.2021 року, укладену між Комунальним некомерційним підприємством "Центр первинної медико-санітарної допомоги "Північний" Рівненської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія".

7. Визнати недійсною додаткову угоду №8 від 04 жовтня 2021 року до договору про постачання електричної енергії споживачу №16354-ВЦ від 15.01.2021 року, укладену між Комунальним некомерційним підприємством "Центр первинної медико-санітарної допомоги "Північний" Рівненської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія".

8. Визнати недійсною додаткову угоду №9 від 04 жовтня 2021 року до договору про постачання електричної енергії споживачу №16354-ВЦ від 15.01.2021 року, укладену між Комунальним некомерційним підприємством "Центр первинної медико-санітарної допомоги "Північний" Рівненської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія".

9. Визнати недійсною додаткову угоду №10 від 04 жовтня 2021 року до договору про постачання електричної енергії споживачу №16354-ВЦ від 15.01.2021 року, укладену між Комунальним некомерційним підприємством "Центр первинної медико-санітарної допомоги "Північний" Рівненської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія".

10. Визнати недійсною додаткову угоду №11 від 01 листопада 2021 року до договору про постачання електричної енергії споживачу №16354-ВЦ від 15.01.2021 року, укладену між Комунальним некомерційним підприємством "Центр первинної медико-санітарної допомоги "Північний" Рівненської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія".

11. Визнати недійсною додаткову угоду №12 від 01 листопада 2021 року до договору про постачання електричної енергії споживачу №16354-ВЦ від 15.01.2021 року, укладену між Комунальним некомерційним підприємством "Центр первинної медико-санітарної допомоги "Північний" Рівненської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія".

12. У задоволенні решти вимог про визнання недійсною додаткової угоди №2 від 01 лютого 2021 року до договору про постачання електричної енергії споживачу №16354-ВЦ від 15.01.2021 року, укладену між Комунальним некомерційним підприємством "Центр первинної медико-санітарної допомоги "Північний" Рівненської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" відмовити.

13. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" (33013, м. Рівне, вул. Князя Володимира 71-Б. ідентифікаційний код 42101003) на користь Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги "Північний" Рівненської міської ради (33016, Рівненська область, Рівненський район, місто Рівне, вулиця Фабрична, будинок 10, ідентифікаційний код 33982708) кошти в сумі 15 996 (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто шість) грн 77 коп та 24 690 (двадцять чотири тисячі шістсот дев`яносто) грн 21 коп судового збору.

14. У задоволенні позовних вимог про стягнення 7 104,62 грн відмовити.

15. Судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1 956,19 грн покласти на позивача.

Позивач (Стягувач): Комунальне некомерційне підприємство "Центр первинної медико-санітарної допомоги "Північний" Рівненської міської ради (33016, Рівненська область, Рівненський район, місто Рівне, вулиця Фабрична, будинок 10, ідентифікаційний код 33982708).

Відповідач (Боржник): Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" (33013, м. Рівне, вул. Князя Володимира 71-Б. ідентифікаційний код 42101003).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Інформацію по справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повне рішення складено 23 січня 2026 року.

Суддя Андрій КАЧУР