ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.01.2026р. Справа №905/169/25 (199/9656/24)

Господарський суд Донецької області у складі судді Величко Н.В.,

при секретарі Кравець А.Є., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 )

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "КРАСНОЛИМАНСЬКЕ" ()

про стягнення допомоги з тимчасової непрацездатності, -

в межах справи № 905/169/25 про банкрутство ТОВ "КРАСНОЛИМАНСЬКЕ", -

сторони участь в засіданні не брали, -

СУТЬ СПОРУ ТА ХІД СПРАВИ:

У листопаді 2024 року в системі «Електронний суд» ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Трун О.В., звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "КРАСНОЛИМАНСЬКЕ" допомоги по тимчасовій непрацездатності, яка надається застрахованій особі у формі страхових виплат за період: з 24.02.2024 по 28.02.2024, з 29.02.2024 по 04.03.2024, з 15.05.2024 по 20.05.2024, з 21.05.2024 по 24.05.2024, з 25.05.2024 по 28.05.2024, з 29.05.2024 по 31.05.2024, у розмірі 42209,61 грн.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 01.01.2025 відкрито провадження у цивільній справі № 199/9656/24 (провадження № 2/199/4127/24).

01.10.2025 Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська постановлено ухвалу про передачу цивільної справи № 199/9656/24 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» про стягнення допомоги по тимчасовій непрацездатності до Господарського суду Донецької області для розгляду в межах справи №905/169/25 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське».

15.12.2025 матеріали цивільної справи № 199/9656/24 надійшли на адресу господарського суду (вх.№ 7579/25).

Ухвалою від 24.12.2025 господарський суд прийняв до свого провадження цивільну справу № 199/9656/24 для розгляду в межах справи № 905/169/25 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "КРАСНОЛИМАНСЬКЕ"; вирішено справу № 905/169/25 (199/9656/24) розглядати за правилами спрощеного провадження, судове засідання призначено на 14.01.2026; визнано явку представників сторін не обов`язковою; встановлено учасникам справи строк для вчинення дій процесуального характеру та вирішені інші процедурні питання.

Про хід справи позивач повідомлений шляхом розміщення на офіційному сайті Господарського суду Донецької області веб-портала Судова влада України відповідного оголошення, роздруківка якого міститься в матеріалах справи. Відповідачу ухвала доставлена в його зареєстрований електронний кабінет в системі «Електронний суд».

Також, всі процесуальні акти суду у цій справі оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень веб-порталу Судова влада України в мережі Інтернет, відомості якого є офіційними та загальнодоступними для безоплатного перегляду згідно Закону України «Про доступ до судових рішень», що свідчить про наявність додаткової можливості у сторін ознайомитись із судовими рішеннями у даній справі.

Враховуючи приписи статей 120, 122, 242 Господарського процесуального кодексу України, позивач та відповідач вважаються повідомленими про розгляд справи належним чином.

В обґрунтування позовних вимог (документ сформований в системі «Електронний суд» 23.11.2024) ОСОБА_1 вказує, що відповідачем безпідставно не проведено оплату тимчасової непрацездатності позивача у розмірі 42209,61 грн, яка розрахована відповідно до Постанови КМУ від 26 вересня 2001 р. № 1266.

На підтвердження вимог надані наступні документи: правовстановлюючі документи представника заявника, довідку ТОВ «Краснолиманське» від 16.09.2024, адвокатський запит від 15.09.2024 з доказами направлення з описом вкладення, виписки АТ КБ «Приватбанк» про рух коштів по рахунку, витяг з електронного реєстру листків непрацездатності від 23.11.2024, витяг з реєстру територіальної громади №2024/013462615, паспортні дані та картку платника податків позивача, довідки Пенсійного фонду України, сформовані засобами автоматичних систем Пенсійного фонду України від 09.10.2024 та від 23.11.2024, витяг з трудової книжки серія НОМЕР_2 .

Відповідач у відзиві на позов (документ сформований 08.01.2026 в системі «Електронний суд») заперечує проти задоволення позовних вимог у зв`язку з тим, що станом на дату подання відзиву заборгованість з виплати допомоги з тимчасової непрацездатності перед Позивачем відсутня, що підтверджується довідкою від 08.01.2026 року, платіжними відомостями та банківськими виписками.

До відзиву додано: правовстановлюючі документи відповідача виписки з банку, відомості розподілу виплат та довідку від 08.01.2026 про відсутність заборгованості по листкам тимчасової непрацездатності перед ОСОБА_1 .

В судовому засіданні 14.01.2026 сторони участі не приймали.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства (далі КУзПБ) провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України), іншими законами України. Застосування положень ГПК України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених КУзПБ.

Згідно з частиною 4 статті 7 КУзПБ у разі якщо господарський суд, розглядаючи в межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) спір про стягнення з боржника грошових коштів, встановить, що позивачем у такому спорі подано у справі про банкрутство (неплатоспроможність) боржника заяву з грошовими вимогами до боржника, господарський суд залишає такий позов без розгляду.

Позивачем не надано суду письмові пояснення щодо звернення/не звернення до господарського суду із заявою про грошові вимоги до боржника з таким самим предметом як у цьому спорі в порядку ст. 45 КУзПБ в межах справи № 905/169/25.

З відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень та комп`ютерної бази даних "Діловодство спеціалізованого суду" судом встановлено, що ОСОБА_1 звертався до господарського суду в порядку ст. 45 КУзПБ в межах справи № 905/169/25 із заявою про грошові вимоги до ТОВ "Краснолиманське" на суму 42209,61 грн. допомоги по тимчасовій непрацездатності, яка надається застрахованій особі у формі страхових виплат (вх.№ 2703/25 від 24.04.2025). Ухвалою від 11.08.2025 у справі № 905/169/25 господарський суд повернув таку заяву з кредиторськими вимогами заявнику відповідно до ч. 2 ст. 46 КУзПБ з огляду на те, що заявник не усунув недоліки своєї заяви у встановлений ухвалою від 24.06.2025 строк та спосіб.

Відтак відсутні підстави для залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» про стягнення допомоги по тимчасовій непрацездатності на підставі спеціальної норми - частини 4 статті 7 КУзПБ.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті (ч. 1 ст. 202 ГПК України).

Враховуючи положення ст. 7, 13, 14, 42-46 ГПК України, зокрема, щодо того, що учасники справи мають рівні права, якими вони повинні користуватися добросовісно, та несуть ризик настання тих чи інших наслідків, зумовлених невчиненням ними процесуальних дій, зважаючи на те, що суд не визнавав обов`язковою явку учасників справи, а в матеріалах справи містяться докази їх повідомлення про час та місце проведення судового засідання у цій справі, необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, обставини сприяння судом у наданні учасникам судового процесу достатнього часу для належної підготовки своєї позиції та викладення її в поданих процесуальних документах, а також в забезпеченні участі в судових засіданнях, в тому числі в режимі відеоконференції, і цими правами вони розпоряджаються на власний розсуд, констатуючи достатність матеріалів для розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до ТОВ "КРАСНОЛИМАНСЬКЕ" про стягнення допомоги по тимчасовій непрацездатності, суд вважає можливим здійснити розгляд такої справи за наявними матеріалами та без участі представників учасників справи, що не з`явились.

Згідно з частиною 4 статті 240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

ВСТАНОВЛЕНІ ОБСТАВИНИ, ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД ПРИ ПРИЙНЯТТІ РІШЕННЯ:

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, та на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до частин першої та другої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно пунктів 1.1., 1.3. Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я N 455 від 13.11.2001 (з подальшими змінами), тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності.

Листок непрацездатності видається громадянам України, іноземцям, особам без громадянства, які проживають в Україні і працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах, установах і організаціях незалежно від форм власності та господарювання або у фізичних осіб, у тому числі в іноземних дипломатичних представництвах та консульських установах.

Право на страхові виплати за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності мають застраховані особи - громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їхніх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України (ст. 12 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування»).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 15 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі страхових виплат, які повністю або частково компенсують втрату заробітної плати (доходу), у разі настання тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві, а також тимчасова непрацездатність на період реабілітації внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві.

Відповідно до частини 2 статті 15 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», допомога по тимчасовій непрацездатності у випадках, зазначених у пунктах 1 і 7 частини першої цієї статті, виплачується уповноваженим органом управління застрахованим особам з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення інвалідності (встановлення іншої групи, підтвердження раніше встановленої групи інвалідності) відповідно до законодавства, незалежно від звільнення, припинення підприємницької або іншої діяльності застрахованої особи в період втрати працездатності, у порядку та розмірах, встановлених законодавством.

Оплата перших п`яти днів тимчасової непрацездатності у випадках, зазначених у пунктах 1 і 7 частини першої цієї статті, здійснюється за рахунок коштів роботодавця у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У разі настання тимчасової непрацездатності у випадках, зазначених у пунктах 1 і 7 частини першої цієї статті, під час перебування у щорічній (основній чи додатковій) відпустці допомога надається у порядку та розмірах, встановлених цим Законом.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 16 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», допомога по тимчасовій непрацездатності за період перебування у відпустці без збереження заробітної плати не виплачується.

Механізм та умови фінансування страхувальників для надання за рахунок коштів Фонду соціального страхування України визначається Порядком фінансування страхувальників для надання матеріального забезпечення застрахованим особам у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та окремих виплат потерпілим на виробництві за рахунок коштів Фонду соціального страхування України, затверджений постановою Фонду соціального страхування України від 19.07.2018 р. № 12.

Підставою для фінансування страхувальників робочими органами виконавчої дирекції Фонду або їх відділеннями є оформлена за встановленим зразком заява-розрахунок, що містить інформацію про нараховані застрахованим особам суми матеріального забезпечення та окремих виплат потерпілим на виробництві за їх видами. Форма заяви-розрахунку наведена у додатку 1до цього Порядку.

Страхувальник подає заяву-розрахунок до робочого органу виконавчої дирекції Фонду або його відділення за своїм місцезнаходженням чи місцем проживання.

Заява-розрахунок надається страхувальником в паперовому вигляді особисто до робочого органу виконавчої дирекції Фонду або його відділення, або надсилається в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису.

Заява-розрахунок готується у двох примірниках, один з яких разом із наданими застрахованими особами документами, на підставі яких призначається матеріальне забезпечення та окремі виплати потерпілим на виробництві (членам їх сімей), зберігається у страхувальника, а другий подається до робочого органу виконавчої дирекції Фонду або його відділення.

У разі подання документа в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису роздрукована заява-розрахунок разом із наданими застрахованими особами документами, на підставі яких призначались окремі виплати та матеріальне забезпечення, зберігається у страхувальника.

Інформація, внесена страхувальником до заяви-розрахунку, повинна повністю відповідати документам, на підставі яких здійснено призначення матеріального забезпечення та окремі виплати потерпілим на виробництві (членам їх сімей), та бути відображена в реєстрах бухгалтерського обліку. Відповідальність за достовірність даних, наведених у заяві-розрахунку, несе страхувальник.

Отже, законодавцем покладено обов`язок на роботодавця щодо звернення з відповідною заявою-розрахунком до Фонду для виплати працівнику страхових виплат у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю.

Згідно наявної в матеріалах справи копії трудової книжки НОМЕР_3 , заповненої 12.09.2011 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач з 01.03.2023 по 16.09.2024 працював у Товаристві з обмеженою відповідальністю "КРАСНОЛИМАНСЬКЕ" гірником очисного забою підземним 5 розряду з повним підземним робочим днем за сумісництвом (запис 27).

Згідно наданої довідки сформованої засобами автоматичних систем Пенсійного фонду України від 09.10.2024 "Дані про нараховану заробітну плату (дохід, грошове забезпечення)» ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , страхувальником зокрема у 2024 році значиться, в тому числі, Товариство з обмеженою відповідальністю "КРАСНОЛИМАНСЬКЕ", .

За відомостями цієї довідки у 2024 році позивачу нараховано заробітну плату: у січні 58910,92 грн., у лютому 55823,91 грн., у березні 63931,19 грн., у квітні 61648,32 грн., у травні 62270,69 грн., у червні 70556,12 грн.

Позивач надав суду виписку банку про рух коштів по рахунку позивача, з якої вбачається, що відповідачем було перераховану позивачу за період з 01.01.2024 по 05.10.2025 заробітну плату у розмірі 384249,24 грн.

Згідно витягу з електронного реєстру листків непрацездатності від 23.11.2024 № 190256 ОСОБА_1 перебував на лікарняному, що підтверджується листками непрацездатності:

№ 21026333-1, у період з 24.02.2024 по 28.02.2024, статус - готово до сплати;

№ 321135428-1, у період з 29.02.2024 по 04.03.2024, статус готово до сплати;

№ 22995128-1, у період з 15.05.2024 по 20.05.2024, статус готово до сплати;

№ 23088247-1, у період з 21.05.2024 по 24.05.2024, статус готово до сплати;

№ 23207868-1, у період з 25.05.2024 по 28.05.2024, статус - готово до сплати;

№23284802-1, у період з 29.05.2024 по 31.05.2024, статус готово до сплати.

У позовній заяві ОСОБА_1 стверджує, що відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "КРАСНОЛИМАНСЬКЕ" має перед ним заборгованість з допомоги по тимчасовій непрацездатності, яка надається застрахованій особі у формі страхових виплат за період з 24.02.2024 по 28.02.2024, з 29.02.2024 по 04.03.2024, з 15.05.2024 по 20.05.2024, з 21.05.2024 по 24.05.2024, з 25.05.2024 по 28.05.2024, з 29.05.2024 по 31.05.2024, у розмірі 42209,61 грн.

З відповіді №1220636 від 21.03.2025 з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи, яка отримана на запит суду, вбачається, що за період з 1 кварталу 2024 року по 4 квартал 2024 року ОСОБА_1 було нараховано 373141,15 грн, з яких 67165,40 грн сума податків. Отже, за вказаний період заробітна плата після утримання податків та зборів нарахована у розмірі 305975,75 грн.

Розрахунок допомоги з тимчасової непрацездатності здійснений з урахуванням відомостей щодо нарахованої заробітної плати, яка міститься в довідці Пенсійного фонду України, з формули: загальна сума заробітної плати за 11 місяців, що передували лікарняному шляхом множення на 365 днів та ділення на кількість днів непрацездатності.

Розрахунок середньої заробітної плати для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності здійснюється відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою КабінетуМіністрів України від 26.09.2001 №1266.

Відповідно до п.2 вказаного Порядку сума страхових виплат застрахованій особі та оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів роботодавця обчислюється шляхом множення суми денної виплати, розмір якої встановлюється у відсотках середньоденної заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) залежно від страхового стажу, якщо його наявність передбачена законодавством, на кількість календарних днів, що підлягають оплаті.

Пунктом 3 цього Порядку визначено, що середньоденна заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) обчислюється шляхом ділення нарахованої за розрахунковий період (12 календарних місяців) заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на яку нарахований єдиний внесок та / або страхові внески на відповідні види загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - страхові внески), на кількість календарних днів зайнятості (відповідно до видів страхування - період перебування у трудових відносинах, виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами, проходження служби, провадження підприємницької або іншої діяльності, пов`язаної з отриманням доходу безпосередньо від такої діяльності) у розрахунковому періоді без урахування календарних днів, не відпрацьованих з поважних причин, - тимчасова непрацездатність, відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами, відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та шестирічного віку за медичним висновком, відпустка без збереження заробітної плати, призупинення дії трудового договору у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, період, протягом якого працівник проходив строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або проходив військову службу за контрактом, зокрема шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення, і за ним не зберігався роботодавцем середній заробіток за такий період (далі - поважні причини). В такому ж порядку обчислюється середньоденна сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, яка є працівником або гіг-спеціалістом резидента Дія Сіті, з якої фактично сплачено страхові внески.

Позивачем не надано розрахункові листки підприємства (табулеграми) про заробітну плату, що надаються працівнику щомісяця.

Надану заявником довідку, сформовану засобами автоматичних систем Пенсійного фонду України від 25.04.2025, про індивідуальні відомості про застраховану особу «Дані про нараховану заробітну плату (дохід, грошове забезпечення)» суд не приймає як належні докази щодо розміру заробітної плати, оскільки офіційні відомості Пенсійного фонду України щодо розміру заробітної плати стосовно працівника підтверджують лише його страховий стаж. (Близька за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 31.05.2021 у справі № 242/3051/18 (провадження № 61-1021св19)).

Крім того, виплата працівнику заробітної плати здійснюється після утримання з неї роботодавцем як податковим агентом всіх податків, зборів та обов`язкових платежів, встановлених чинним законодавством. Працівнику на руки виплачується «чиста» сума заробітної плати, яка є результатом відрахування з нарахованого доходу податків та зборів. Основні утримання - це податок на доходи фізичних осіб (ПДФО - утримується у розмірі 18%) та військовий збір (утримується у розмірі 1,5%).

Суми лікарняних, як оплата перших п`яти днів за рахунок коштів роботодавця, так і допомога по тимчасовій непрацездатності від Пенсійного фонду України (ПФУ), підлягають оподаткуванню ПДФО та військовим збором.

Норми процесуального права покладають на позивача обов`язок надати не просто розрахунок сум, що стягуються/оспорюються, а саме обґрунтувати його, тобто навести підстави визначення/обрання сум і періодів/дат у такому розрахунку. Позиція щодо суті спору та реалізації особою права на здійснення нарахувань має бути однозначною та такою, яка б не змушувала суд тлумачити дії та волю сторони з подвійним змістом. Оскільки на позивача покладено процесуальний обов`язок з подання обґрунтованого розрахунку заявлених до стягнення сум, наявність арифметичних помилок та/або описок у таких розрахунках може тлумачитись не на користь позивача, що тягне для нього відповідні наслідки у вигляді прийняття судом рішення про часткову обґрунтованість заявлених до стягнення сум. Згідно викладеної у постанові Верховного Суду від 16.03.2020 у справі №922/1658/19 позиції господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується з огляду на вимоги статей 79, 86 ГПК України.

Суд констатує, що наведений позивачем у позовній заяві розрахунок допомоги по тимчасовій непрацездатності є необгрунтованим.

Згідно наданого відповідачем відзиву, ОСОБА_1 , таб. № 49848, працював на підприємстві з 03.03.2023 по 16.09.2024.

Відповідно до довідки ТОВ «Краснолиманське» від 08.01.2026, наданої разом з відзивом, розмір допомоги по тимчасовій непрацездатності за період з 24.02.2024 по 28.02.2024 складав 7935,97 грн, з 29.02.2024 по 04.03.2024 7935,97 грн, з 15.05.2024 по 19.05.2024 7952,72 грн, з 20.05.2024 по 31.05.2024 19086,51 грн.

Як свідчать наявні в матеріалах справи докази, відповідачем здійснена виплата допомоги по тимчасовій непрацездатності за період з 24.02.2024 по 28.02.2024, з 29.02.2024 по 04.03.2024, з 15.05.2024 по 19.05.2024 позивачу, що підтверджується наданими виписками банку та відомістю розподілу виплат. Так, 01.05.2024 позивачу було перераховано 7935,97 грн за рахунок підприємства лікарняні за 24.02.2024 по 04.03.2024 одночасно із заробітною платою (13438,02 грн) та за рахунок пенсійного фонду - 7935,97 грн допомоги по тимчасовій непрацездатності за 29.02.2024 по 04.03.2024; 29.07.2024 сплачено 12632,80 грн, з яких 7952,72 допомога по тимчасовій непрацездатності за 15.05.2024 по 19.05.2024 за рахунок підприємства; 30.12.2025 перераховано 19086,51 грн. лікарняні за червень 2024 року за рахунок пенсійного фонду. Загальна сума допомоги по тимчасовій непрацездатності, яка була сплачена позивачу складає 42911,11 грн.

Вказані відомості відповідають інформації, яка зазначена в довідці роботодавця, перерахування платежів 01.05.2024 та 29.07.2024 також відображено в виписці АТ КБ «ПриватБанк», яка надана позивачем.

За змістом статей 115, 116 КЗпПУкраїни, відсутність заборгованості перед позивачем має довести саме роботодавець, але це не позбавляє позивача від обов`язку доведення наявності права на отримання певних сум.

Суд зазначає, що позивач не довів належними та допустимим доказами суму заборгованості з допомоги по тимчасовій непрацездатності, яка надається застрахованій особі у формі страхових виплат в пред`явленому розмірі 42209,61 грн., відповідач в свою чергу надав суду інформацію щодо погашення частини заборгованості перед позивачем до подачі цього позову до суду, залишок допомоги по тимчасовій непрацездатності, зокрема за червень 2024 року, сплачено позивачу після порушення провадження у цивільній справі, що підтверджено первинними документами.

Суд не має обґрунтованих підстав вважати зазначені відомості недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Позивачем відповідь на відзив подана не була, інформація зазначена відповідачем не спростована. Суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог повністю.

Тягар доказування (доведення обставин справи) покладається законом на сторону, яка висуває певні вимоги або заявляє заперечення. І в даному випадку цей обов`язок позивачем не виконаний, оскільки ним не доведено належними та допустимими доказами ті обставини, на які він посилається в обґрунтування позовних вимог.

Враховуючи те, що позивач не довів належними доказами своїх вимог у пред`явленому до стягнення розмірі, судові витрати за розгляд справи покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 73-86, 91, 123, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимоги відмовити повністю.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення підписано 20.01.2026.

Суддя Н.В. Величко