УХВАЛА

м. Київ

15.01.2026Справа № 910/256/26

Суддя Господарського суду міста Києва Сівакова В.В., розглянувши

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Нідком»

про забезпечення позову

особи, які можуть отримати статус учасника справи

1) Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Київській області

2) Акціонерне товариство «Банк Альянс»

Без повідомлення учасників

ВСТАНОВИВ:

13.01.2026 до Господарського суду міста Києва через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Нідком» (далі - заявник) про забезпечення позову (до подання позовної заяви), відповідно до якої заявник просить суд заборонити Акціонерному товариству «Банк Альянс» здійснювати будь-які платежі за договором про надання банківської гарантії № 7283-24 від 27.12.2024 до набрання законної сили судовим рішенням у справі.

В обґрунтування заяви заявник зазначає, що 08.01.2026 ним отримано повідомлення від Акціонерного товариства «Банк Альянс» про одержання вимоги Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Київській області (далі - Бенефіціар) щодо сплати грошових коштів за банківською гарантією № 7283-24 від 27.12.2024, яку було надано згідно договору про надання банківської гарантії № 7283-24 від 27.12.2024, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Нідком» та Акціонерним товариством «Банк Альянс».

Заявник зазначає, що має намір подати позов про визнання банківської гарантії такою, що не підлягає виконанню. Здійснення платежів за цією банківською гарантією безпосередньо становить предмет спору, а судове рішення у справі визначатиме наявність або відсутність правових підстав для її виконання.

Вказує на те, що у разі здійснення виплати за банківською гарантією до вирішення спору по суті позовна вимога втратить практичний сенс, а судовий захист не зможе бути ефективним.

Відсутність забезпечення позову означає, що судове рішення не матиме реального значення, навіть у разі задоволення позовних вимог позивача та не відновить права позивача та призведе до ініціювання нових судових процесів.

Водночас, майбутні позовні вимоги про визнання гарантії такою, що не підлягає виконанню заявник обґрунтовує тим, що заявником зобов`язання за договором № 3К-23 від 28.07.2023 про закупівлю робіт: з капітального ремонту багатоквартирного житлового будинку по вул. Яблунська, 17 м. Буча. Бучанському районі, Київської області - Заходи з усунення аварій в багатоквартирному житловому фонді, укладеного зі Службою відновлення та розвитку інфраструктури у Київській області, виконано у повному обсязі, а в частині термінів погашення попередньої оплати мало місце істотної зміни обставин згідно зі ст. 652 Цивільного кодексу України, що підтверджено висновком Київської торгово-промислової палати № 17/13-4/1067 від 06.12.2024.

Також зазначає, що Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Київській області подала позовну заяву до Господарського суду Київської області, відповідно до якої було відкрито провадження у справі № 911/2279/25, предметом якої є стягнення штрафних санкцій у розмірі 319.469,36 грн за порушення строків повернення невідпрацьованих сум попередньої оплати за договором № 3К-23 від 28.07.2023.

Рішенням Господарського суду Київської області від 16.09.2025 у справі № 911/2279/25 позов задоволено повністю.

ТОВ «Нідіком» подало апеляційну скаргу до Північного апеляційного господарського суду на рішення Господарського суду Київської області від 16.09.2025 у справі № 911/2279/25, розгляд якої апеляційним судом наразі триває.

Відповідно до ч. 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Нідком» про забезпечення позову суд відзначає наступне

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема: 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Інститут забезпечення позову є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Він віднесений до механізму захисту прав і свобод людини, зокрема в судовому порядку, і є гарантією їх захисту та відновлення, а отже, елементом правосуддя.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача (постановою Верховного Суду Касаційного господарського суду від 13.01.2020 у справі № 922/2163/17).

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Згідно ч. 4 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Оскільки заявник має намір звернутися до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (аналогічну правову позицію викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18, а також у постановах Верховного Суду від 29.03.2021 у справі № 910/16800/20, від 16.03.2021 у справі № 921/302/20, від 18.12.2018 у справі № 912/1616/18 і від 26.09.2019 у справі № 917/751/19.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання про обґрунтованість заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову (даний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 17.12.2018 у справі № 914/970/18, від 10.11.2020 у справі № 910/1200/20).

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу (даний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18, у постанові Верховного Суду від 10.11.2020 у справі № 910/1200/20).

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно з частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 78 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що заявником належними доказами обґрунтовано причини звернення із заявою про забезпечення позову.

Обраний заявником спосіб забезпечення позову щодо заборони Акціонерному товариству «Банк Альянс» здійснювати будь-які платежі за договором про надання банківської гарантії № 7283-24 від 27.12.2024 співвідноситься з предметом майбутнього позову про визнання банківської гарантії такою, що не підлягає виконанню та дійсно забезпечить можливість ефективного способу захисту порушених прав та інтересів заявника, а без їх вжиття можливість ефективного способу захисту його прав та інтересів буде ілюзорною, а не реальною.

Разом з тим, такий захід спрямований на зменшення ризику порушення майнових прав заявника, пов`язаного із перерахуванням грошових коштів за банківською гарантією до вирішення справи по суті.

Судом взято до уваги, що негативні наслідки, які можуть настати для Товариства з обмеженою відповідальністю «Нідком» в результаті невжиття цих заходів, є більш істотними порівняно з наслідками, які виникнуть у разі їх вжиття, оскільки заявник не зможе захистити або поновити свої права в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, а тому останній буде вимушений звертатися до суду з іншими додатковими позовами, буде нести додаткові судові витрати, а також призведе до понесення судових витрат іншими учасниками спірних правовідносин як відповідачів у нових судових процесах.

Запропонований заявником захід дозволить забезпечити збалансованість інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, оскільки дотримання «справедливої збалансованості» втручання за даних фактичних обставин в разі задоволення позовних вимог заявника не покладає на жодну сторону непомірного тягаря та не спричинює заподіяння відповідачу чи іншим особам збитків і не завдає шкоди їх майновому стану.

При цьому, суд зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову, якими встановлюється тимчасова заборона виконання гарантом вимог Бенефіціара за банківською гарантією у позасудовому порядку, до вирішення цього спору судом є розумним і жодним чином не порушить права відповідача, оскільки у разі відмови у задоволенні позову, такі заходи забезпечення підлягають скасуванню та Бенефіціар може отримати від гаранта гарантійну суму.

Відтак, враховуючи доводи заявника суд дійшов висновку, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Нідком» про забезпечення позову є обґрунтованою, у зв`язку з чим підлягає задоволенню повністю.

Відповідно ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає, зокрема, вид забезпечення позову і підстави його обрання.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 234 ГПК України, -

У Х В А Л И В:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Нідком» про забезпечення позову (до подання позовної заяви) задовольнити повністю.

2. Заборонити Акціонерному товариству «Банк Альянс» здійснювати будь-які платежі за договором про надання банківської гарантії № 7283-24 від 27.12.2024 до набрання законної сили судовим рішенням у справі.

3. Стягувачем у виконавчому провадженні за даною ухвалою є: Товариство з обмеженою відповідальністю «Нідком» (08301, Київська обл., м. Бориспіль, вул. Ботанічна, 1/6, ).

4. Боржником у виконавчому провадженні за даною ухвалою є: Акціонерне товариство «Банк Альянс» (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 50, ).

5. Зазначена ухвала з урахуванням п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» має статус виконавчого документа.

6. Дана ухвала набирає законної сили з 15.01.2026 та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

7. Строк пред`явлення даної ухвали до виконання до 15.01.2029.

8. Дана ухвала може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України та підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

СуддяВ.В.Сівакова