СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 року м. Харків Справа № 917/1384/25

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Гребенюк Н.В. , суддя Слободін М.М.,

за участю секретаря судового засідання: Пархоменко О.В.;

представники сторін не з`явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Ойл Групп" (вх. №2394 П/1) на рішення ухвалене Господарським судом Полтавської області у складі судді Ківшик О.В. 20.10.2025 без виклику учасників справи у справі №917/1384/25

за позовом Державної установи "Тернопільський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України", м.Тернопіль,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Ойл Групп", Шлях Київ-Харків, корпус 134 км, Пирятинський район, Полтавська область,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача:

1) Товариство з обмеженою відповідальністю "Армерія Ойл", м. Вінниця,

2) Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Інтерференц систем", м. Київ,

про стягнення 128766,00грн,

УСТАНОВИВ:

Державна установа "Тернопільський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України" (далі за текстом ДУ "Тернопільський ОЦКПХ МОЗ України") звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з ТОВ "Гарант Ойл Групп" 128766,00грн заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання останнім умов укладеного 21.11.2024 між сторонами Договору про закупівлю пального №1004.

Позов обґрунтовує тим, що відповідач не виконав умови договору №1004 від 21.11.2024 в частині поставки палива на суму 128766,00грн, сплачену позивачем на виконання вказаного договору, а також не повернув позивачу вказані кошти на його вимогу.

Крім того, позивач просив суд розглянути справу в порядку спрощеного провадження без виклику сторін.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 15.09.2025 відмовлено в задоволенні клопотань ТОВ "Гарант Ойл Групп" про проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та про проведення засідань у справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Крім того, суд ухвалою суду від 15.09.2025 залучив ТОВ "Армерія Ойл" та ТОВ "Торговий дім "Інтерференц систем" до участі у справі третіми особами без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 20.10.2025 у справі №917/1384/25 позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ТОВ "Гарант Ойл Групп" на користь Державної установи "Тернопільський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України" суму основного боргу 128766,00 грн та суму судового збору 3028,00грн.

Ухвалюючи рішення суд виходив з наступного.

Спірні правовідносини між сторонами виникли в зв`язку з укладенням та виконанням договору поставки.

Матеріалами справи підтверджується, що на виконання умов Договору позивачем здійснена оплата суми по договору (414607,20 грн), а відповідачем було передано позивачу за Видатковою накладною від 21.11.2024 № Рн 241119/006 талони на паливно-мастильні матеріали на загальну суму 414607,20 грн.

Разом з тим суд зазначив, що факт підписання сторонами видаткової накладної від 21.11.2024 № Рн 241119/006 не свідчить про факт передачі відповідачем товару позивачу, а лише підтверджує факт передачі талонів, які надавали позивачу право на отримання відповідної кількості товару у майбутньому.

Отоварити талони на бензин А-95 на суму 128 766,00 грн в АЗС визначених додатком до Договору № 2, не було можливим.

Суд зазначив, що відповідачем не надано до матеріалів справи належних та допустимих доказів на спростування відповідних обставин щодо відсутності на означених у додатку № 2 до Договору автозаправних станціях відповідної кількості палива та неможливості отримання палива за талонами.

Суд дійшов висновку, що надані позивачем докази в підтвердження факту існування неотоварених талонів, що поставлені відповідачем по Договору, мають перевагу як більш вагомі докази, тобто існування стверджуваної останнім обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (заявлений відповідачем).

Позивач звернувся до відповідача із претензією №20/743 від 06.05.2025, що відповідачем не спростовується. У претензії позивач, зокрема, просив провести допоставку відповідної продукції шляхом забезпечення можливості заправки автотранспорту позивача, а у разі не можливості забезпечення заправки автотраспорту позивача, повернути кошти в сумі 128766,00 грн.

Докази того, що додані до позову талони були придбані у ТОВ "Армерія Ойл" та/або ТОВ "Торговий дім "Інтерференц систем" по одному з укладених з ними договорів поставки в матеріалах справи відсутні.

Суд дійшов висновку, що відповідачем не спростовано як кількість невикористаних позивачем талонів, так і не надано власного розрахунку суми грошових коштів, що підлягає компенсації.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок, суд погодився із загальною вартістю товару, який фактично не може бути отриманий та підлягає сплаті позивачу, зазначив про його вірність та арифметичну правильність.

10.11.2025 ТОВ "Гарант Ойл Групп" подало до Східного апеляційного господарського суду через підсистему Електронний суд апеляційну скаргу, в якій просить:

1.Поновити ТОВ "Гарант Ойл Групп" строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Полтавської області від 20.10.2025 у справі № 917/1384/25.

2. Прийняти апеляційну скаргу до розгляду та відкрити апеляційне провадження у справі № 917/1384/25.

3. На час апеляційного провадження зупинити дію рішення Господарського суду Полтавської області від 20.10.2025 у справі № 917/1384/25.

4. Розглядати апеляційну скаргу в судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

5. Проводити всі засідання по справі № 917/1384/25 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи "EasyCon", за участю представника ТОВ "Гарант Ойл Групп" адвоката Голубок Андрія Вадимовича, зареєстрованого у підсистемі відеоконференцзв`язку за електронною адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 , телефон НОМЕР_1 .

6. Скасувати Рішення Господарського суду Полтавської області від 20.10.2025 року у справі № 917/1384/25 повністю та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову Державної установи "Тернопільський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України" відмовити повністю.

Апелянт зазначає, що оскаржуване рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, враховуючи наступне.

1)Необґрунтована відмова суду у задоволенні клопотання про розгляд справи за участі сторін в судовому засіданні.

В строки, передбачені ст. 251 ГПК України, ТОВ "Гарант Ойл Групп" подало до суду відзив у справі № 917/1384/25, у якому серед іншого, просило провести розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, яке було мотивовано тим, що у спірний період між позивачем та іншими юридичними особами були укладені Договори, по яким також неодноразово закуповувались саме талони мережі АЗС бренду "АВІАС". Окрім того для вирішення справи № 917/1384/25 важливе значення має зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, а також правильне тлумачення його умов, частина з яких трактуються позивачем не вірно.

Натомість, суд першої інстанції не навів належних мотивів для відмови у задоволенні клопотання про розгляд справи за участі сторін. Малозначність справи не є вагомою підставою для розгляду справи без участі сторін даного спору.

Оскільки ухвала суду від 15.09.2025 не підлягає оскарженню, як зазначено в ній, тому ТОВ "Гарант Ойл Групп" оскаржує незаконність та безпідставність цієї ухвали одночасно оскаржуючи рішенні суду від 20.10.2025, яке, на думку апелянта, підлягає скасуванню, в тому числі, з огляду на порушення судом першої інстанції положень ч. 5 ст. 252 ГПК України.

2)Ненадіслання позивачем копії позовної заяви 3-м особам, яких суд ухвалою залучив до справи.

Апелянт зазначає, що в порушення п.1 ч. 1 ст. 164 та ч. 8-9 ст. 80 ГПК України, позивач не направив примірник позову з додатками третім особам, які були залучені у справу ухвалою від 15.09.2025 і не надав таких доказів суду першої інстанції. На ці порушення позивачем норм процесуального права суд першої інстанції уваги не звернув та в порушення ч. 1 ст. 174 ГПУ України не виніс ухвалу про залишення позовної заяви без руху, більше того суд першої інстанції продовжив розгляд позовної зави та в оскаржуваному рішенні взяв до уваги докази, які були додані до позову, не враховуючи, що вони не були надіслані всім учасникам справи, а саме не надіслані третім особам.

3)Належне виконання відповідачем Договору № 1004 від 21.11.2024.

За доводами апелянта, належне виконання відповідачем Договору №1004 від 21.11.2024 підтверджується оприлюдненим самим позивачем у загальному доступі на офіційному сайті з держзакупівель за посиланням https://prozorro.gov.ua/uk/tender/UA-2024-11-12-001476-a Звіту про виконання договору про закупівлю (Звіт про виконання Договору № 1004 від 21.11.2024 року з офіційного сайту https://prozorro.gov.ua - доданий до відзиву), який взагалі не був досліджений судом першої інстанції під час ухвалення рішення від 20.10.2025. В кінці Звіту про виконання договору про закупівлю, який оприлюднений самим Позивачем на офіційному сайті https://prozorro.gov.ua, вказано, що відсутні причини розірвання Договору № 1004 від 21.11.2024.

Отже, відповідач повністю та належним чином виконав свої зобов`язання перед позивачем, поставив йому товар у передбачений Договором строк, кількості та номенклатурі, і з боку позивача жодних претензій щодо отриманого за вищевказаною видатковою накладною товару не було, а тому заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню

Висновки суду першої інстанції про те що факт підписання сторонами видаткової накладної від 21.11.2024 № Рн 241119/006 не свідчить про факт передачі відповідачем товару позивачу здійснені без врахування положень п.2.3 Договору № 1004 від 21.11.2024 року, є безпідставними.

4)Судом першої інстанції не надано належної правової оцінки номіналу талонів, що поставлялися на умовах договору № 1004 від 21.11.2024 та строку їх дії; не співставлено їх з номіналом та строком дії талонів, які долучені позивачем до позову.

Відповідно до положень п.2.1. Договору № 1004 від 21.11.2024, поставка Товару здійснюється шляхом передачі Покупцю за актом приймання-передачі (видатковою накладною) талонів саме номіналом 10 або 20 літрів зі строком дії не менше 6 місяців від часу передачі Покупцеві з можливістю продовження строку їх дії до 1 року.

Натомість суд першої інстанції не звернув уваги під час ухвалення рішення, що позивач додає до позову частину талонів на Бензин А-95 номіналом 15 літрів у кількості 31шт, загальний обсяг яких становить 465 літрів.

Крім того всі додані до позову талони не містять відомостей про строк їх дії, що також не відповідає пункту 2.1. Договору.

Таким чином позивач не надав жодних доказів на підтвердження того, що додані до позову талони були отримані ним від відповідача на умовах Договору № 1004 від 21.11.2024, а суд першої інстанції не перевірив цю обставину.

Також апелянт зазначає, що саме позивач, заявляючи вимогу про стягнення суми 128766,00грн, як вартості не отовареного палива на умовах Договору № 1004 від 21.11.2024, зобов`язаний був довести, що у нього були перешкоди в отриманні пального за довірчими документами.

За доводами апелянта, додані до позову талони були придбані не у ТОВ "Гарант Ойл Групп", позивач їх придбав у ТОВ "Торговий дім "Інтерференц систем" та/або ТОВ "Армерія Ойл" по одному із вищевказаних договорів, проте суд першої інстанції не дослідив зазначеної обставини належним чином та не врахував доводи відповідача.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями Східного апеляційного господарського суду від 11.11.2025 справу №917/1384/25 передано на розгляд суду у складі колегії суддів: головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Гребенюк Н.В., суддя Слободін М.М.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 17.11.2025 витребувано у Господарського суду Полтавської області матеріали справи №917/1384/25.

Відкладено вирішення питань щодо руху апеляційної скарги ТОВ "Гарант Ойл Групп" на рішення Господарського суду Полтавської області від 20.10.2025 у справі №917/1384/25 до надходження матеріалів справи.

25.11.2025 справа №917/1384/25 надійшла до Східного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 26.11.2025 апеляційну скаргу ТОВ "Гарант Ойл Групп" на рішення Господарського суду Полтавської області від 20.10.2025 у справі №917/1384/25 залишено без руху; встановлено апелянту строк впродовж 10 днів з моменту отримання цієї ухвали на усунення встановлених при поданні апеляційної скарги недоліків, а саме надати до Східного апеляційного господарського суду:

- докази сплати судового збору у сумі 3633,60грн.

- докази направлення апеляційної скарги ТОВ "Армерія Ойл" () та ТОВ "Торговий дім "Інтерференц систем" () в порядку ст.42 ГПК України ".

В межах встановленого судом строку скаржник надіслав до апеляційного суду заяву про усунення недоліків, до якої на виконання вимог ухвали суду від 26.11.2025 додано докази сплати судового збору та докази направлення апеляційної скарги третім особам у справі.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 11.12.2025, зокрема, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Гарант Ойл Групп" на рішення Господарського суду Полтавської області від 20.10.2025 у справі №917/1384/25; установлено строк для подання відзивів на апеляційну скаргу протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі; установлено строк до 31.12.2025 для подання заяв та клопотань; призначено справу до розгляду на 20.01.2026 о 12:00 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61022, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань №132 .

Явку представників сторін до судового засідання визнано не обов`язковою. Попереджено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Також вказаною ухвалою задоволено заяву ТОВ "Гарант Ойл Групп" про участь його представника - адвоката Голубка Андрія Вадимовича у судових засіданнях Східного апеляційного господарського суду з розгляду справи №917/1384/25 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та постановлено провести судове засідання Східного апеляційного господарського суду з розгляду справи №917/1384/25, яке відбудеться 20.01.2026 о 12:00 у залі судового засідання №132, та наступні судові засідання в даному апеляційному провадженні у разі їх призначення, в режимі відеоконференції за участю представника ТОВ "Гарант Ойл Групп" - адвоката Голубка Андрія Вадимовича.

23.12.2025 до Східного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги ТОВ "Гарант Ойл Групп" у повному обсязі, рішення Господарського суду Полтавської області від 20.10.2025 у справі № 917/1384/25 залишити без змін.

Позивач зазначає, що 26.11.2024 року ТОВ "Гарант Ойл Групп" направило через мережу Нова пошта відділення № 20 міста Тернопіль оплачені талони на ім`я заступника генерального директора ДУ "Тернопільський ОЦКПХ МОЗ" з економічних питань Григеля Геннадія Андрійовича. При отримані талонів ТОВ "Гарант Ойл Групп" вклало повідомлення про мережу заправок, кількість талонів, кількість пального та активацію талонів, зокрема і талонів номіналом на 15 літрів.

Позивач також наголошує, що станом на 23.12.2025 року всі автозаправні станції відповідача, перелік, яких визначено в додатку № 2 Договору, не проводять видачу пального та не працюють, про що складено працівниками ДУ «Тернопільський ОЦКПХ МОЗ» Акти про відсутність пального від 19.11.2025, 26.11.2025, 09.12.2025, 16.12.2025. Інтерактивна карти у додатку оператора не активна з лютого 2024 року.

До відзиву додано нові докази, а саме:

1. Копія повідомлення про мережу заправок, кількість талонів, кількість пального та активацію талонів на 1 арк.

2. Акти, складені працівниками позивача про відсутність пального від 19.11.2025, 26.11.2025, 09.12.2025, 16.12.2025 на 4 арк.

В судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду 20.01.2026 представник апелянта не приєднався до участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції, в телефонному режимі повідомив про відсутність технічної можливості приєднання через відсутність світла.

Представник позивача в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому порядку та завчасно. Причин неявки суду не повідомляв, будь -яких заяв/клопотань суду не направляв.

Враховуючи попередження апелянта про те, що у відповідності до ч. 5 статті 197 ГПК України ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву, беручи до уваги, що ухвалою суду від 11.12.2025 явка представників сторін до судового засідання не визнавалась обов`язковою та попереджено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, враховуючи, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду скарги; представники сторін висловили доводи, вимоги та заперечення в письмовому вигляді, судова колегія вважає можливим розглянути скаргу в даному судовому засіданні.

Щодо нових доказів, доданих позивачем до відзиву на апеляційну скаргу.

Згідно із ч. 3 ст. 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази про неможливість їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Прийняття судом апеляційної інстанції додаткових документів на стадії апеляційного провадження за відсутності визначених ст. 269 ГПК України підстав для їх прийняття фактично порушує принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

При цьому, сама лише необхідність підтвердження під час апеляційного перегляду справи певних обставин, на які посилається позивач, не є об`єктивною та поважною причиною для долучення нових доказів, частина яких не існувала на час розгляду справи в суді першої інстанції.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції суд не надавав оцінку вказаним доказам.

З огляду на викладене, судова колегія не приймає до розгляду додаткові докази, як такі, що подані до суду апеляційної інстанції з порушенням норм процесуального права.

Таким чином, докази, додані до відзиву на апеляційну скаргу не враховується під час розгляду апеляційної скарги, які хоч і подані в межах встановленого судом строку, проте без клопотання про їх долучення, без обґрунтування неможливості їх подання до суду першої інстанції та які не досліджувались судом першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, заперечення позивача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

21.11.2024 між Державною установою "Тернопільський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України" (Покупець, позивач) та ТОВ "Гарант Ойл Групп" (Постачальник, відповідач) було укладено Договір про закупівлю товарів № 1004, відповідно до п.1.1. якого Постачальник зобов`язується поставити Покупцеві товар, а саме: "Бензин А-95 (талони)", "Дизельне пальне (талони) (для генераторів) (Код ДК 021:2015:09130000-9 Нафта і дистиляти)", а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити Товар в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Кількість Товару зазначається у Додатку 1 до Договору "Специфікація" (п. 1.2 Договору).

Поставка Товару здійснюється шляхом передачі Покупцю за актом приймання-передачі (видатковою накладною) талонів номіналом 10 або 20 літрів зі строком дії не менше 6 місяців від часу передачі Покупцеві з можливістю продовження строку їх дії до 1 року. Постачальник зобов`язаний передати Покупцеві талони протягом 5 (п`яти) робочих днів після підписання цього Договору (п. 2.1 Договору).

Відповідно до п.2.2. Договору, безпосередній відпуск Товарів здійснюється на автозаправних станціях Постачальника, надалі - "АЗС", перелік яких визначено в Додатку № 2 до цього Договору "Перелік АЗС Постачальника", шляхом використання обладнання АЗС для заправки автотранспортних засобів дизельним паливом відповідно до пред`явленого талона за умови фактичної наявності Товарів на АЗС. Принаймні одна АЗС Постачальника знаходиться в межах адміністративно-територіальної одиниці м. Тернополя, одна в радіусі не більше 25 кілометрів від м.Борщів, одна в радіусі не більше 25 кілометрів від м.Бучач, одна в радіусі не більше 25 кілометрів від м.Козова, одна в радіусі не більше 25 кілометрів від м.Кременець, одна в радіусі не більше 25 кілометрів від м.Теребовля, одна в радіусі не більше 25 кілометрів від м.Чортків.

Право власності на Товар переходить до Покупця в момент приймання талонів від Постачальника. До моменту безпосереднього відпуску Товару за переданими Покупцеві талонами Постачальник здійснює зберігання Товару протягом строку дії талонів (п. 2.3 Договору).

Підтвердженням фактичного відпуску Товарів на АЗС є чек, що видається за результатами проведеної операції (п. 2.4 Договору).

Сума цього договору становить 414607,20 грн з ПДВ (п. 3.1 Договору).

Ціна за одиницю Товару визначається у Додатку 1 до цього Договору "Специфікація" (п. 3.2 Договору).

Розрахунки за Товари здійснюються Покупцем в українській національній валюті - гривні шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Постачальника. Оплата Товару здійснюється протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту передачі талонів Покупцеві за актом приймання-передачі (видатковою накладною). Зобов`язання Покупця по оплаті Товарів вважається виконаним у момент списання грошових коштів з рахунку Покупця (п. 3.3 Договору).

Постачальник зобов`язаний : здійснювати відпуск Товару на АЗС на умовах цього Договору при пред`явленні талонів; забезпечити поставку Товару у встановлений п. 2.1. цього Договору строк (п. 4.1.1 та п. 4.1.2 Договору).

Цей Договір набирає чинності з дати підписання сторонами та його скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2024, але в будь-якому випадку до повного виконання зобов`язань сторонами (п. 8.1 Договору).

Додатком 1 до Договору - Специфікацією визначено кількість, асортимент та вартість товару, а саме : бензин А-95 у кількості 1420 л. загальною вартістю 75998,40 грн (з ПДВ), дизельне паливо у кількості 7180 л. загальною вартістю 338608,80 грн (з ПДВ).

Додатком 2 до Договору - Перелік АЗС Постачальника визначено найменування та місцезнаходження АЗС Постачальнка.

На виконання умов Договору відповідач передав позивачу талони на паливно-мастильні матеріали на загальну суму 414 607,20 грн, що підтверджується видатковою накладною від 21.11.2024 № Рн 241119/006.

В дотримання умов п. 3.3 Договору позивач здійснив повну оплату товару, що підтверджується платіжною інструкцією від 21.11.2024 № 1972.

Позивач зазначає, що станом на 01.07.2025 року в останнього є залишок недоотриманого товару на загальну суму 128 766,00 грн, в тому числі "Бензин А-95 (талони)" на 485 л., вартість 1 л становить 53,52 грн; "ДП (талони)" на 2180 л., вартість 1 л становить 47,16 грн.

В подальшому, позивач не зміг отримати бензин на заправках відповідача, перелік яких визначено в додатку № 2 Договору, оскільки заправки не проводять видачу пального та не працюють. Інтерактивна карта у додатку оператора не активна з лютого 2024 року.

06.05.2025 за вих. № 20/743 на адресу відповідача було направлено претензію про недоотримання товару на суму 128766грн, в якій ДУ "Тернопільський ОЦУПХ МОЗ" вимагав ТОВ"Гарант Ойл Групп" виконати свої зобов`язання за договором та забезпечити отримання Товару на загальну суму 128766грн. Також у вимозі зазначено, що у разі невиконання вимог даної претензії покупець буде змушений звернутись до суду з позовом про стягнення заборгованості.

Враховуючи відсутність реагування зі сторони відповідача на вказану претензію та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з ТОВ "Гарант Ойл Групп" 128766,00грн, який оскаржуваним рішенням Господарського суду Полтавської області від 20.10.2025 задоволено в повному обсязі з мотивів, викладених вище у тексті даної постанови.

Надаючи оцінку доводам скаржника та відповідності оскаржуваного рішення Господарського суду Полтавської області положенням процесуального та матеріального права, Східний апеляційний господарський суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Оцінивши зміст даного договору з якого виникли цивільні права та обов`язки сторін, суд дійшов висновку, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм статті 712 Цивільного кодексу України та статей 264-271 Господарського кодексу України. В частині, що не суперечить договору, до вказаного правочину також застосовуються норми Цивільного кодексу України, які регулюють правила купівлі-продажу (статті 655-697 Цивільного кодексу України).

Як встановлено ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у власність у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з статтею 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до частини 1 статті 667 Цивільного кодексу України якщо право власності переходить до покупця раніше від передання товару, продавець зобов`язаний до передання зберігати товар, не допускаючи його погіршення. Необхідні для цього витрати покупець зобов`язаний відшкодувати продавцеві, якщо інше не встановлено договором.

Як визначено положеннями ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до умов укладеного договору.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Із матеріалів справи вбачається, що на виконання умов спірного договору Державною установою "Тернопільський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України" здійснена оплата в розмірі 414607,20 грн з ПДВ, що підтверджується платіжною інструкцією від 21.11.2024 № 1972, а ТОВ "Гарант Ойл Групп" було передано позивачу талони на бензин А-95 у кількості 1420 л. загальною вартістю 75998,40 грн (з ПДВ) та дизельне паливо у кількості 7180 л. загальною вартістю 338608,80 грн (з ПДВ).

Проте, позивач не зміг в повному обсязі отримати бензин та ДП на заправках відповідача, перелік яких визначено в додатку № 2 Договору, оскільки заправки не проводять видачу пального та не працюють.

Відповідно до п. 2.2 Договору, безпосередній відпуск Товарів здійснюється на автозаправних станціях Постачальника, надалі - "АЗС", перелік яких визначено в Додатку № 2 до цього Договору "Перелік АЗС Постачальника", шляхом використання обладнання АЗС для заправки автотранспортних засобів дизельним паливом відповідно до пред`явленого талона за умови фактичної наявності Товарів на АЗС.

Отже, за змістом Договору, його кінцевою метою є отримання замовником саме палива, а не лише талонів (як стверджує апелянт), тому надані постачальником талони мають повною мірою забезпечувати можливість досягнення цієї мети. Однак цієї умови Постачальником виконано не було.

Згідно ч. 1 ст. 670 ЦК України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до пункту 3 Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1442 від 20.12.1997 (далі - Правила), торгівля нафтопродуктами, призначеними для відпуску споживачам, здійснюється через мережу автозаправних станцій, автогазозаправних станцій та автогазозаправних пунктів (надалі - АЗС).

Згідно з пунктом 9 Правил, розрахунки за реалізовані нафтопродукти здійснюються готівкою та/або у безготівковій формі (із використанням електронних платіжних засобів, паливних карток, талонів, відомостей на відпуск пального тощо) в установленому законодавством порядку. Разом з продукцією споживачеві в обов`язковому порядку видається розрахунковий документ установленої форми на повну суму проведеної операції, який підтверджує факт купівлі товару.

Спільним наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20 травня 2008 року №281/171/578/155 затверджена Інструкція про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України (далі - Інструкція).

Згідно з пунктом 3 Інструкції, талон - спеціальний талон, придбаний за умовами та відпускною ціною обумовленого номіналу, що підтверджує право його власника на отримання на АЗС фіксованої кількості нафтопродукту певного найменування і марки, які позначені на ньому.

Порядок відпуску нафтопродуктів за талонами визначений у п.п. 10.3.3 Інструкції, а саме: форму, зміст та ступінь захисту бланків талонів установлює емітент талона.

Отже, талон є документом, який засвідчує право його власника отримати пальне на АЗС.

З матеріалів справи вбачається, що у зв`язку із неможливістю отримати паливо на АЗС позивач звертався до відповідача з вимогою про забезпечення позивачем отримання Товару, яка була залишена без реагування та задоволення відповідачем.

Надаючи оцінку доводам апелянта стосовно того, що він повністю виконав зобов`язання за договором, зважаючи на те, що сторонами було підписано видаткову накладну, колегія суддів зауважує, що факт підписання сторонами видаткової накладної від 21.11.2024 № Рн 241119/006 не свідчить про передачу відповідачем товару позивачу, а лише підтверджує передачу талонів, які надають позивачу право на отримання відповідної кількості палива у майбутньому.

Зі змісту укладеного договору випливає, що з моменту передання талонів позивач набув лише право на отримання пального в обсягах, зазначених у видатковій накладній; передача талонів не звільняє відповідача від обов`язку поставити придбаний товар.

Із системного аналізу умов договору та суті правовідносин між сторонами вбачається, що під поставкою товару розуміється саме постачання палива, тоді як передача талонів лише формально засвідчує виконання умов договору. Тобто, вказаним спростовуються доводи апелянта про належне виконання зобов`язань за договором, оскільки, як вже зазначалось, предметом укладеного між сторонами договору є не талони, а паливо.

На виконання умов договору сторони підписали додаток №2 до договору від 21.11.2024, яким визначено місцезнаходження АЗС, що обслуговують талони постачальника, проте, відповідачем в ході судового розгляду справи належними доказами не підтверджено та не доведено суду фактичних обставин належної діяльності АЗС мережі "Авіас" та реальної можливості відвантаження палива до моменту звернення позивача з цим позовом.

Крім того, на підтвердження належного виконання зобов`язань за договором апелянт посилається на те, що в кінці Звіту про виконання договору про закупівлю, який оприлюднений самим виконавчим комітетом на офіційному сайті https://prozorro.gov.ua вказано, що відсутні причини розірвання №1004 від 21.11.2024.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що станом на момент здійснення зазначеної публікації (тобто після фактичної передачі талонів), позивач об`єктивно ще не міг знати про те, що відповідач не виконає належним чином своє зобов`язання та не забезпечить йому поставку товару - саме палива (а не талонів на паливо) у повній мірі, а отже на той час причини для розірвання договору дійсно були відсутні. Оскільки талон лише надає право отримати на АЗС фіксовану кількість нафтопродукту певного найменування і марки, які позначені на ньому, він не є підтвердженням фактичного отримання самого товару в натурі, отже, цим не підтверджується, що відповідачем було виконано взяті на себе зобов`язання в повному обсязі.

Завершення процедури закупівлі в системі "Прозорро" також не є доказом виконання договору.

Частиною 1 статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У спірних правовідносинах відповідач не надав суду доказів належного виконання умов Договору.

Щодо доводів апелянта про відсутність в матеріалах справи доказів неможливості отоварення палива на умовах договору №1004 від 21.11.2024.

Суд враховує, що в Договорі не погоджено порядку складання актів про відсутність палива. У свою чергу, відповідачем не надано до матеріалів справи належних та допустимих доказів на спростування відповідних обставин щодо відсутності на автозаправних станціях "АВІАС" відповідної кількості палива та неможливості отримання палива за талонами, а на офіційному сайті АЗС "АВІАС" відсутня інформація про працюючі АЗС на території України.

При цьому, пунктом 4.1. Договору передбачено, що відповідач зобов`язаний здійснювати відпуск Товару на АЗС на умовах цього договору при пред`явленні талонів.

Скаржник не був позбавлений права і можливості надати докази на спростування обставин, викладених позивачем щодо неможливості отримати пальне за талонами. Але ні у відзиві на позовну заяву, ні в апеляційній скарзі такі спростування не надано.

Судова колегія враховує, що сторонами визнається факт часткової передачі палива. Водночас позивач зазначає, що неотовареними із загальної кількості об`єму палива залишилось 2180л дизельного палива та 485 л бензину А-95. Перелік копій цих нереалізованих талонів з ідентифікуючими ознаками долучено позивачем до матеріалів справи.

Відповідно до п.4.1.4. Договору, постачальник (відповідач) зобов`язаний здійснювати облік кількості відпущеного Покупцеві товару та надавати відповідну інформацію Покупцеві за його запитом.

Тобто, оскільки облік кількості відпущеного Покупцеві товару має вести відповідач, то на нього покладається обов`язок доведення факту використання талонів позивачем. До того ж, п. 2.4. договору передбачено, що підтвердженням фактичного відпуску Товарів на АЗС є чек, що видається за результатом проведеної операції. Однак матеріали справи відповідних доказів не містять.

Разом з цим судова колегія вважає за необхідне зауважити, що різниця у номіналі талонів (10 л, 15 л, 20 л) не впливає на основну суть зобов`язання з постачання палива, так як важливим є саме факт постачання палива, а не спосіб (у формі видачі талонів). Факт постачання 2180л дизельного палива та 485 л бензину А-95 матеріалами справи не підтверджується та відповідачем у встановленому законом порядку не доведено.

Стосовно доводів скаржника про те, що додані до позову талони на паливо мережі АЗС "Авіас" були придбані у інших осіб - ТОВ "Торговий дім "Інтерференц систем" та/або ТОВ "Армерія Ойл" судова колегія виходить з наступного.

Відповідач стверджує, що додані до позовної заяви талони на пальне мережі АЗС "Авіас" були придбані за договорами поставки у третіх осіб. Проте доказів, які б підтверджували, що додані до позовної заяви копії талонів ним не передавались, розбіжності у зовнішньому вигляді талонів (зокрема, особливості, за якими можна відокремити талони одних постачальників від талонів інших), за якими паливо поставлялось відповідачем чи іншими особами, ТОВ "Гарант Ойл Групп" не надав.

Тобто судова колегія вбачає, що належні та допустимі докази того, що додані до позову талони були придбані у інших осіб - ТОВ "Торговий дім "Інтерференц систем" та/або ТОВ "Армерія Ойл" по одному з укладених з ними договорів поставки в матеріалах справи відсутні, як і відсутнє будь-які підтвердження даної інформації від вказаних товариств.

Дослідивши додані відповідачем до відзиву на позов документи (договори з іншими особами про поставку палива), колегія суддів встановила, що жоден із зазначених договорів не містить вимоги щодо талонів номіналом 15л. Умови договору про закупівлю товарів № 1004 від 21.11.2024, укладеного між Державною установою "Тернопільський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України" (позивач) та ТОВ "Гарант Ойл Групп" (відповідач), ідентичні умовам договорів, доданих до відзиву, які були укладені з 3-ми особами. Тож наведене відповідачем не підтверджує, що талони номіналом 15л ним не поставлялись, а поставлялось іншими особами за іншими договорами про поставку; докази того, що талони номіналом 20л були поставлені іншими особами відповідач також не надав.

Доводи апелянта, що додані до позовної заяви копії талонів ним не передавалися позивачу, відхиляються судом, оскільки обов`язок поставити позивачу повний обсяг товару покладений саме на постачальника, а відтак, саме відповідач, як особа, яка здійснювала видачу талонів, повинен мати у своєму розпорядженні повний перелік номерів штрих-карт переданих талонів, їх номіналу, кількості та вартості, що надавало б змогу суду перевірити відповідність наданих позивачем копій талонів тим, що видавалися постачальником.

Суд бере до уваги, що відповідач не повідомив позивача про тимчасовість чи постійність припинення роботи автозаправних станцій, не запропонував альтернативного механізму реалізації карток, не забезпечив перенаправлення на інші АЗС чи видачі нового виду довірчих документів.

Поряд з цим суд вважає, що наявність працюючої інфраструктури постачальника є ключовою умовою виконання зобов`язання. Пасивна поведінка відповідача, який не надав відповіді на претензію (факт отримання якої відповідачем не заперечується), не інформував покупця і не запропонував заміни скретч-карток або повернення коштів, свідчить про неналежне виконання договірних зобов`язань. Припинення роботи АЗС без належного інформування позивача, за відсутності пропозицій альтернативної поставки або повернення коштів, дає підстави суду вважати зобов`язання невиконаним, що є підставою для повернення попередньої оплати у повному обсязі.

З огляду на все вищенаведене, з урахуванням принципу вірогідності доказів судова колегія вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що докази на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, подані позивачем, є більш вірогідними, аніж ті, що надані відповідачем на їх спростування

Відносно доводів апелянта щодо порушення місцевим господарським судом норм процесуального права, зокрема, приписів ч. 5 ст. 252 ГПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції в ухвалі від 15.09.2025 розглянув клопотання ТОВ "Гарант Ойл Групп" про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та залишив його без задоволення, виклавши належне обґрунтування підстав такої відмови.

Частинами 5, 6 ст. 252 ГПК України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов:

1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Отже, питання про розгляд справи в порядку письмового провадження чи в судовому засіданні з повідомленням учасників справи не залежить від волевиявлення осіб, які беруть участь у справі, а залежить від конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верхового Суду від 07.11.2022 у справі № 905/3553/15.

Згідно з п. 2 ч. 1, ч. 3 ст. 12 ГПК України господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Частиною 1 ст. 247 ГПК України передбачено, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до п. 1 ч. 5, ч. 7 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" установлено у 2025 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня - 3028,00грн.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, дана справа підлягає розгляду тільки у порядку спрощеного позовного провадження.

Необхідність розгляду даної справи з повідомленням (викликом) сторін відповідач обумовлює необхідністю дослідження всіх обставин справи саме за участю сторін та надання ними відповідних пояснень з метою встановлення дійсних обставин справи.

Зважаючи на те, що предметом позову у цій справі є стягнення грошової суми в розмірі 128766,00, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також те, що підставою виникнення заборгованості є невиконання відповідачем зобов`язань за договором поставки, при цьому наявні у справі докази, надані сторонами суду, є достатніми для вирішення справи, тобто характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі встановлюються на підставі письмових та/або електронних доказів і не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, апеляційний господарський суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що клопотання відповідача про здійснення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не підлягало задоволенню.

Отже, розгляд вказаної справи судом першої інстанції у порядку спрощеного позовного провадження відповідає вимогам процесуального законодавства.

При цьому, в апеляційній скарзі не наведено будь-яких обставин, які б перешкоджали відповідачу викласти свою позицію та надати докази на спростування заявлених позивачем вимог в порядку спрощеного розгляду справи.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції не вбачає порушень норм процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення в порядку розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Щодо доводів апелянта про ненаправлення позивачем на адресу залучених 3-х осіб копії позовної заяви з додатками.

Східний апеляційний господарський суд погоджується, що не повідомлена сторона у справі належним чином, як учасник господарського процесу, позбавлена можливості володіти об`єктивною інформацією стосовно руху господарського процесу.

Поряд з цим, залучені у справу ухвалою Господарського суду Полтавської області в якості 3-х осіб на стороні відповідача ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ "ІНТЕРФЕРЕНЦ СИСТЕМ" та ТОВ "Армерія Ойл" зареєстровані в Електронному суді, мають особисті кабінети в ЄСІТС з 2024 та 2023 року відповідно.

Ухвала Господарського суду Полтавської області від 15.09.2025 (якою зазначені підприємства за клопотанням відповідача залучені у справу в якості третіх осіб), як і всі процесуальні документи у справі включаючи позовну заяву з додатками були доставлені в їх електронні кабінети в підсистемі Електронний суд 17.09.2025, про що свідчать відповідні довідки суду.

Отже, ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ "ІНТЕРФЕРЕНЦ СИСТЕМ" та ТОВ "Армерія Ойл" обізнані з розглядом справи №917/1384/25, зі змістом позовної заяви та позовних вимог, а також зі змістом клопотань відповідача.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції не вбачає порушень норм процесуального права.

Колегія суддів зазначає, що аргументи ТОВ "Гарант Ойл Групп" були почуті, проте доводи, викладені в апеляційній скарзі, з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, наведеного вище не спростовують та не впливають на правильність вирішення спору.

Таким чином, доводи заявника апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права під час прийняття оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що судом першої інстанції належним чином досліджені обставини, що мають значення для справи, а викладені в оскаржуваному судовому рішенні висновки відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим апеляційна скарга ТОВ "Гарант Ойл Групп" задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Полтавської області від 20.10.2025 у справі №917/1384/25 підлягає залишенню без змін.

З огляду на те, що апеляційна скарга залишається без задоволення, відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір за її подання покладається судом на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281 - 284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Ойл Групп" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 20.10.2025 у справі №917/1384/25 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.

Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 21.01.2026.

Головуючий суддя І.А. Шутенко

Суддя Н.В. Гребенюк

Суддя М.М. Слободін