ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19 січня 2026 року Справа № 903/1068/25

Господарський суд Волинської області у складі судді Дем`як В.М., розглянувши у приміщенні Господарського суду Волинської області у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи №903/1068/25

за позовом: Приватного підприємства Куртушка

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "БАБУСИНІ ЛАКІТКИ"

про стягнення 348 284, 77 грн.

Встановив: Приватне підприємство Куртушка звернулося до Господарського суду Волинської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "БАБУСИНІ ЛАКІТКИ" про стягнення 348 284, 77 грн. заборгованості в т.ч. 258 000, 00 грн. основного боргу, 45 526, 00 грн. пені, 33 456, 00 грн. 10% штрафу, 6 897, 03 грн. інфляційних втрат та 4 405,74 грн. 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань згідно договору купівлі-продажу №К-53 від 16.11.2022 в частині своєчасної оплати поставленого товару.

Ухвалою суду від 19.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвала суду від 19.11.2025 про відкриття провадження у справі, була надіслана електронною поштою в електронний кабінет позивача Приватного підприємства Куртушка та відповідно до довідки Господарського суду Волинської області була доставлена до електронного кабінету 20.11.2025.

Ухвала суду від 19.11.2025 про відкриття провадження у справі, була надіслана електронною поштою в електронний кабінет відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "БАБУСИНІ ЛАКІТКИ" та відповідно до довідки Господарського суду Волинської області була доставлена до електронного кабінету 20.11.2025.

У відповідності до п. 2 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Отже, суд дійшов висновку, що позивач та відповідач про розгляд справи судом повідомлений належним чином.

Враховуючи, що норми ст. 74 ГПК України щодо обов`язку суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п. 4 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, відсутність відзиву з відповідними вказівками на незгоду відповідача з будь-якою із обставин справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, що позбавляє відповідача відповідно до ч. 4 ст. 165 ГПК України заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи, суд вважає, що в межах наданих повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за можливе розгляд справи проводити за наявними в ній матеріалами.

Згідно ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В силу вимог ч. ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється залежності від обставин справи та з розгляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі Смірнова проти України).

Частиною 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення (частина 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, встановив:

16 листопада 2022 року між Приватним підприємством «КУРТУШКА» (Постачальник, Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «БАБУСИНІ ЛАКІТКИ» (Покупець, Відповідач) було укладено договір купівлі-продажу №К-53.

Відповідно до п.п. 1.1.-1.2. договору постачальник зобов`язується передавати (поставляти) окремими партіями у власність Покупцеві товар: м`ясо та харчові субпродукти курей, а покупець зобов`язується приймати вказаний товар і оплачувати його на умовах даного договору. Кількість і асортимент поставки кожної окремої партії товару зазначаються у відповідній накладній, що складається постачальником на підставі узгодженого ним замовлення покупця.

Згідно п. 2.1. договору, ціна товару, що поставлятиметься за цим договором, визначається за згодою сторін та зазначається у відповідних накладних, що складаються постачальником.

У відповідності до п. 3.1. Розділу 3 «ПОРЯДОК РОЗРАХУНКІВ» (в редакції додаткової угоди №1 від 09.12.2022) договору, покупець зобов`язаний розрахуватись за товар протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту отримання ним товару.

Пунктом 3.3. договору сторони погодили, що при наявності заборгованості, незалежно від причин її виникнення, кошти, які надходять від покупця, зараховуються в першу чергу, на погашення заборгованості, що утворилась раніше, незалежно від призначення платежу, вказаного в платіжних документах.

Згідно п.п. 7.1., 7.2. даний договір діє з 16.11.2022 по 31.12.2023. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов цього договору протягом одного місяця після закінчення строку (терміну) дії договору, він кожен раз вважається продовженим на один рік і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

Даний договір підписано сторонами та скріплено відтисками печаток господарюючих суб`єктів.

На виконання умов договору купівлі-продажу від 16.11.2022 №К-53, позивачем у травні-червні місяцях 2025 року було передано, а відповідачем прийнято визначених угодою товарно-матеріальних цінностей загальною вартістю 334 560,00 грн. згідно видаткових накладних №КУБ-0004954 від 07.05.2025 на суму 177 480,00 грн. та №КУБ-0006098 від 04.06.2025 на суму 157 080,00 грн. Поставка товарів визначеною вартістю підтверджується також долученою позивачем до матеріалів справи товарно-транспортними накладними №ТН/КУБ-0004954 від 07.05.2025 та №ТН/КУБ-0006098 від 04.06.2025.

Відпуск товарів визначеною вартістю підтверджується також долученими позивачем до матеріалів справи податковими накладними від 07.05.2025 №4852 на суму 177 480,00 грн. та від 04.06.2025 №5970 на суму 157 080,00 грн. з матеріалами реєстрації останніх у податковому органі, квитанціями на оплату від 07.05.2025 №1 та від 04.06.2025 №1.

Згідно п.п. 14.1.202. п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України, продаж (реалізація) товарів будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за плату або компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатного надання товарів.

Відповідно до ст.ст. 1, 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999р. (з наступними змінами та доповненнями), господарська операція дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після їх закінчення. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Відповідно до ч. 3 ст. 8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах несе власник або уповноважений орган, який здійснює керівництво підприємством.

Суд встановив, що видаткові накладні №КУБ-0004954 від 07.05.2025 на суму 177 480,00 грн. та №КУБ-0006098 від 04.06.2025 на суму 157 080,00 грн. на поставку Приватним підприємством Куртушка товарно-матеріальних цінностей Товариству з обмеженою відповідальністю "БАБУСИНІ ЛАКІТКИ" підписані уповноваженими представниками сторін, скріплені відтисками печаток господарюючих суб`єктів, містять всі визначені чинним законодавством обов`язкові реквізити, в повному об`ємі відображають зміст та обсяг здійснених сторонами на підставі останніх, згідно умов підписаного договору купівлі-продажу від 16.11.2022 №К-53 господарських операцій.

Долученими до матеріалів справи податковими накладними від 07.05.2025 №4852 на суму 177 480,00 грн. та від 04.06.2025 №5970 на суму 157 080,00 грн. підтверджується здійснення позивачем визначених положеннями Податкового кодексу України, зокрема, статтею 201 Кодексу, заходів щодо підготовки, виписки за результатами господарських операцій з відпуску відповідачу товару на загальну суму 334 560,00 грн. податкових накладних, їх реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних, подальшого задекларування податкового кредиту за результатами господарських операцій.

Відповідач частково оплатив товар, на суму 76 560,00 грн., зокрема, 34 560,00 грн. - згідно платіжного доручення №420 від 12.09.2025 (загальна сума оплати 50 000, 00 грн.); 20 000,00 грн. - згідно платіжного доручення №49 від 19.09.2025; 20 000,00 грн. - згідно платіжного доручення №49 від 09.10.2025; 2 000,00 грн. - згідно платіжного доручення №49 від 19.09.2025.

Проте, Товариство з обмеженою відповідальністю "БАБУСИНІ ЛАКІТКИ" взяті на себе згідно договору купівлі-продажу від 16.11.2022 №К-53 зобов`язання в частині проведення з позивачем повних розрахунків по оплаті поставленого товару (у порядку, строки та розмірах, визначених угодою) не виконало, їх вартість не оплатило у зв`язку з чим заборгувало постачальнику 258 000,00 грн.

З метою досудового врегулювання господарського спору щодо неналежного виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "БАБУСИНІ ЛАКІТКИ" зобов`язань за договором купівлі-продажу від 16.11.2022 №К-53, позивачем 23.10.2025 на адресу відповідача було направлено претензію за №87/25 від 23.10.2025 з вимогою сплати заборгованість. Зазначену вимогу було залишено боржником без відповіді та належного реагування.

Враховуючи вище викладене позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права та просить стягнути з відповідачів заборгованість в сумі 258 000, 00 грн. основного боргу, 45 526, 00 грн. пені, 33 456, 00 грн. 10% штрафу, 6 897, 03 грн. інфляційних втрат та 4 405,74 грн. 3% річних.

Відповідно до ст. 144 ГК України, майнові права та майнові обов`язки суб`єктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відносини між сторонами носять договірний характер, укладений між останніми договір купівлі-продажу від 16.11.2022 №К-53 предметом судових розглядів не виступав, недійсним судом не визнавався, сторонами розірваний чи змінений не був.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором, не випливає із суті зобов`язання. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Враховуючи укладення між сторонами договору купівлі-продажу, відпуск позивачем на виконання його умов відповідачу товарів, отримання їх Товариством з обмеженою відповідальністю "БАБУСИНІ ЛАКІТКИ" та непроведення при цьому належних розрахунків і платежів, суд дійшов висновку про підставність пред`явленого позову в частині стягнення суми боргу 258 000,00 грн.

Щодо стягнення пені в загальній сумі 45 526, 00 грн. (за період з 12.05.2025 по 12.11.2025 по видатковій накладній №КУБ-0004954 від 07.05.2025 та за період з 09.06.2025 по 12.11.2025 по видатковій накладній №КУБ-0006098 від 04.06.2025) та 33 456, 00 грн. 10% штрафу суд виходив із такого.

В силу ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статей 1 і 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно ст.4 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", пеня за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань або за затримку грошових надходжень на рахунок клієнта банку - одержувача грошових коштів, яку нараховано та не сплачено на день набрання чинності цим Законом, розмір її не повинен перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.

Пунктом 5.3. Розділу «ВІДПОВІДАЛЬНІСТЬ СТОРІН» Договору передбачено відповідальність Відповідача за неналежне виконання своїх зобов`язань, а саме: у разі прострочення оплати товару (п.п 3.1.), Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі 0.5 відсотка від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Отже, підставами для нарахування пені є, по-перше, прострочення у виконанні грошового зобов`язання, яке допустив боржник, по-друге встановлення конкретного розміру відповідної санкції договором або чинним законодавством.

Пунктом 5.3. Розділу «ВІДПОВІДАЛЬНІСТЬ СТОРІН» договору передбачено відповідальність відповідача за неналежне виконання своїх зобов`язань, а саме: у разі прострочення оплати товару (п.п. 3.1.), Покупець у разі прострочення оплати понад тридцять календарних днів додатково сплачує штраф у розмірі 10 % від суми заборгованості.

Враховуючи вище зазначене, приймаючи до уваги, що право стягнення пені обумовлене умовами договору, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення пені в загальній сумі 45 526, 00 грн.

Також судом встановлено, що штраф в розмірі 33 456, 00 грн. визначений у відповідності до фактичних обставин справи, положень чинного законодавства та укладеного між сторонами договору, а відтак підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача в судовому порядку.

У відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно з наданими розрахунками позивачем відповідно до ст. 625 ЦК України було нараховано відповідачу 6 897, 03 грн. суми інфляційних нарахувань за період з 12.05.2025 по 12.11.2025 по видатковій накладній №КУБ-0004954 від 07.05.2025 та за період з 09.06.2025 по 12.11.2025 по видатковій накладній №КУБ-0006098 від 04.06.2025 та 4 405,74 грн. трьох відсотків річних за період з 12.05.2025 по 12.11.2025 по видатковій накладній №КУБ-0004954 від 07.05.2025 та за період з 09.06.2025 по 12.11.2025 по видатковій накладній №КУБ-0006098 від 04.06.2025.

Розглянувши позовні вимоги в частині стягнення сум інфляційних та процентів річних, перевіривши методику та періоди їх нарахування, суд вважає, що останні підставні, відповідають фактичним обставинам справи, є арифметично вірними, а відтак підлягають до задоволення у визначених позивачем розмірах.

Згідно ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до положень статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Також, згідно з нормами статті 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Правилами статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з положеннями статті 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, а також те, що спір до суду було доведено з вини відповідача, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

У позовній заяві від 14.11.2025 Приватне підприємство Куртушка просить стягнути з відповідача 10 000,00 грн. витрат позивача на правничу допомогу.

Згідно з частинами першою та третьою статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами першою та другою статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Частини перша, друга та третя статті 126 Господарського процесуального кодексу України містять такі норми:

1. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

2. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Отже, для розподілу витрат на професійну правову допомогу учасник справи зобов`язаний надати суду докази на підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою і, зокрема детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн. Приватне підприємство Куртушка разом із позовною заявою від 14.11.2025 подало до господарського суду лише копію ордера Серія АС №1163693 від 14.11.2025 та копію платіжної інструкції від 13.11.2025 №2543.

З огляду на викладене, клопотання позивача про стягнення з відповідача витрат в розмірі 10 000,00 грн., не підлягає до задоволення у зв`язку з тим, що підприємством в повній мірі не доведено витрати на зазначену суму, а відтак суд відмовляє в його задоволені,

Керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 75, 76-80, 123, 129, 232, 236-242, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

в и р і ш и в:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Бабусині лакітки" (місто Луцьк, вулиця Клима Савури, буд. 21а, ) на користь Приватного підприємства "Куртушка" (Волинська область, Луцький район, село Тарасове, вулиця Соборності, 2, ) 348 284, 77 грн. заборгованості в т.ч. 258 000, 00 грн. основного боргу, 45 526, 00 грн. пені, 33 456, 00 грн. 10% штрафу, 6 897, 03 грн. інфляційних втрат, 4 405,74 грн. 3% річних та 5 224,27 грн. витрат пов`язаних з оплатою судового збору.

3. В стягненні витрат Приватного підприємства "Куртушка" на правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн. відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Суддя В. М. Дем`як