ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року

м. Київ

cправа № 910/2314/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Власова Ю. Л. - головуючого, Булгакової І. В., Малашенкової Т. М.,

за участю секретаря судового засідання Бутенка А. О.,

представників учасників справи:

позивача 1 - не з`явився,

позивача 2 - не з`явився,

відповідача - Чернюшок М.І.,

третьої особи на стороні позивачів - не з`явився,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Артмотор" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Артсіті"

на рішення Господарського суду міста Києва від 12 вересня 2024 року (суддя Бондаренко-Легких Г.П.)

та постанову Північного апеляційного господарського суду від 30 вересня 2025 року (колегія суддів у складі: головуючий Шапран В. В., судді: Андрієнко В. В., Буравльов С. І.)

у справі № 910/2314/23

за позовом: 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Артсіті";

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Артмотор"

до Антимонопольного комітету України,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачів - ОСОБА_1 ,

про визнання недійсним рішення в частині,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. 14 лютого 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Артсіті" (далі - ТОВ "Артсіті", позивач 1, скаржник 2) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Антимонопольного комітету України (далі - АМК, Комітет, відповідач) про визнання недійсними пунктів 1, 2, 4, 6 рішення АМК від 10 листопада 2022 року № 252-р "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції" (далі - рішення АМК) у частині, що стосується ТОВ "Артсіті".

2. 15 лютого 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Артмотор" (далі - ТОВ "Артмотор", позивач 2, скаржник 1) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до АМК про визнання недійсними пунктів 1, 3, 4, 7 рішення АМК у частині, що стосується ТОВ "Артмотор".

3. Позовні вимоги ТОВ "Артсіті" та ТОВ "Артмотор" обґрунтовані посиланням на незаконність та необґрунтованість оспорюваного рішення АМК внаслідок неповного з`ясування та не доведення обставин, які мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні АМК, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права тощо.

4. У підготовчому засіданні 18 липня 2023 року Господарський суд міста Києва залучив до участі у справі ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , третя особа) в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачів.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

5. Господарський суд міста Києва рішенням від 12 вересня 2024 року у справі № 910/2314/23, яке залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 30 вересня 2025 року, в задоволенні позовних вимог ТОВ "Артсіті" та ТОВ "Артмотор" відмовив повністю.

Короткий зміст вимог касаційних скарг

6. ТОВ "Артмотор", посилаючись на ухвалення судами попередніх інстанцій оскаржуваних судових рішень з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить Верховний Суд їх скасувати, а справу направити на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

7. У касаційній скарзі ТОВ "Артсіті", з посиланням на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить суд касаційної інстанції скасувати рішення місцевого господарського суду та постанову апеляційного господарського суду, а справу направити на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи осіб, які подали касаційні скарги

8. ТОВ "Артмотор" у касаційній скарзі з посиланням на пункт 1 абзацу 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) зазначає, що суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували положення пункту 4 частини другої статті 6, пункту 1 статті 50 та статті 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" від 11 січня 2001 року № 2210-III (далі - Закон № 2210-III), оскільки факт антиконкурентних узгоджених дій, які б призвели або могли призвести до спотворення результатів торгів, АМК не доведений. В означеному аспекті скаржник 1 посилається на застосування попередніми судовими інстанціями зазначених норм права без урахування висновків Верховного Суду, а саме:

- "щодо важливості дотримання принципу належного врядування та унеможливлення свавільного використання дискреційних повноважень, що АМК має враховувати при ухваленні рішень" - постанова Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 910/23000/17;

- "рішення у справі про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу не можуть ґрунтуватися на висновках, що мають переважно ймовірний характер, і на зроблених припущеннях, а мають бути засновані тільки на беззаперечно встановлених фактах", - постанови Верховного Суду: від 31 жовтня 2019 року у справі № 910/10013/17; від 15 липня 2021 року у справі № 904/4598/20; від 30 вересня 2021 року у справі № 910/13451/20;

- "рішення АМК України має бути максимально вичерпним, ґрунтовним, повинно розкривати заявникові мотиви його ухвалення. Підхід до визначення меж обґрунтованості рішення АМК має бути аналогічним тому, який застосовується, зокрема самими судами у прийнятті судових рішень", - постанови Верховного Суду: від 10 вересня 2020 року у справі № 910/23375/17; від 01 жовтня 2020 року у справі № 908/540/19; від 01 листопада 2022 року у справі № 910/737/21; від 17 грудня 2024 року у справі № 910/17150/23; від 23 січня 2025 року у справі № 914/3832/23;

- "кожна зі справ за участю органів АМК є індивідуальною, з притаманною лише даній справі специфікою та особливостями. Доведення порушення у вигляді антиконкурентних узгоджених дій ґрунтується на сукупності обставин, які зазначені у мотивувальній частині рішення, а не на окремому поодинокому факті або обставині", - постанови Верховного Суду: від 28 січня 2020 року у справі № 910/6507/19; від 19 травня 2020 року у справі № 910/8399/19;

- "певна схожість в оформленні учасниками торгів їхніх конкурсних пропозицій, за відсутності беззаперечних доказів неправомірного або узгодженого формування цими учасниками спільно конкурсних пропозицій або цін на товар, спрямованого на усунення, недопущення чи обмеження конкуренції на торгах, за відсутності доказів антиконкурентної узгодженої поведінки учасників торгів у ході проведення цих торгів не свідчить про наявність попередньої змови (антиконкурентних узгоджених дій) та про спрямованість цих дій на усунення або недопущення конкуренції, спотворення результатів торгів" - постанова Верховного Суду від 08 липня 2021 року у справі № 917/1983/19;

- "наявність певних господарських правовідносин між двома юридичними особами не свідчить про відсутність між ними конкуренції та про безумовну єдність їх інтересів; наявність одного місця розташування баз в учасників торгів не є підтвердженням узгодженості дій, які призвели чи можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції" - постанова Верховного Суду від 29 травня 2018 року у справі № 917/1424/17.

9. Посилаючись на пункт 3 абзацу 1 частини другої статті 287 ГПК України, ТОВ "Артмотор" зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування у подібних правовідносинах пункту 1 статті 50 та пункту 4 частини другої статті 6 Закону № 2210-III у подібних правовідносинах між офіційними дилерами однієї торговельної марки, які одночасно беруть участь у публічних закупівлях.

10. Скаржник 1 зазначає також про порушення норм процесуального права, наводить статтю 86 ГПК України та вказує на те, що суди попередніх інстанцій не здійснили всебічного, повного та об`єктивного дослідження наявних у справі доказів, а суд апеляційної інстанції безпідставно скасував ухвалу місцевого суду про призначення лінгвістичної експертизи та необґрунтовано відхилив клопотання про призначення економічної експертизи. Крім того, постанова апеляційного господарського суду ухвалена суддями, яким було заявлено клопотання про відвід з підстав, що викликали сумніви в їх упередженості, що охоплюється пунктом 4 абзацу 1 частини другої статті 287 ГПК України, пунктом 4 частини першої та пунктами 1, 3 частини третьої статті 310 ГПК України.

11. ТОВ "Артсіті" на обґрунтування своєї правової позиції у поданій касаційній скарзі, посилаючись, зокрема на пункт 1 абзацу 1 частини другої статті 287 ГПК України зазначає, що суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували положення статей 6, 50 Закону № 2210-III, оскільки не встановили факт антиконкурентних узгоджених дій між позивачами, які могли спотворити результати торгів та проігнорували правові висновки Верховного Суду, а саме:

- "АМК у розгляді кожної справи має дотримуватись обов`язку щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування дійсних обставин справи на підставі належних і допустимих доказів. При цьому не є допустимим покладення в основу рішення АМК висновків, які ґрунтуються на певних доказах, без наведення та дослідження цих доказів безпосередньо у справі що розглядаються", - постанови Верховного Суду: від 02 лютого 2021 року у справі № 910/17891/19; від 15 квітня 2021 року у справі № 910/17929/19; від 01 червня 2021 року у справі № 910/17310/19; від 08 липня 2021 року у справі № 915/1889/19;

- "рішення АМК у справі про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу не може грунтуватися на висновках, що мають переважно ймовірнісний характер, і на зроблених припущеннях, а мають бути засновані тільки на беззаперечно встановлених фактах", - постанови Верховного Суду: від 15 липня 2021 року у справі № 904/4598/20; від 30 вересня 2021 року у справі № 910/13451/20;

- "рішення АМК має бути максимально вичерпним, грунтовним, повинно розкривати заявникові мотиви його ухвалення, а також має бути аналогічним тому, який застосовується, зокрема самими судами у прийнятті судових рішень", - постанови Верховного Суду від 10 вересня 2020 року у справі № 910/23375/17; від 01 жовтня 2020 року у справі № 908/540/19.

12. Скаржник 2 вказує на порушення норм процесуального права, наводячи статті 13, 73, 76-79, 86 ГПК України та вказує на те, що обставини не були належним чином встановлені судами першої та апеляційної інстанцій, між тим аналіз зібраних у справі доказів на думку позивача 1 здійснювався без дотримання принципів всебічності, повноти та об`єктивності; суди безпідставно відхилили клопотання про призначення лінгвістичної та економічної експертиз; в ухваленні постанови апеляційного господарського суду у цій справі брав участь суддя, якому заявлено відвід. Вказане охоплюється пунктом 4 абзацу 1 частини другої статті 287 ГПК України, пунктом 4 частини першої та пунктами 1, 3 частини третьої статті 310 ГПК України.

Доводи інших учасників справи

13. У відзиві на касаційні скарги позивачів АМК просить Верховний Суд оскаржувані рішення місцевого господарського суду та постанову апеляційного господарського суду залишити без змін, а касаційні скарги ТОВ "Артмотор" та ТОВ "Артсіті"- без задоволення.

14. ОСОБА_1 не скористався своїм правом на подання відзиву на касаційні скарги позивачів.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Стислий виклад обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій

15. Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції встановив, що рішенням АМК:

- визнано, що ТОВ "Артмотор" та ТОВ "Артсіті" вчинили порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону № 2210-III у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів на закупівлю робіт: "легкових автомобілів з гібридною силовою установкою для технічного переоснащення (заміна рухомого складу існуючих автомобілів у Державній екологічній інспекції (далі - Інспекція ) автомобілями з гібридною силовою установкою), ДК 021:2015:34110000-1: Легкові автомобілі" (оголошення UA-2018-12-28-002014-b) (перші торги) і (оголошення UA-2019-02-19-001206-b) (другі торги), які проводилися Інспекцією;

- за вчинене порушення законодавства про захист економічної конкуренції на позивачів накладено штрафи: на ТОВ "Артсіті" у розмірі 18 727 523 грн, а на ТОВ "Артмотор" у розмірі 7 140 570 грн.

16. Суди попередніх інстанцій зазначили, що ухвалюючи рішення АМК встановило такі обставини.

17. Інспекцією проводилися відкриті торги на закупівлю - "Придбання легкових автомобілів з гібридною силовою установкою для технічного переоснащення (заміна рухомого складу існуючих автомобілів в Інспекції автомобілями з гібридною силовою установкою), ДК 021:2015:34110000-1: Легкові автомобілі" (ідентифікатор процедури закупівлі UA2018-12-28-002014-b). Місце поставки товарів, виконання робіт чи надання послуг - пров. Новопечерський, 3, корп. 2, м. Київ, 01042, Україна. Строк поставки товарів, виконання робіт чи надання послуг: по 30 квітня 2019 року. Кінцевий строк подання тендерних пропозицій: 28 січня 2019 року о 18:00. Очікувана вартість: 35 802 200 грн з ПДВ.

18. Відповідно до реєстру отриманих тендерних пропозицій для участі в цих торгах тендерні пропозиції подали такі суб`єкти господарювання: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма "Алмаз Мотор ЛТД", ТОВ "Артмотор" та ТОВ "Артсіті". Водночас, вказані торги відмінені у зв`язку з допущенням до оцінки менше двох тендерних пропозицій.

19. Надалі Інспекцією проводилися відкриті торги на закупівлю - "Придбання легкових автомобілів з гібридною силовою установкою для технічного переоснащення (заміна рухомого складу існуючих автомобілів в Інспекції автомобілями з гібридною силовою установкою), ДК 021:2015:34110000-1: Легкові автомобілі" (ідентифікатор процедури закупівлі UA-2019-02-19-001206-b). Місце поставки товарів, виконання робіт чи надання послуг - пров. Новопечерський, 3, корп. 2, Київ, 01042, Україна. Строк поставки товарів, виконання робіт чи надання послуг: по 30 квітня 2019 року. Кінцевий строк подання тендерних пропозицій: 21 березня 2019 року о 18:00. Початок аукціону: 28 березня 2019 року о 14:19. Очікувана вартість: 35 802 200 грн з ПДВ.

20. Відповідно до реєстру отриманих тендерних пропозицій для участі в цих торгах тендерні пропозиції подали лише ТОВ "Артмотор" та ТОВ "Артсіті".

21. За результатами вказаних торгів переможцем визнано ТОВ "Артсіті", з яким замовником укладений договір від 16 квітня 2019 року № 24 на загальну суму 35 800 000 грн (з ПДВ).

22. У підпункті 4.1.1. пункту 4.1. та підпункті 4.2.1. пункту 4.2 рішення АМК встановив наступне.

23. Згідно з відомостями, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, листа Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі - Мінюст) від 14 червня 2022 року вих. № 6278/15457/14/22/05.1, в якому міститься інформація щодо актових записів Державного реєстру актів цивільного стану та відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 10 грудня 2019 року вих. № 39953/06.2-061, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 09 грудня 2019 року вих. № 36068/06-20, засновниками (учасниками) ТОВ "Артсіті" з 21 грудня 2011 року по 27 листопада 2018 року були ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а з 28 листопада 2018 року по 04 лютого 2020 року - ОСОБА_2 . Засновниками (учасниками) ТОВ "Артмотор" були: - з 28 жовтня 2015 року по 03 липня 2018 року - Товариство з обмеженою відповідальністю "Автоарт" (далі - ТОВ "Автоарт"), ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; - з 04 липня 2018 року по 22 листопада 2018 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; - з 23 листопада 2018 року по 05 лютого 2019 року - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ; - з 06 лютого 2019 року по 03 жовтня 2019 року - ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . Одночасно із цим ОСОБА_5 пов`язана родинними відносинами з ОСОБА_3 , а саме є сестрою останнього.

24. Станом на дату оголошення перших торгів (28 грудня 2018 року) та других торгів (19 лютого 2019 року) керівником ТОВ "Артсіті" був ОСОБА_6 , який в свою чергу протягом серпня 2018 року до січня 2019 року був пов`язаний трудовими відносинами з ТОВ "Артмотор".

25. Окрім цього, станом на дату оголошення торгів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були засновниками (учасниками) / кінцевими бенефіціарами Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтертранссевіс", Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК «Укр-Фін-Груп", Товариства з обмеженою відповідальністю "Опттехсервіс".

26. Також адреса місцезнаходження ТОВ "Артсіті" збігається з адресою місцезнаходження ОСОБА_3 , який у період проведення перших торгів був засновником ТОВ "Артмотор".

27. З огляду на наведене АМК виснувала про те, що позивачі пов`язані між собою через посадових осіб зазначених товариств. Така пов`язаність позивачів через засновників (учасників), посадових осіб та родинні зв`язки передбачає наявність умов для обміну інформацією щодо господарської та фінансової діяльності і в сукупності з іншими обставинами свідчить про те, що під час підготовки та участі вказаних суб`єктів господарювання у процедурі закупівлі конкуренцію між позивачами було змінено на координацію.

28. У підпунктах 4.1.2., 4.1.3., 4.1.4., 4.1.5. пункту 4.1 та підпунктах 4.2.2., 4.2.3., 4.2.4., 4.2.5. пункту 4.2 рішення АМК встановив наступне.

29. Згідно з листами: Державної податкової служби України від 20 січня 2020 року вих. № 484/5/99-00-02.02.02.05; Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" (далі - АТ "ПУМБ") від 11 серпня 2021 року вих. № 19.3-02/371; Акціонерного товариства "Мегабанк" від 13 серпня 2021 року вих. № 10-4054-БТ; Акціонерного товариства "ОТП Банк Акціонерного товариства" від 05 серпня 2021 року вих. №73-1-1/2730-БТ, - обсяг постачань між позивачами за 2018 рік становив 5 727 067,35 грн, за 2019 рік - 1 021 948,17 грн, а у період з 01 серпня 2018 року по 01 квітня 2019 року між зазначеними товариствами відбулися взаємні розрахунки на загальну суму 6 419 939,36 грн. А згідно з договором поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 22 червня 2018 року, який укладений між позивачами, ТОВ "Артсіті" надало ТОВ "Артмотор" поворотну фінансову допомогу у сумі 6 415 460,53 грн на строк до 30 листопада 2019 року.

30. ТОВ "Артмотор" листом від 18 січня 2022 року вих. № 89 повідомило, що на підставі договорів від 26 грудня 2018 року № 26/12 та від 25 січня 2019 року № 28/01/19 воно надало безвідсоткову фінансову допомогу ТОВ "Автоарт ЛТД" всього у сумі 2 620 000 грн.

31. Одночасно із цим, як вище заначено у період 28 листопада 2018 року по 04 лютого 2020 року засновником (учасником) ТОВ "Автоарт ЛТД" був ОСОБА_2 , який в цей час був засновником (учасником) ТОВ "Артсіті" та згідно з інформацією, зазначеною у підпункті 4.2.1. пункту 4.2. рішення АМК, до 22 листопада 2018 року був одним із засновників (учасників) ТОВ "Артмотор". Отже одним з учасників торгів, а саме ТОВ "Артмотор" у період проведення торгів надано фінансову допомогу товариству, засновником (учасником) якого був засновник (учасник) ТОВ "Артсіті", та який до кінця листопада 2018 року був також засновником (учасником) ТОВ "Артмотор".

32. Відповідно до інформації, наданої АТ "ПУМБ" листом від 11 серпня 2021 року вих. № 19.3-02/371, обидва товариства забезпечували виконання укладених кредитних договорів порукою один одному. Також низка інших підприємств виступали поручителями за кредитними договорами обох позивачів, зокрема тих, які пов`язані з одними і тими самими засновниками (учасниками), а також поручителями виступали в якості фізичних осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . З іпотечних договорів та договорів застави вбачається, що виконання зобов`язань товариствами забезпечувалось одним і тим же майном.

33. З огляду на наведене АМК також виснувала про те, що зазначені обставини свідчать про наявність сталих господарських відносин, єдність інтересів та відсутність конкуренції між позивачами, оскільки як до подання тендерних пропозицій, так і після завершення / відміни торгів, позивачі були тісно пов`язані господарським відносинами. Як наслідок, мають єдність економічних інтересів та відсутність конкуренції між ними.

34. У підпункті 4.1.6. пункту 4.1. та підпункті 4.2.6. пункту 4.2. рішення АМК встановив наступне.

35. У період 2018-2019 років в обох товариствах одночасно перебували в трудових відносинах одні й ті ж самі особи, що підтверджується інформацією, зафіксованою у листах: від 10 грудня 2019 року вих. № 39953/06.2-061 Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області; від 09 грудня 2019 року вих. № 36068/06-20 Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області; від 19 січня 2022 року вих. № 40 ТОВ "Артсіті"; від 18 січня 2022 року вих. № 89 ТОВ "Артмотор".

36. У підпунктах 4.1.7., 4.1.8. пункту 4.1. та підпунктах 4.2.7., 4.2.8. пункту 4.2. рішення АМК встановив наступне.

37. Під час участі в торгах між позивачами періодично відбувалися телефонні розмови шляхом використання телефонних номерів НОМЕР_1 (ТОВ "Артмотор"), НОМЕР_2 (ТОВ "Артсіті"), що підтверджується листами Приватного акціонерного товариства "ВФ Україна" від 03 серпня 2021 року вих. № 02/КІ-Б-190, від 09 вересня 2021 року № 02/КІ-Б/246, Приватного акціонерного товариства "Київстар" від 16 вересня 2021 року вих. № 24308/01.

38. При цьому позивачі здійснювали господарську діяльність в одному приміщенні за адресою: 61052, м. Харків, вул. Коцорська, 2/4.

39. З огляду на наведене АМК також виснувала про те, що здійснення комунікації між товариствами в формі телефонних дзвінків під час торгів, як зазначають позивачі виключно у межах дилерських угод торгівельної марки "Toyota", не є спростуванням узгодженості дій господарюючих суб`єктів. Сам по собі факт перебування за однією адресою позивачів дійсно не свідчить про узгодженість поведінки суб`єктів господарювання, проте в сукупності з іншими обставинами, встановленими АМК, наявність цього факту виключає можливість іншого пояснення, крім обміну інформацією між позивачами.

40. У підпункті 4.1.9. пункту 4.1. та підпункті 4.2.9. пункту 4.2. рішення АМК встановив наступне.

41. ТОВ "Артсіті" у складі своєї тендерної пропозиції завантажило файл "Керівництво з експлуатації з під0003", в якому міститься 50 аркушів керівництва з експлуатації автомобіля з печаткою ТОВ "Артмотор".

42. Позивачі завантажили документи, які містять ідентичний текст з однаковою опискою в документі, а саме посилання на Закон України "Про державні закупівлі", в той час, коли правильно буде Закон України "Про публічні закупівлі". Також позивачі надали інші необхідні документи у торгах зі схожим змістом.

43. Заперечень щодо фактів подання ТОВ "Артсіті" файлу на 50 аркушах з печаткою ТОВ "Артмотор" та допущення ідентичної помилки в назві закону позивачі не надали.

44. З огляду на наведене АМК також виснувала про те, що, що між позивачами відбувався обмін інформацією або до підготовки документів залучалась одна особа, а це, у свою чергу, є ознакою узгодженості дій позивачів під час підготовки документів та участі в торгах сукупно з іншими встановленими обставинами.

45. Враховуючи, що така поведінка ТОВ "Артсіті" та ТОВ "Артмотор" становить порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, що стосуються спотворення результатів торгів, заборонених відповідно до пункту 1 статті 50, пункту 4 частини другої статті 6 Закону № 2210-III, то за підсумками розгляду справи щодо двох оголошень АМК прийняв два рішення щодо кожного з позивачів.

46. Рішення АМК щодо наявності у діях позивачів антиконкурентних узгоджених дій ґрунтуються на наступному: взаємозв`язку позивачів через фізичних осіб-засновників; надання фінансової допомоги один одному, а також надання фінансової допомоги одним з товариств третій особі, пов`язаній з іншим товариством; забезпечення виконання зобов`язань один одного; забезпечення виконання зобов`язань порукою низки пов`язаних підприємств, а також заставою та іпотекою одного і того ж майна; комунікацією між позивачами під час участі в торгах; виконанням одним із товариств зобов`язань за укладеними господарськими договорами іншим товариством; здійснення господарської діяльності одним із товариств за адресою іншого; спільною підготовкою до участі в торгах, а саме допущенням однакової помилки в документах, схожістю в оформленні документів.

47. Суд першої інстанції зазначив, що звертаючись з позовами про визнання недійсним та скасування рішення АМК, ТОВ "Артсіті" та ТОВ "Артмотор" наводять в обґрунтування своїх вимог схожі тези, які ґрунтуються на однакових аргументах. Проте зміст наданих заперечень не спростовує висновків та фактів, викладених у рішенні АМК. Позивачі не заперечують фактів, викладених у рішенні АМК, але стверджують, що вищевказані факти не свідчать про наявність узгодженої поведінки між ТОВ "Артсіті" та ТОВ "Артмотор" під час їх участі у торгах, а є лише певним збігом обставин.

48. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що ТОВ "Артсіті" та ТОВ "Артмотор" не довели наявності підстав, які свідчать про неправомірність рішення АМК, прийнятого відповідачем.

49. Надаючи оцінку спірним правовідносинам і доводам апеляційних скарг позивачів суди зазначили, зокрема, що для визнання АМК порушення законодавства про захист економічної конкуренції вчиненим, достатнім є встановлення й доведення наявності наміру суб`єктів господарювання погодити (скоординувати) власну конкурентну поведінку, зокрема шляхом обміну інформацією під час підготовки тендерної документації, що разом з тим призводить або може призвести до переваги одного з учасників під час конкурентного відбору з метою визначення переможця процедури закупівлі.

50. Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовів, суди встановили, зокрема, наступне:

- пов`язаність позивачів через засновників (учасників), посадових осіб та родинні зв`язки передбачає наявність умов для обміну інформацією щодо господарської та фінансової діяльності та в сукупності з іншими обставинами, встановленими відповідачем, свідчить про те, що під час підготовки та участі вказаних суб`єктів господарювання у процедурі закупівлі конкуренцію між позивачами було змінено на координацію;

- обставини, встановлені Комітетом, які, в свою чергу, підтверджуються відповідними доказами, є обґрунтованими, тому, як до подання тендерних пропозицій, так і після завершення / відміни торгів, позивачі були тісно пов`язані господарськими відносинами. Отже, висновки АМК про єдність економічних інтересів позивачів та відсутність конкуренції між ними є обґрунтованими;

- між позивачами відбувався обмін інформацією або до підготовки документів залучалась одна особа, а це, у свою чергу, є ознакою того, що під час підготовки документів та участі в торгах позивачі діяли узгоджено;

- обставини, встановлені в рішенні Комітету сукупно з іншими встановленими обставинами та зібраними АМК доказами, свідчать про антиконкурентну поведінку суб`єктів господарювання (позивачів) під час участі у торгах;

- в рішенні Комітету відповідач за підсумками розгляду справи щодо двох оголошень прийняв два рішення щодо кожного з позивачів, а тому доводи позивачів про подвійне притягнення до відповідальності є необґрунтованими.

51. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що ТОВ "Артсіті" та ТОВ "Артмотор" не довели наявності підстав, які свідчать про неправомірність рішення АМК, прийнятого відповідачем, оскільки відповідач дотримався вимог Закону № 2210-III, Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та під час розгляду відповідачем відповідної справи всебічно, повно і об`єктивно розглянув її обставини.

52. Враховуючи сукупність встановлених обставин, підтверджених відповідними доказами, з огляду на положення статей 74-80, 86 ГПК України та норми законодавства, які застосовуються до спірних правовідносин, колегія суддів апеляційної інстанції погодилася з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ТОВ "Артсіті" та ТОВ "Артмотор".

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Порядок та межі розгляду справи судом касаційної інстанції

53. Верховний Суд ухвалою від 11 грудня 2025 року відкрив касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ТОВ "Артмотор" на підставі пунктів 1, 3, 4 абзацу 1 частини другої статті 287 ГПК України та пункт 4 частини першої та пунктів 1, 3 частини третьої статті 310 ГПК України.

54. Верховний Суд ухвалою від 11 грудня 2025 року відкрив касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ТОВ "Артсіті" на підставі пунктів 1, 4 абзацу 1 частини другої статті 287 ГПК України та пункт 4 частини першої та пунктів 1, 3 частини третьої статті 310 ГПК України та постановлено розглядати спільно касаційну скаргу ТОВ "Артсіті" з касаційною скаргою ТОВ "Артмотор".

55. Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

56. Нормами частини другої статті 300 ГПК України встановлені межі перегляду справи судом касаційної інстанції, а саме: суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Джерела права. Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій

57. Причиною виникнення спору у справі стало питання щодо наявності чи відсутності підстав про визнання недійсним та скасування рішення АМК в частині, що стосується позивачів.

58. Як встановили суди попередніх інстанцій, дії позивачів кваліфіковані за ознаками пункту 4 частини другої статті 6 та пункту 1 статті 50 Закону №2210-III, які стосуються спотворення результатів торгів.

59. Відповідно до норм Закону № 2210-III:

- економічна конкуренція (конкуренція) - змагання між суб`єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб`єктами господарювання, внаслідок чого споживачі, суб`єкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий суб`єкт господарювання не може визначати умови обороту товарів на ринку (абзац другий статті 1);

- антиконкурентними узгодженими діями є узгоджені дії, які призвели чи можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції (частина перша статті 6);

- антиконкурентними узгодженими діями, зокрема, визнаються узгоджені дії, які стосуються спотворення результатів торгів, аукціонів, конкурсів, тендерів (пункт 4 частини другої статті 6);

- порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є антиконкурентні узгоджені дії (пункт 1 статті 50);

- порушення законодавства про захист економічної конкуренції тягне за собою відповідальність, встановлену законом (стаття 51);

- за порушення, передбачені, зокрема пунктом 1 статті 50 цього Закону №2210-III, накладаються штрафи у розмірі, встановленому частиною другою статті 52 Закону №2210-III.

60. Верховний Суд звертає увагу на те, що касаційне провадження у справах залежить виключно від доводів та вимог касаційної скарги, які наведені скаржником і стали підставою для відкриття касаційного провадження.

61. Касаційне провадження у справі відкрито, зокрема на підставі пункту 1 абзацу 1 частини другої статті 287 ГПК України, за змістом якого підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

62. При цьому самими скаржниками у касаційних скаргах з огляду на принцип диспозитивності визначаються підстава, вимоги та межі касаційного оскарження, а тому тягар доказування наявності підстав для касаційного оскарження, передбачених, зокрема, пунктом 1 абзацу 1 частини другої статті 287 ГПК України (що визначено самим скаржником), покладається на скаржників.

63. Отже, відповідно до положень пункту 1 абзацу 1 частини другої статті 287 ГПК України касаційний перегляд з указаних мотивів може відбутися за наявності таких складових: (1) суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду; (2) спірні питання виникли у подібних правовідносинах.

64. Верховний Суд звертається до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 21 березня 2024 року у справі № 191/4364/21, ухвалах Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2024 року у справі № 902/1076/24, від 09 серпня 2024 року у справі № 127/22428/21, постанов Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі № 753/11009/19, від 27 липня 2021 року у справі № 585/2836/16-ц, в яких зазначено, що висновок (правова позиція) - це виклад тлумачення певної норми права (або ряду норм), здійснене Верховним Судом (Верховним Судом України) під час розгляду конкретної справи, обов`язкове для суду та інших суб`єктів правозастосування під час розгляду та вирішення інших справ у разі існування близьких за змістом або аналогічних обставин спору.

65. При цьому наявності самих лише висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у певній справі не достатньо, обов`язковою умовою для касаційного перегляду судового рішення є незастосування правових висновків, які мали бути застосовані у подібних правовідносинах у справі, в якій Верховний Суд зробив висновки щодо застосування норми права, з правовідносинами у справі, яка переглядається.

66. Що ж до визначення подібних правовідносин, то в силу приписів статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Верховний Суд звертається до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 12 жовтня 2021 року у справі № 233/2021/19, в якій визначено критерій подібності правовідносин, відповідно до якого на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими. При цьому Велика Палата Верховного Суду зазначила, що термін "подібні правовідносини" може означати як ті, що мають лише певні спільні риси з іншими, так і ті, що є тотожними з ними, тобто такими самими, як інші. Таку спільність або тотожність рис слід визначати відповідно до елементів правовідносин. Із загальної теорії права відомо, що цими елементами є їх суб`єкти, об`єкти та юридичний зміст, яким є взаємні права й обов`язки цих суб`єктів. Отже, для цілей застосування приписів процесуального закону, в яких вжитий термін "подібні правовідносини", зокрема пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України та пункту 5 частини першої статті 296 ГПК України таку подібність слід оцінювати за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями.

67. З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші - додатковими. Водночас у кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів.

68. Як вже зазначено, предметом розгляду у цій справі є визнання недійсним та скасування рішення АМК в частині, якою визнано, зокрема, що позивачами вчинене порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 4 частини другої статті 6 та пунктом 1 статті 50 Закону № 2210-III, у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів.

69. Суди попередніх інстанцій відмовили у задоволенні позовних вимог ТОВ "Артсіті" та ТОВ "Артмотор", вказавши на відсутність підстав, визначених статтею 59 Закону № 2210-III, для скасування оскаржуваного рішення АМК в частині, яка стосується позивачів.

70. Втім, на думку скаржників, суди порушили норми процесуального права та неправильно застосували норми матеріального права, а тому є підстави для скасування оскаржуваних судових рішень.

71. Верховний Суд, оцінюючи доводи касаційних скарг у зазначеній частині підстав касаційного оскарження, зазначає, що специфіка спорів щодо оскарження рішень АМК, якими визнано дії учасників торгів антиконкурентними узгодженими діями, які стосуються спотворення результатів торгів, полягає у тому, що у кожному конкретному випадку судами першої та апеляційної інстанцій під час розгляду справ з`ясовується питання наявності / відсутності підстав для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень АМК, якими в силу приписів частини першої статті 59 Закону № 2210-III, зокрема, є:

- неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи;

- не доведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими;

- невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи.

72. Суд наголошує, що Закон № 2210-III не ставить застосування передбачених ним наслідків узгоджених антиконкурентних дій у залежність від "спільної домовленості разом брати участь у торгах з метою усунення конкуренції". Цілком зрозуміло, що така "домовленість" навряд чи може мати своє матеріальне втілення у вигляді письмових угод чи інших документів. А тому питання про наявність / відсутність узгоджених антиконкурентних дій має досліджуватися судами, виходячи з усієї сукупності обставин і доказів, з`ясованих і досліджених у справі, враховуючи їх вірогідність і взаємозв`язок, відповідно до статті 86 ГПК України. Зазначена правова позиція Верховного Суду є сталою та послідовною. Про необхідність врахування наведеної правової позиції у застосуванні приписів статті 86 ГПК України зазначалося у низці постанов Верховного Суду, зокрема у постановах від 07 листопада 2019 року у справі № 914/1696/18, від 13 серпня 2019 року у справі № 916/2670/18, від 05 вересня 2019 року у справі № 922/2513/18, від 04 лютого 2021 року у справі № 910/17126/19,від 23 березня 2021 року у справі № 910/4542/20, які є релевантними і для цієї справи з точки зору застосування статті 86 ГПК України.

73. ТОВ "Артсіті" та ТОВ "Артмотор" вказують, що суди попередніх інстанцій проігнорували висновки Верховного Суду, викладені у постановах: від 15 липня 2021 року у справі № 904/4598/20; від 30 вересня 2021 року у справі № 910/13451/20; від 10 вересня 2020 року у справі № 910/23375/17; від 01 жовтня 2020 року у справі № 908/540/19.

74. Крім того, окремо ТОВ "Артмотор" вказує, що суди попередніх інстанцій не врахували висновки Верховного Суду, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 910/23000/17, а також у постановах Верховного Суду: від 31 жовтня 2019 року у справі № 910/10013/17; від 01 листопада 2022 року у справі № 910/737/21; від 17 грудня 2024 року у справі № 910/17150/23; від 23 січня 2025 року у справі № 914/3832/23; від 28 січня 2020 року у справі № 910/6507/19; від 19 травня 2020 року у справі № 910/8399/19; від 08 липня 2021 року у справі № 917/1983/19; від 29 травня 2018 року у справі № 917/1424/17, в свою чергу, ТОВ "Артсіті" окремо зазначає про від 02 лютого 2021 року у справі № 910/17891/19; від 15 квітня 2021 року у справі № 910/17929/19; від 01 червня 2021 року у справі № 910/17310/19; від 08 липня 2021 року у справі № 915/1889/19.

75. Верховний Суд неодноразово вказував на те, що кожна зі справ за участю органів АМК є індивідуальною, з притаманною лише цій справі специфікою та особливостями. Доведення порушення у вигляді антиконкурентних узгоджених дій ґрунтується на сукупності обставин, які зазначені в мотивувальній частині рішення, а не на окремому поодинокому факті або обставині. При цьому Суд не раз наголошував, що не можна посилатися на неврахування висновку Верховного Суду як на підставу для касаційного оскарження, якщо відмінність у судових рішеннях зумовлена не неправильним (різним) застосуванням норми, а неоднаковими фактичними обставинами справ, які мають юридичне значення.

76. У справі № 904/4598/20 позивач притягнутий до відповідальності за порушення передбачене пунктом другим статті 50 та частиною першою статті 13 Закону № 2210-III у вигляді дій суб`єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

77. Предметом розгляду справи № 910/13451/20 було визнання недійсним рішення АМК в частині, що стосується позивача та відповідно до якого дії Товариства кваліфіковані як порушення передбачені пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону № 2210-III та заборона поширення недостовірної інформації.

78. Стосовно справи № 910/23375/17 слід заначити, що предметом оскарження у ній було рішення АМК, яким відмовлено у розгляді справи за заявою про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктами 1, 4 статті 19, статтею 20, пунктом 8 частини першої статті 50 Закону № 2210 (обмежувальна та дискримінаційна діяльність, заборонена згідно зі частиною другою статті 18, статтями 19, 20 Закону № 2210).

79. У справі № 908/540/19, суди розглядали позовні вимоги про визнання недійсними пунктів рішення АМК, згідно з яким позивача визнано таким, що займає монопольне становище на ринку послуг з надання інтернет-операторам доступу до інфраструктури об`єктів електроенергетики, шляхом надання у користування опор повітряних ліній електропередач, які знаходяться у його власності, для сумісного підвішування на них телекомунікаційних мереж, а дії позивача зі встановлення економічно необґрунтованої вартості таких послуг кваліфіковано як зловживання монопольним становищем.

80. Предметом розгляду справи № 910/23000/17 також було визнання недійсним рішення АМК про відмову в розгляді справи за заявою позивача стосовно порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

81. Предметом розгляду у справі № 915/1889/19 було визнання недійсним та скасування рішення територіального відділення АМК, яким дії Товариства кваліфіковано АМК за ознаками частини першої статті 15-1 Закону № 236/96-ВР як поширення інформації, що вводить в оману, у вигляді повідомлення на упаковці (етикетці) товару напису (позначення) масло солодковершкове "Селянське", 72,5% жиру та ДСТУ 4399:2005 (яким, за висновком АМК, такий продукт не відповідає).

82. Враховуючи вищенаведене, правовідносини у справах № 910/23375/17, № 908/540/19, № 904/4598/20, № 910/23000/17, № 915/1889/19, на які посилаються скаржники, та у справі, яка переглядається, містять висновки суду касаційної інстанції, зокрема: - "щодо важливості дотримання принципу належного врядування та унеможливлення свавільного використання дискреційних повноважень, що АМК має враховувати при ухваленні рішень"; - "що рішення АМК України має бути максимально вичерпним, ґрунтовним, повинно розкривати заявникові мотиви його ухвалення. Підхід до визначення меж обґрунтованості рішення АМК має бути аналогічним тому, який застосовується, зокрема самими судами у прийнятті судових рішень", - водночас за різного правового регулювання спірних правовідносин щодо їх кваліфікації.

83. Разом із цим підставою для касаційного оскарження є неврахування висновку Верховного Суду саме щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції в обґрунтування мотивувальної частини постанови. Саме лише зазначення у постанові Верховного Суду норми права також не є його правовим висновком про те, як саме повинна застосовуватися норма права у подібних правовідносинах.

84. Тому відсутні підстави вважати, що висновки Верховного Суду, зокрема стосовно необхідності дотримання АМК при ухваленні рішень принципу належного врядування та унеможливлення свавільного використання дискреційних повноважень, а також того, що рішення АМК України має бути максимально вичерпним, ґрунтовним, повинно розкривати заявникові мотиви його ухвалення не враховані попередніми судовими інстанціями при ухваленні оскаржуваних судових рішень.

85. У справах: № 910/10013/17; №910/737/21; № 910/17150/23; № 914/3832/23; № 910/6507/19; № 910/8399/19; № 917/1983/19; № 917/1424/17; № 910/17891/19; № 910/17929/19; № 910/17310/19, № 910/13451/20 - предметом розгляду було визнання частково недійсним рішення АМК про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу, в якому визнано, що суб`єкт господарювання вчинив порушення, передбачене пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону 2210-III у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів аукціону.

86. Верховний Суд виходить з того, що вказані справи і ця справа, яка розглядається, є схожими в частині, що стосується предмета позову (визнання частково недійсним рішення АМК в частині визнання вчинення позивачами порушення законодавства про захист економічної конкуренції), за однаковим нормативно-правовим регулюванням кваліфікації та притягнення за правопорушення, а саме за пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону № 2210-III. Проте в означених скаржником постановах правові висновки щодо застосування норм права є загальними й універсальними при розгляді справ за участю органів АМК, предметом яких є визнання недійсним його рішень про правопорушення за пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону № 2210-III. Проте, відмінність у судових рішеннях зумовлена не неправильним (різним) застосуванням норми права, а неоднаковими фактичними обставинами справ, які мають юридичне значення.

87. Колегія суддів відхиляє доводи скаржників про неврахування судами попередніх інстанцій висновків, викладених у постановах Верховного Суду № 910/10013/17, № 910/737/21, № 910/17150/23, № 914/3832/23, № 910/6507/19, № 910/8399/19, № 917/1983/19, № 917/1424/17, № 910/17891/19, №910/17929/19, № 910/17310/19, № 910/13451/20 оскільки у справі, яка розглядається, суди попередніх інстанцій, враховуючи всю сукупність обставин і доказів, з`ясованих і досліджених в антимонопольній справі, встановили, що АМК досліджував, зокрема: взаємозв`язки позивачів через фізичних осіб-засновників; надання фінансової допомоги один одному, а також надання фінансової допомоги одним з товариств третій особі, пов`язаній з іншим товариством; забезпечення виконання зобов`язань один одного; забезпечення виконання зобов`язань порукою низки пов`язаних підприємств, а також заставою та іпотекою одного і того ж майна; комунікацією між позивачами під час участі в торгах; виконанням одним із товариств зобов`язань за укладеними господарськими договорами іншим товариством; здійснення господарської діяльності одним із товариств за адресою іншого; спільною підготовкою до участі в торгах, а саме допущенням однакової помилки в документах, схожістю в оформленні документів.

88. Отже, Рішення АМК за якісними, кількісними та сутнісними обставинами через призму до торгів, якими обґрунтовані антиконкурентні узгоджені дії у цій справі (дивись пункти 46 та 85 цієї постанови) - є суттєво іншими від обставин у справах: № 910/10013/17, № 910/737/21, № 910/17150/23, № 914/3832/23, № 910/6507/19, № 910/8399/19, № 917/1983/19, № 917/1424/17, № 910/17891/19, №910/17929/19, № 910/17310/19, № 910/13451/20 і не свідчить, що суди попередніх інстанцій не так чи в інший спосіб витлумачили та застосували норми права щодо порушення антимонопольного законодавства за пунктом 1 статті 50 Закону та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону та / чи не надали оцінку тому, що АМК не здійснило повне, об`єктивне, всебічне дослідження доказів, та / чи не виконали обов`язок перевіряти дотримання АМК вимог законодавства та ухвалення ним рішення чи здійснення дій на підставі, у спосіб та у межах повноважень, передбачених законодавством України. А тому вказані висновки не суперечать висновкам Верховного Суду у наведених скаржником справах і не свідчать про інше застосування норм права.

89. Суди попередніх інстанцій зазначили, що рішення АМК у справі, яка розглядається, обґрунтоване встановленням під час розгляду справи обставин, які, на думку відповідача, свідчать про вчинення позивачами антиконкурентних узгоджених дій, що стосуються спотворення результатів торгів.

90. Скаржники, зазначаючи про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм права, вказують про понятійні категорії, такі як "обставини справи" і "докази у справі", порушуючи питання, що пов`язані із встановленням обставин справи та оцінкою відповідних доказів. Проте, наведене не узгоджується з правилами перегляду судових рішень судом касаційної інстанції як "суду права", а не "суду факту" відповідно до визначених статтею 300 ГПК України повноважень. А перевірка зазначених доводів виходить за визначені цією статтею межі розгляду справи судом касаційної інстанції.

91. Зі змісту оскаржуваних рішень вбачається, що суди попередніх інстанцій надали обґрунтування своєї позиції про відсутність підстав для визнання недійсним і скасування рішення АМК в частині, що стосується позивачів, з урахуванням сталої та послідовної практики Верховного Суду щодо оцінки доказів у порядку статті 86 ГПК України.

92. З огляду на викладене, доводи касаційних скарг у частині підстав касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 абзацу першого частини другої статті 287 ГПК України, не знайшли свого підтвердження.

93. Касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ "Артмотор" у цій справі відкрите також на підставі пункту 3 абзацу 1 частини другої статті 287 ГПК України.

94. Відповідно до пункту 3 абзацу 1 частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

95. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 березня 2023 у справі № 154/3029/14-ц зазначила, що правові висновки Верховного Суду не мають універсального характеру для всіх без винятку справ. З огляду на різноманітність суспільних правовідносин та обставин, які стають підставою для виникнення спорів у судах, з урахуванням фактичних обставин, які встановлюються судами на підставі наданих сторонами доказів у кожній конкретній справі, суди повинні самостійно здійснювати аналіз правовідносин та оцінку релевантності та необхідності застосування правових висновків Великої Палати Верховного Суду в кожній конкретній справі.

96. Отже, формування Верховним Судом висновку має стосуватися спірних конкретних правовідносин, ураховуючи положення чинного законодавства та встановлені судами під час розгляду справи обставини. При цьому формування правового висновку не може здійснюватися поза визначеними статтею 300 ГПК України межами розгляду справи судом касаційної інстанції.

97. Слід зазначити, що висновки Верховного Суду відносно питання застосування норм матеріального права, які зазначені ТОВ "Артмотор", у подібних правовідносинах, ураховуючи правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 22 березня 2023 у справі №154/3029/14-ц, відсутні.

98. Отже, з огляду на відсутність таких висновків, необхідно з`ясувати наявність або відсутність неправильного застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

99. Верховний Суд виходить з того, що неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (частина третя статті 311 ГПК України).

100. За приписами статті 3 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" основним завданням названого АМК є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині, зокрема, здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

101. Для реалізації завдань, покладених на АМК, в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі утворюються територіальні відділення АМК, повноваження яких визначаються названим Комітетом у межах його компетенції. Повноваження територіальних відділень АМК визначаються цим Законом, іншими актами законодавства (частини перша і друга статті 12 Закону України "Про Антимонопольний комітет України").

102. Водночас згідно з частиною першою статті 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції АМК має такі повноваження: розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції.

103. Відповідно до частини першої статті 59 Закону № 2210-III встановлено, що підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів АМК є: неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; не доведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; заборона концентрації відповідно до Закону України "Про санкції"; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

104. Для кваліфікації дій суб`єкта господарювання як антиконкурентних узгоджених дій не є обов`язковим фактичне настання наслідків у формі відповідно недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, ущемлення інтересів інших суб`єктів господарювання (конкурентів, покупців) чи споживачів, зокрема, через заподіяння їм шкоди (збитків) або іншого реального порушення їх прав чи інтересів, чи настання інших відповідних наслідків.

105. Недосягнення суб`єктами господарювання мети, з якою вони узгоджують власну конкурентну поведінку, з причин та обставин, що не залежать від їх волі, не є підставою для встановлення відсутності правопорушення, передбаченого статтею 6 Закону № 2210-III.

106. Таким чином, у розгляді справ про оскарження рішень АМК щодо визнання дій суб`єктів господарювання антиконкурентними узгодженими для кваліфікації цих дій не є обов`язковою умовою наявність негативних наслідків таких дій у вигляді завдання збитків, порушень прав та охоронюваних законом інтересів інших господарюючих суб`єктів чи споживачів, оскільки достатнім є встановлення самого факту погодження конкурентної поведінки, яка може мати негативний вплив на конкуренцію.

107. Отже, для визнання органом АМК порушення законодавства про захист економічної конкуренції вчиненим достатнім є встановлення й доведення наявності наміру суб`єктів господарювання погодити (скоординувати) власну конкурентну поведінку, зокрема шляхом обміну інформацією під час підготовки тендерної документації, що разом з тим призводить або може призвести до переваги одного з учасників під час конкурентного відбору з метою визначення переможця процедури закупівлі. Негативним наслідком при цьому є сам факт спотворення результатів торгів (через узгодження поведінки конкурсантами). Узгоджена поведінка учасників торгів не відповідає суті конкурсу.

108. Змагальність під час торгів забезпечується таємністю інформації. З огляду на зміст статей 1, 5, 6 Закону № 2210-III змагальність учасників процедури закупівлі передбачає самостійні та незалежні дії (поведінку) кожного з них, обов`язок готувати свої пропозиції окремо, без обміну інформацією.

109. Близька за змістом правова позиція висловлена у низці постанов Верховного Суду, у тому числі, в постановах Верховного Суду від 13 березня 2018 року зі справи № 924/381/17, від 12 червня 2018 року зі справи № 922/5616/15, від 18 жовтня 2018 року зі справи № 916/3214/17, від 18 грудня 2018 року зі справи № 922/5617/15, від 05 березня 2020 року зі справи № 924/552/19, від 11 червня 2020 року зі справи № 910/10212/19, від 22 жовтня 2019 року зі справи № 910/2988/18, від 07 листопада 2019 року зі справи № 914/1696/18, від 02 липня 2020 року зі справи № 927/741/19, від 09 грудня 2021 року зі справи № 916/3366/20, від 14 червня 2022 року зі справи № 910/1667/21, і підстави для відступу від неї відсутні.

110. Верховний Суд неодноразово наголошував, що господарським судам першої та апеляційної інстанцій під час вирішення справ щодо визнання недійсними рішень АМК про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зокрема, за антиконкурентні узгоджені дії, які стосуються спотворення результатів торгів та накладення штрафу, належить здійснювати оцінку обставин справи та доказів за своїм внутрішнім переконанням в порядку частини другої статті 86 ГПК України, зокрема, досліджувати також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у справі у їх сукупності.

111. Закон № 2210-III не ставить застосування передбачених ним наслідків узгоджених антиконкурентних дій у залежність від "спільної домовленості разом брати участь у торгах з метою усунення конкуренції". Цілком зрозуміло, що така "домовленість" навряд чи може мати своє матеріальне втілення у вигляді письмових угод чи інших документів. А тому питання про наявність / відсутність узгоджених антиконкурентних дій має досліджуватися судами, виходячи з усієї сукупності обставин і доказів, з`ясованих і досліджених у справі, враховуючи їх вірогідність і взаємозв`язок, у відповідності до статті 86 ГПК України.

112. Зазначена правова позиція Верховного Суду є сталою та послідовною. Про необхідність врахування наведеної правової позиції у застосуванні приписів статті 86 ГПК України зазначалося у низці постанов Верховного Суду, зокрема, від 22 жовтня 2019 року зі справи № 910/2988/18, від 05 серпня 2019 року зі справи № 922/2513/18, від 07 листопада 2019 року зі справи № 914/1696/18, від 11 червня 2020 року зі справи № 910/10212/19, від 02 липня 2020 року зі справи № 927/741/19, від 26 січня 2021 року зі справи № 910/2576/20, від 04 лютого 2021 року у справі № 910/17126/19, від 23 березня 2021 року у справі № 910/4542/20.

113. Норми права, за якими відповідачем здійснена кваліфікація правопорушення (пункт 1 статті 50 та пункт 4 частини другої статті 6 Закону № 2210-III), та про неправильне застосування яких, зазначає ТОВ "Артмотор", є загальними нормами при розгляді справ за участю органів АМК, предметом яких є визнання недійсним його рішень про притягнення суб`єкта господарювання за вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів / аукціонів.

114. В означеному аспекті значення приналежності суб`єктів порушення до здійснення діяльності стосовно однієї торговельної марки, що, на їх думку, обмежується лише дилерськими угодами і жодним чином не вплинуло на результати торгів, спростовується умовами для застосування вимог спеціального законодавства, за змістом якого його застосування передбачається і при доведенні АМК наявності наміру суб`єктів господарювання погодити (скоординувати) власну конкурентну поведінку, зокрема шляхом обміну інформацією під час підготовки тендерної документації, що разом з тим призводить або може призвести до переваги одного з учасників під час конкурентного відбору з метою визначення переможця процедури закупівлі.

115. Обов`язком суду при розгляді справи є саме дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності, безпосередності дослідження наявних у справі доказів. Тобто, з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих і наявних у справі доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Саме чітке обґрунтування та аналіз є базовими вимогами до судових рішень та важливим аспектом права на справедливий суд.

116. Суд зазначає, що відповідно до приписів частини першої та другої статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

117. Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що оцінка доказів - це визначення їх об`єктивної дійсності, правдивості та достовірності. Способи перевірки і дослідження доказів залежать від конкретного виду засобів доказування, що використовуються. Метою оцінки доказів з огляду на їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності - є усунення суперечностей між доказами, сумнівів у достовірності висновків, що випливають з отримуваної доказової інформації.

118. Під час розгляду справ за участю органів АМК України, предметом яких є визнання недійсним його рішень, встановлені у рішенні АМК обставини та докази підлягають оцінці судами, виходячи з положень частини третьої статті 86 ГПК України і саме від встановлення відповідних обставин справи на підставі правильної оцінки доказів щодо всебічності, повноти та об`єктивності залежить обґрунтованість висновків суду при ухваленні судом рішення по суті спору. Водночас висновки суду у кожній конкретній справі формуються за результатами оцінки судом фактичних обставин, певної доказової бази на підставі наданих сторонами доказів за правилами, визначеними у статті 86 ГПК України.

119. Таким чином, поставлені скаржником 1 питання перед Верховним Судом знаходяться виключно у площині суб`єктивної оцінки доказів і положень чинного законодавства без урахування встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи, а доводи ТОВ "Артмотор" фактично зводяться до спонукання Верховного Суду здійснити переоцінку доказів та обставин справи, що з огляду на вимоги статті 300 ГПК України стосовно меж розгляду справи судом касаційної інстанції не належить до повноважень касаційної інстанції.

120. Враховуючи викладене, наведена скаржником 1 підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 3 абзацу 1 частини другої статті 287 ГПК України, не отримала підтвердження під час касаційного провадження, що виключає скасування судових рішень попередніх інстанцій з такої підстави.

121. Щодо іншої заявленої ТОВ "Артмотор" та ТОВ "Артсіті" підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 4 абзацу 1 частини другої статті 287 ГПК України (з посиланням на пункт 1 частини третьої статті 310 ГПК України), колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду зазначає таке.

122. Верховний Суд виходить з того, що за змістом пункту 1 частини третьої статті 310 ГПК України достатньою підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є не саме по собі порушення норм процесуального права у вигляді не дослідження судом зібраних у справі доказів, а зазначене процесуальне порушення у сукупності з належним обґрунтуванням скаржником заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 абзацу 1 частини другої статті 287 цього Кодексу.

123. Така правова позиція є послідовною та сталою і викладена у низці постанов Верховного Суду, зокрема у постановах: від 12 жовтня 2021 року у справі № 905/1750/19; від 20 травня 2021 року у справі № 905/1751/19.

124. Проте, як уже зазначалося вище, підстава касаційного оскарження, наведена скаржниками у касаційних скаргах (пункти 1, 3 абзацу 1 частини другої статті 287 ГПК України), в цьому випадку не отримала підтвердження, а тому і підстави для скасування оскаржуваних рішення і постанови з підстави, встановленої пунктом 1 частини третьої статті 310 ГПК України, у Суду також відсутні.

125. Стосовно посилань ТОВ "Артмотор" та ТОВ "Артсіті" на пункт 3 частини третьої статті 310 ГПК України, слід зазначити таке.

126. Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 310 ГПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

127. Так, скаржники вказують, що суд апеляційної інстанції, всупереч вимогам процесуального закону та за відсутності належних підстав, скасував ухвалу суду першої інстанції про призначення судової лінгвістичної (авторознавчої) експертизи (для об`єктивного встановлення обставин справи, зокрема щодо походження та автентичності документів) та безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про призначення судової економічної (товарознавчої) експертизи (для об`єктивного встановлення обставин економічної обґрунтованості дій позивачів та впливу їх відносин на конкуренцію), чим, на думку ТОВ "Артмотор", позбавив скаржника 1 можливості довести обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги та діяв з порушенням частини першої статті 73 ГПК України, яка передбачає можливість проведення експертизи у разі потреби спеціальних знань.

128. Втім, зі змісту постанови Північного апеляційного господарського суду від 19 березня 2024 року у цій справі вбачається, що апеляційний господарський суд належним чином обґрунтував підстави скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 18 січня 2024 року у справі № 910/2314/23 про призначення лінгвістичної (авторознавчої). Апеляційний суд дійшов висновку, що дослідження встановленого АМК у рішенні факту схожості в оформленні документів позивачів, що вказує на їх спільну підготовку до участі в торгах не є доцільним, оскільки при визначенні характерних ознак антиконкурентних узгоджених дій, докази зібрані та наведені у матеріалах справи комітету мають досліджуватися судом комплексно як цілісна обставина, тобто виходячи з усієї сукупності обставин і доказів, з`ясованих і досліджених у справі, в їх взаємозв`язку. Також, апеляційний суд зазначив, що питання, які були поставлені на вирішення лінгвістичної (авторознавчої) експертизи не потребують спеціальних знань, оскільки суд може одержати ці відомості самостійно, перевіривши вимоги тендерної пропозиції, порівнявши їх з шаблонами, які використовувалися під час створення документу та оцінивши оформлення документів на загальних підставах в порядку, визначеному чинним законодавством.

129. Також ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, від 16 вересня 2025 року, апеляційний суд відмовив у задоволенні клопотання ТОВ "Артмотор" про призначення у справі судової комплексної економічної та товарознавчої експертизи, мотиви якої викладені в ухвалі про оголошення перерви в судовому засіданні від 16 вересня 2025 року та оскаржуваній постанові від 30 вересня 2025 року. Так, апеляційний суд дійшов висновку, що клопотання ТОВ "Артмотор" підлягає залишенню без задоволення у зв`язку з його необґрунтованістю та недоведеністю умов, передбачених частиною першою статті 99 ГПК України.

130. Верховний Суд вважає зазначені апеляційним судом мотиви обґрунтованими. Також Верховний Суд бере до уваги статтю 13 ГПК України, відповідно до частин третьої та четвертої якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

131. Верховний Суд виходить з того, що ініціаторами цього господарського спору стали ТОВ "Артмотор" та ТОВ "Артсіті", шляхом подання відповідних заяв, і в силу приписів частини першої статті 74 ГПК України позивачі повинні довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог, а тому відповідно до статті 101 ГПК України мали право подати суду висновок експерта, складений на їх замовлення.

132. З огляду на викладене, покликання скаржників на пункт 3 частини третьої статті 310 ГПК України є необґрунтованим.

133. Стосовно посилань ТОВ "Артмотор" та ТОВ "Артсіті" на пункт 4 частини першої статті 310 ГПК України, слід зазначити таке.

134. В обґрунтування зазначеної підстави, позивачі зазначили, що оскаржувана постанова апеляційного господарського суду від 30 вересня 2025 року ухвалена саме таким складом суду, відвід якому було заявлено з підстав, обґрунтованість яких підтверджується об`єктивними критеріями та подальшою процесуальною поведінкою самої колегії суддів, що свідчить про порушення права скаржників на розгляд справи безстороннім судом, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статтею 36 ГПК України.

135. Згідно зі статті 35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

136. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 ГПК України.

137. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

138. Статтею 36 ГПК України передбачено, що суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження в справі. Судця, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанцій, а також у новому розгляді справи після скасування постанови суду апеляційної інстанції. Суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанцій, а також у новому її розгляді після скасування постанови суду касаційної інстанції. Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасоване судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами у цій справі.

139. Так, з матеріалів справи вбачається та встановлено апеляційним судом, що у заяві про відвід ТОВ "Артсіті" не наведено жодних доводів у розумінні вимог статтей 35, 36 ГПК України для існування підстав для відводу суддів.

140. Наявність сумнівів стосовно об`єктивності судді під час розгляду справи дійсно надає право учаснику справи заявити відвід такому судді. Однак, такий відвід повинен бути достатньо вмотивованим та містити підстави його заявлення. Проте, ТОВ "Артсіті" таких підстав у заяві про відвід не зазначило, а натомість вказало про те, що суд апеляційної інстанції під головуванням судді Шапрана В.В. у цій же справі вже ухвалював постанову про скасування ухвали місцевого господарського суду щодо призначення експертизи.

141. Водночас відповідно до частини четвертої статті 35 ГПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

142. Отже, колегія суддів зазначає, що аргументи скаржників зводяться виключно до незгоди з процесуальними рішеннями суду під головуванням судді Шапрана В.В. під час ухвалення постанови у справі № 910/2314/23. Як наслідок, такі аргументи є необґрунтованими, а підстава касаційного оскарження касаційних скарг ТОВ "Артмотор" та ТОВ "Артсіті" з посиланням на пункт 4 частини першої статті 310 ГПК України не знайшла свого підтвердження.

143. Інших доводів на обґрунтування незаконності рішення Господарського суду міста Києва від 12 вересня 2024 року та постанови Північного апеляційного господарського суду від 30 вересня 2025 року у цій справі касаційні скарги не містять.

144. З огляду на викладене, колегія суддів Верховного Суду зазначає, що учасникам справи надано вичерпну відповідь на всі істотні, вагомі питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а інші доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують вказаного висновку. А тому оскаржувані рішення місцевого господарського суду та постанова апеляційної інстанції підлягають залишенню без змін, а касаційні скарги - без задоволення.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

145. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу - без задоволення.

146. За змістом частини першої статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

147. З урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції колегія суддів вважає, що доводи, викладені у касаційних скаргах, не підтвердилися та не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, а тому касаційні скарги позивачів слід залишити без задоволення.

Судові витрати

148. Судовий збір сплачений у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції покладається на скаржників, оскільки, Верховний Суд касаційні скарги позивачів залишає без задоволення, а судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

Касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Артмотор" і Товариства з обмеженою відповідальністю "Артсіті" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 12 вересня 2024 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 30 вересня 2025 року у справі № 910/2314/23 -без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Ю. Л. Власов

Судді І. В. Булгакова

Т. М. Малашенкова