ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.01.2026 Справа № 917/1834/25

за позовною заявою Акціонерного товариства "ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО", вул. Старий Поділ, 5, м. Полтава, 36022, в особі Полтавської об`єднаної філії Акціонерного товариства "ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО", вул. Решетилівська, 47 А, м. Полтава, 36007

до відповідача Комунального підприємства Полтавської обласної ради "ПОЛТАВАВОДОКАНАЛ", вул. Пилипа Орлика, 40 А, м. Полтава, 36000

про стягнення 3 830 612,06 грн заборгованості, -

Суддя Тимощенко О. М.

Секретар судового засідання Сьомкіна А. В.

Представники сторін: згідно протоколу судового засідання.

Обставини справи: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО" в особі Полтавської об`єднаної філії AT "ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО" звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовом до КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИ "ПОЛТАВАВОДОКАНАЛ" про стягнення 3 830 612,06 грн заборгованості за Договором про надання послуг з розподілу електричної енергії № 22300094 від 25.02.2019 р., у тому числі: 3 815 712.90 грн - за послугу з розподілу електричної енергії, 14 899,16 грн - 3% річних.

Ухвалою суду від 29.09.2025 року було залишено позовну заяву без руху, встановлено строк на усунення недоліків позовної заяви - 3 дні з дня вручення даної ухвали та зазначено спосіб усунення недоліків. Позивачу необхідно було:

- надати зведений розгорнутий, обґрунтований розрахунок 3% річних із посиланнями на акти, рахунки, дати, суми та платіжні документи, відповідно до яких відповідачем здійснювались часткові оплати (із зазначенням яким чином відбувалось зарахування даних платежів (в погашення яких нарахувань) тощо);

- викласти належним чином обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо стягнення 3% річних із зазначенням доказів, доданих до позовної заяви, що підтверджують вказані обставини, як це передбачено п. 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України (зокрема, щодо періоду утворення основної заборгованості на яку нараховувалися 3% річних; докази отримання послуг з розподілу електричної енергії за відповідні періоди (за які відбулось прострочення з оплати та нараховано 3% річних); докази направлення відповідачу відповідних актів та рахунків на оплату за отримані послуги; докази здійснених проплат відповідачем, що впливає на період прострочення тощо).

02.10.2025 року до суду від позивача надійшло клопотання (з додатками, вх. № 12621) з виконаними вимогами ухвали від 29.09.2025 року.

Ухвалою від 07.10.2025 РОКУ суд постановив прийняти позовну заяву до розгляду і відкрити провадження у справі, справу розглядати в порядку загального позовного провадження, призначити підготовче засідання у справі на 30.10.2025 року на 09:00 год.

Від відповідача відзив на позов не надходив.

29.10.2025 року від відповідача надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання у зв`язку із участю представника в іншому судовому засіданні (вх. № 13851, т. 1 а. с. 215). Відповідач також повідомив про часткову сплату боргу - 2 416 820,04 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №39136 від 24.09.2025 року (т. 1 а. с. 220).

29.10.25 від позивача надійшло клопотання, у якому він у зв`язку з частковою оплатою заборгованості за послугу з розподілу електричної енергії в розмірі 2 416 820,04 грн просив суд закрити провадження у справі в частині стягнення заборгованості за послугу з розподілу електричної енергії у цій частині. Стосовно стягнення залишку заборгованості основного боргу у розмірі 1 398 892,86 грн та заборгованості 3% річних у розмірі 14 899,16 грн позивач вказав, що підтримує позовні вимоги та просить стягнути дану заборгованість у повному обсязі (вх. № 13871, т. 1 а. с. 222, 223).

Протокольною ухвалою від 30.10.2025 року суд продовжив строки підготовчого провадження та оголосив про перерву у підготовчому засіданні до 02.12.2025 року до 09:00 год.

01.12.2025 року від відповідача надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання у зв`язку із участю представника в іншому судовому засіданні (вх. № 15439, т. 1 а. с. 234). Відповідач також повідомив про часткову сплату боргу - 100 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №40734 від 01.12.2025 року (т. 1 а. с. 240).

Протокольною ухвалою від 02.12.2025 року суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про відкладення підготовчого засідання, постановив закрити підготовче провадження у справі № 917/1834/25 та призначити справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на 13.01.2026 року.

08.01.2026 року від позивача надійшло клопотання, у якому він у зв`язку з частковою оплатою заборгованості за послугу з розподілу електричної енергії в розмірі 100 000,00 грн просив суд закрити провадження у справі в частині стягнення заборгованості за послугу з розподілу електричної енергії у цій частині. Стосовно стягнення залишку заборгованості основного боргу у розмірі 1 298 892,86 грн та заборгованості 3% річних у розмірі 14 899,16 грн позивач вказав, що підтримує позовні вимоги та просить стягнути дану заборгованість у повному обсязі (вх. № 188, т. 2 а. с.1, 2).

У судове засідання 13.01.2026 року позивач не направив свого повноважного представника, надавши через загальний відділ (канцелярію) заяву про підтримку позовних вимог та про розгляд справи без його участі (вх. № 290 від 13.01.2026 року). Відповідач також не направив свого повноважного представник, надіславши до суду через систему "Електронний суд" клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із участю представника в іншому судовому засіданні (вх. № 216 від 09.01.2026 року).

Судом враховано, що згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

З 01.01.2019 року між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ "ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО" та КОМУНАЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИ "ПОЛТАВАВОДОКАНАЛ" діє Договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії № 22300094.

У відповідності до абзаців 1, 2 п. 2.1.4. "Правил роздрібного ринку електричної енергії" договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, є публічним договором приєднання та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України за формою договору, що є додатком 3 до цих Правил та розміщений на головній сторінці веб-сайту АТ "ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО" за адресою: wwwZpoe.pl.ua.

Відповідно до умов вказаного договору Оператор системи (далі - позивач, АТ "Полтаваобленерго") надає споживачу (далі - відповідач, КП ПОР "Полтававодоканал") послуги з розподілу електричної енергії параметри якості якої відповідають показникам, визначеним Кодексом системи передачі, затвердженим постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 309, та Кодексом систем розподілу, затвердженим постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 310, за об`єктом, технічні параметри якого фіксуються в Паспорті точки розподілу електричної енергії за об`єктом Споживача, який є додатком 2 до цього Договору, та в особовому рахунку Споживача, облікових базах даних Оператора системи (п.2.1).

Відповідно до п. 2.3 договору Споживач оплачує за розподіл електричної енергії згідно з умовами глави 5 цього Договору та інші послуги Оператора системи згідно з Додатком 4 "Порядок розрахунків".

Згідно з п. 7 вказаного Додатку розрахунки за послуги з розподілу електричної енергії проводяться Споживачем виключно грошовими коштами на поточний рахунок Оператора системи.

Пунктом 8 Додатку визначено, що Споживач, який згідно п. 5.4 Договору оплачує послугу з розподілу безпосередньо Оператору системи, здійснює на поточний рахунок Оператора системи повну оплату вартості послуги з розподілу електричної енергії, заявленого на наступний розрахунковий період за формою попередньої оплати.

Попередня оплата за послуги з розподілу електричної енергії здійснюється Споживачем до 25 числа включно місяця, що передує розрахунковому, на підставі отриманого у Оператора системи рахунка, в якому зазначається кінцева дата його оплати.

Пунктом 14 Додатку № 4 до Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії № 22300094 від 25.02.2019 року передбачено, що за внесення платежів, передбачених цим Договором, з порушенням термінів, Споживач сплачує Оператору системи пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати та три проценти річних від простроченої суми. Споживач зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Відповідно до Правил п. 5.1.1. Оператор системи має право отримувати своєчасно плату за надання послуги з розподілу або передачі електричної енергії та плату за перетікання реактивної електричної енергії відповідно до умов договорів та законодавства України.

Згідно Розділу "Розрахунки за послуги з розподілу електричної енергії" п. 11.8.1. Кодексу систем розподілу затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 року № 310 оператор систем розподілу має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за надані послуги з розподілу електричної енергії.

Відповідно до Додатку № 12 до Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії сторони домовились, про те, що при виконанні умов Договору можуть обмінюватись документами у паперовому та/або електронному вигляді відповідно до чинного законодавства. Електронний документообмін здійснюється за допомогою інтернет-сервісів електронного документообігу «Paperless», програмного забезпечення «M.E.Doc» чи інших ІТ-засобів.

Позивач при зверненні з позовом вказав, що станом на 01.09.2025 року у КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИ "ПОЛТАВАВОДОКАНАЛ" виникла заборгованість перед АТ "ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО" за надані послуги з розподілу електричної енергії у сумі 3 815 712,90 грн.

Так, позивач зазначив, що:

- заборгованість виникла внаслідок несплати рахунку за надані послуги;

- рахунок № ТR22300094 від 31.08.2025 р. за послугу з розподілу електричної енергії направлявся споживачеві через програмний комплекс "M-E.Doc", на електронну адресу, отримані споживачем під підпис, що підтверджується виписками з програмного комплексу "M-E.Doc", виписками з програмного комплексу АТ "ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО" (журнал рахунків, відправлених електронною поштою);

- обсяги спожитої електричної енергії підтверджуються наданими КП ПОР "ПОЛТАВАВОДОКАНАЛ" показниками електролічильників;

- рахунок № ТR22300094 від 31.08.2025 р. за послугу з розподілу електричної енергії не був сплачений КОМУНАЛЬНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИ "ПОЛТАВАВОДОКАНАЛ" в повному обсязі, а відтак виникла заборгованість в розмірі 3 815 712,90 грн.

Після звернення позивача до суд з позовом позивач повідомив про сплату відповідачем частини суми основного боргу, зокрема: платіжними інструкціями №39136 від 24.09.2025 року на суму 2 416 820,04 грн (т. 1 а. с.220) та №40734 від 01.12.2025 року на суму 100 000,00 грн (т. 1 а. с. 240) відповідач частково сплатив заборгованість за послуги з розподілу електричної енергії.

При цьому, внаслідок прострочення відповідачем своєчасної оплати рахунку за послугу з розподілу електричної енергії згідно договору № 22300094 від 25.02.2019 р. позивач нарахував відповідачу 3% річних за період з 01.08.2025 року по 31.08.2025 року в розмірі 14 899,16 грн, які просить стягнути в межах даної справи.

Оцінка аргументів учасників справи з посиланням на норми права, якими керувався суд:

Відповідно ст. 655 Цивільного Кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином та в повному обсязі виконував зобов`язання за договором про надання послуг з розподілу електричної енергії згідно договору № 22300094 від 25.02.2019 р.

Для оплати відповідачем наданих послуг позивач сформував рахунок № ТR22300094 від 31.08.2025 за послугу з розподілу електричної енергії.

Оскільки сторони у договорі обумовили строк оплати відповідачем за договором, то згідно ч. І ст. 530 Цивільного кодексу України зобов`язання підлягає виконанню у цей строк (термін).

Твердження позивача, що станом на дату подачі позову, обов`язки щодо своєчасної оплати Відповідачем вартості наданих послуг не виконані, підтверджені матеріалами справи та відповідачем не спростовані.

При цьому, як зазначив позивач у поданих клопотаннях, після звернення позивача з позовом до суду відповідач часткового сплатив суму основного боргу, зокрема, платіжними інструкціями №39136 від 24.09.2025 року на суму 2 416 820,04 грн (т. 1 а. с.220) та №40734 від 01.12.2025 року на суму 100 000,00 грн (т. 1 а. с. 240). Факт сплати суми основного боргу у вказаних розмірах підтверджується наданими у матеріали справи платіжними дорученнями.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи наявність доказів сплати відповідачем суми основного боргу у розмірі 2 516 820,04 грн після звернення позивачем до суду, провадження у справі у цій частині вимог підлягає закриттю в зв`язку із відсутністю предмету спору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України. В частині вимог про стягнення основного боргу у сумі 1 298 892,86 грн позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Крім суми основного боргу позивач також просив суд стягнути з відповідача 3% річних за період з 01.08.2025 року по 31.08.2025 року в розмірі 14 899,16 грн.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Пунктом 14 Додатку № 4 до Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії № 22300094 від 25.02.2019 року передбачено, що за внесення платежів, передбачених цим Договором, з порушенням термінів, Споживач сплачує Оператору системи пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати та три проценти річних від простроченої суми. Споживач зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Як унормовано приписами статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

При цьому слід зауважити, що у випадках порушення грошового зобов`язання суд не має правових підстав приймати доводи боржника з посиланням на неможливість виконання грошового зобов`язання через відсутність необхідних коштів (стаття 607 Цивільного кодексу України) або на відсутність вини (статті 614, 617 Цивільного кодексу України чи стаття 218 Господарського кодексу України).

За своїми ознаками, індекс інфляції є збільшенням суми основного боргу у зв`язку з девальвацією грошової одиниці України, а 3% річних є платою за користування чужими коштами в цей період прострочення виконання відповідачем його договірного зобов`язання, і за своєю правовою природою вони є самостійними від неустойки способами захисту, цивільних прав і забезпечення виконання цивільних зобов`язань, а не штрафною санкцією.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові (аналогічна правова позиція викладена у постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

Як зазначено вище, внаслідок прострочення відповідачем своєчасної оплати рахунків за послугу з розподілу електричної енергії згідно договору № 22300094 від 25.02.2019 р. позивач нарахував відповідачу 3% річних за період з 01.08.2025 року по 31.08.2025 року в розмірі 14 899,16 грн.

Відповідач на неправильність здійсненого позивачем розрахунку при розгляді справи не вказував, контррозрахунку заявлених до стягнення нарахувань не надав.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок 3% річних від простроченої суми і встановив, що обчислення виконано арифметично правильно, згідно з приписами законодавства, а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України). Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи викладене, враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, суд дійшов висновку про задоволення позову частково у частині вимог про стягнення основного боргу в розмірі 1 298 892,86 грн та 3% річних в розмірі 14 899,16 грн; в частині позовних вимог про стягнення основного боргу у розмірі 2 516 820,04 грн закрити провадження у справі.

Щодо розподілу судових витрат.

За звернення до суду з позовом майнового характеру підлягає сплаті судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціна позову, але не менше одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який визначається станом на перше січня календарного року, в якому поданий позов.

Відповідно до Закону України "Про державний бюджет на 2025 рік" установлений розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб 3 028,00 грн.

При зверненні з позовом позивач ставив вимогу про стягнення 3 830 612,06 грн.

За подачу цього позову позивач сплатив 57 459,18 грн судового збору за платіжною інструкцією №1198743 від 19.09.2025 р. Надходження судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України підтверджено випискою від 19.09.2025 р. (т. 1 а. с. 186).

Разом з тим, суд дійшов висновку задовольнити позов частково у частині вимог про стягнення 1 313 792,02 грн, в частині позовних вимог про стягнення основного боргу у розмірі 2 516 820,04 грн закрити провадження у справі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при укладенні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на розмір задоволених позовних вимог, частина витрат по сплаті судового збору, що покладається на відповідача, становить 19 706,88 грн.

Щодо судового збору в частині вимог яких суд закрив провадження у справі, суд зазначає, що відповідно до пункту 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Позивач просив вирішити питання про повернення судового збору, а саме: повернути з державного бюджету 37 752,30 грн.

Отже, судовий збір у розмірі 37 752,30 грн підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету.

Керуючись статтями 129, 226, 233, 236-241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" (36020, м. Полтава, вул. Пилипа Орлика, 40А, ) на користь Акціонерного товариства "ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО" (36022, м. Полтава, вул. Старий Поділ, 5, , поточний рахунок зі спеціальним режимом використання № НОМЕР_1 в АТ "ТАСКОМБАНК", МФО 339500) 1 298 892,86 грн основного боргу за послугу з розподілу електричної енергії, 14 899,16 грн 3% річних та 19 706,88 грн витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. Закрити провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення основного боргу у розмірі 2 516 820,04 грн.

4. Повернути з Державного бюджету України на користь Акціонерного товариства "ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО" (36022, м. Полтава, вул. Старий Поділ, 5, ) судовий збір у розмірі 37 752,30 грн, сплачений відповідно до платіжної інструкції № 1198743 від 19.09.2025 р.

Рішення складено та підписано 20.01.2026 року.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя О. М. Тимощенко