У Х В А Л А

21 січня 2026 року м. Чернігівсправа № 927/947/25

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Моцьора В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали заяви від 24.12.2025 ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , про визнання кредиторських вимог до боржника у справі

за заявою кредитора: Товариства з обмеженою відповідальністю ВНП, , вул. Київська, буд. 64, село Корделівка, Хмільницький район, Вінницька обл., 22445

боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю Волинь-Паливо, , проспект Перемоги, буд. 87, м. Чернігів, 14000

про відкриття провадження у справі про банкрутство

Представники учасників справи не прибули.

У судовому засіданні була підписана вступна та резолютивна частини ухвали, на підставі ст.233 Господарського процесуального кодексу України.

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду Чернігівської області перебуває справа про банкрутство Товариство з обмеженою відповідальністю Волинь-Паливо.

Ухвалою суду від 06.10.2025 відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Волинь-Паливо; визнано грошові вимоги кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю ВНП (, вул. Київська, буд. 64, село Корделівка, Хмільницький район, Вінницька обл., 22445) у сумі 6 511 173,27грн, з якої: 6 414 949,27грн основного боргу, 24 224,00 грн витрат зі сплати судового збору та 72 000,00грн витрат зі сплати авансування винагороди арбітражному керуючому; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном боржника строком на 170 календарних днів; призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Поду В.В.; зобов`язано розпорядника майна надати суду відомості про результати розгляду вимог кредиторів до 13.11.2025; встановлено строк проведення розпорядником майна інвентаризації майна до 06.12.2025; попереднє засідання суду призначено на 27.11.2025 о 09:00.

06.10.2025 на офіційному вебпорталі судової влади України оприлюднено повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство №77338.

За результатами розгляду справи у попередньому засіданні 27.11.2025 постановлено:

визнати кредиторські вимоги до боржника:

- Акціонерного товариства Одеснафтопродукт (код 03482749, провулок 2-й Артилерійський, буд. 6, м. Одеса, Одеська обл., 65039) в сумі 28 654 602,81грн, з якої 28 649 758,01грн основний борг (вимоги четвертої черги), 4 844,80грн - витрати пов`язані зі сплатою судового збору (вимоги першої черги);

- ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) в сумі 103 002,40грн, з якої 98 002,40грн - основний борг (вимоги першої черги), 5 000,00грн - витрати на професійну правничу допомогу (вимоги четвертої черги);

- Приватного підприємства Галактика (код 32860442, проспект Полтавський, 281, м. Кременчук, Полтавська обл., 39600) в сумі 29 037,30грн, з яких 20 538,26грн основний борг (вимоги четвертої черги), 3 654,24 грн пеня (вимоги шостої черги), 4 844,80грн - витрати пов`язані зі сплатою судового збору (вимоги першої черги);

- Товариства з обмеженою відповідальністю ДЛ СОЛЮШН (, вул. Набережно-Хрещатицька, 13/5, м. Київ, 04070) в сумі 581 340,16грн, з якої 575 284,16грн - основний борг (вимоги четвертої черги), 6 056,00грн - витрати пов`язані зі сплатою судового збору (вимоги першої черги);

- Товариства з обмеженою відповідальністю ЗЕ.ТЕК (, вул. Грушевського академіка, буд.77, офіс 304 м. Рівне, Рівненська область, 33023) в сумі 3 197 412,12грн, з якої 3 191 356,12грн - основний борг (вимоги четвертої черги), 6 056,00грн - витрати пов`язані зі сплатою судового збору (вимоги першої черги);

- Товариства з обмеженою відповідальністю "Волиньенергопостач" (, вул. Словацького, буд.13, кв.4 м. Луцьк, Луцький район, Волинська область, 43025) частково в сумі 4 300 613,38грн, з якої 3 680 237,21 грн - основний борг (вимоги четвертої черги), 590 531,37грн пеня (вимоги шостої черги), 4 844,80 грн - витрати пов`язані зі сплатою судового збору (вимоги першої черги), 25 000,00грн витрати на правничу допомогу (вимоги першої черги);

- Західного Міжрегіонального Управління ДПС по роботі з великими платниками податків (, вул. Стрийська, 35, м. Львів, Львівська область, 79026) в сумі 8 364 685,83грн, з якої 2 167 296,10грн - основний борг (вимоги другої черги), 4 950 000,00грн авансовий внесок з податку на прибуток (вимоги третьої черги), 1 242 544,93грн штрафні санкції (вимоги шостої черги), 4 844,80грн - витрати пов`язані зі сплатою судового збору (вимоги першої черги);

- Публічного акціонерного товариства "Нафтопереробний Комплекс-Галичина" (, вул. Бориславська, буд.82, м. Дрогобич, Львівська область, 82100) частково в сумі 40 783 129,69грн, з якої 40 778 284,89 грн - основний борг (вимоги четвертої черги), 4 844,80 грн - витрати пов`язані зі сплатою судового збору (вимоги першої черги);

- Товариства з обмеженою відповідальністю Інкам Фінанс (код 40308189, вул. Каховська, 11А, каб. №8, м. Запоріжжя, Запорізька обл., 69096) в сумі 79 045 404,49грн, з якої 79 040 559,69 грн - основний борг (вимоги четвертої черги), 4 844,80 грн - витрати пов`язані зі сплатою судового збору (вимоги першої черги).

Відхилити грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Волиньенергопостач" () в сумі 25 000,00 грн витрати на професійну правничу допомогу.

Відхилити вимоги Публічного акціонерного товариства "Нафтопереробний Комплекс-Галичина" () в сумі 6 096,72грн - інфляційні втрати та в сумі 1 959,45грн 3% річних.

Зобов`язати розпорядника майна боржника провести збори кредиторів відповідно до статті 48 Кодексу України з процедур банкрутства з урахуванням п. 16 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства; дату проведення зборів кредиторів та комітету призначити на 08.12.2025; підсумкове засідання суду призначити на 29.01.2026 о 10:00.

29.12.2025 на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 від 24.12.2025, в якій заявник просить суд поновити строк подання заяви та визнати грошові вимоги до боржника у сумі 88 844,72 грн, з якої 34 222,36 грн - заборгованість із заробітної плати, 53 411,16 грн - середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені, 1 211,20 грн - судовий збір та внести їх до реєстру вимог кредиторів.

Ухвалою суду від 02.01.2026 заяву ОСОБА_1 про визнання грошових вимог до боржника прийнято до розгляду, судове засідання призначено на 21.01.2026 о 09:10 (з урахуванням ухвали суду від 20.01.2026).

Ухвалою суду від 20.01.2026 задоволено клопотання ОСОБА_1 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

20.01.2026 до суду від арбітражного керуючого Поди В.В. надійшло повідомлення про розгляд грошових вимог.

Учасники справи не скористалися правом на участь у судовому засіданні 21.01.2026, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.

Додаткових заяв та клопотань від учасників справи до суду не надходило.

Суд дійшов висновку, що неявка представників учасників справи не перешкоджає розгляду заяви з кредиторськими вимогами до боржника.

Розглянувши у судовому засіданні подані документи та дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

Відповідно до статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства, кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій. Які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Згідно з абз. 1,3 ч.1 статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства, конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Згідно з ч. 4 статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства, для кредиторів, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, усі дії, вчинені у судовому процесі, є обов`язковими так само, як вони є обов`язковими для кредиторів, вимоги яких були заявлені протягом встановленого строку.

Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, задовольняються в порядку черговості, встановленої цим Кодексом.

Кредитори, вимоги яких заявлені після завершення строку, визначеного частиною першою цієї статті, є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів.

За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів (ч.6 ст.45 КУзПБ).

У своїй заяві ОСОБА_1 просила суд поновити строк на подання заяви з грошовими вимогами на підставі ст. 119 ГПК України у зв`язку з наявністю поважних причин пропуску строку. В обґрунтування заяви посилається на те, що про факт відкриття провадження у справі про банкрутство стало відомо лише 22.12.2025 під час телефонної розмови з державним виконавцем Центрального ВДВС у м. Чернігові.

Суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для поновлення пропущеного конкурсним кредитором строку на заявлення грошових вимог до боржника, виходячи з такого.

06.10.2025 на офіційному вебпорталі судової влади України оприлюднено повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Волинь-Паливо№77338.

Строк на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника закінчився 05.11.2025.

Заява ОСОБА_1 від 24.12.2025 направлена до суду 26.12.2025, про що свідчить відмітка Укрпошти, надійшла до суду 29.12.2025.

Отже, заява ОСОБА_1 з грошовими вимогами до боржника подана до суду з пропущенням строку, встановленого для її подання.

Як зазначено судом вище, відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство (абзац 3 ч. 1 статті 45 КУзПБ).

Отже, реалізація конкурсним кредитором права на звернення до суду із заявою з грошовими вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі по банкрутство (за винятком адміністратора за випуском облігацій, який діє як конкурсний кредитор - для якого діє правило визначене статтею 931 цього Кодексу) та набуття ним прав в обсязі визначеному КУзПБ обумовлена строком, у межах якого він може звернутися до суду із заявою з наявними в нього вимогами боржника.

За визначенням наведеним у частині першій статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк як часова категорія характеризується не тільки початковим, а й кінцевим моментом. Відповідним кінцем моментом для звернення конкурсного кредитора до суду із завою з вимогами до боржника є сплив визначеного абзацом першим частини першої статті 45 КУзПБ тридцятиденного строку з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Абзацом третім частини четвертої статті 45 КУзПБ законодавцем урегульовано негативні наслідки пропуску/заявлення кредитором вимог після завершення строку встановленого для їх подання. Такими наслідками є те, що кредитори, вимоги яких заявлені після завершення строку, визначеного частиною першою цієї статті, є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів. Тобто наслідки у вигляді відсутності у конкурсних кредиторів за цих умов права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів.

Загальні положення щодо видів, порядку обчислення, поновлення чи продовження процесуальних строків, а також наслідків їх пропуску визначені в главі 6 розділу І ГПК України.

Відповідно до статті 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (ч. 1 статті 119 ГПК України).

Тлумачення наведених норм свідчить, що законодавцем у ГПК України закріплено положення про поновлення визначених ним строків на вчинення учасниками позовного провадження процесуальних дій, який може бути поновлений судом за умови вчинення учасником процесуальної дії, для вчинення якої було встановлено строк, подання учасником заяви про поновлення процесуального строку та визнання причин пропуску строку поважними, крім випадків, коли ГПК України встановлено неможливість такого поновлення.

Проте на відміну від позовного провадження розгляд та процесуальні дії учасників якого урегульовані положеннями ГПК України, правове регулювання процесуальних дії учасників провадження у справі про банкрутство має свої особливості.

Провадження у справі про банкрутство є самостійним видом судового провадження і характеризується особливим процесуальним порядком розгляду справ, складом учасників таких правовідносин, специфічністю цілей і завдань, тривалістю судового провадження тощо.

Частиною шостою статті 12 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство (неплатоспроможність) у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Кодексом України з процедур банкрутства.

Зазначена норма кореспондується з положеннями частини першої статті 2 КУзПБ за якою провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Кодекс України з процедур банкрутства за своєю правовою природою є специфічним комплексним нормативно-правовим актом, який за ознакою предметної сфери регулювання об`єднує значну кількість норм різної галузевої належності, включаючи в собі як норми процесуального права (зокрема норми щодо порядку здійснення провадження у справах про банкрутство, вчинення процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень) так і норми матеріального права.

Така специфіка КУзПБ як нормативно-правового акта під час застосування закріплених в ньому норм зумовлює необхідність урахування особливостей регулювання розгляду тих чи інших питань, що виникають в межах такої справи.

Отже, у процедурі банкрутства процесуальні норми ГПК України мають універсальний характер, адже розраховані як на позовне провадження, так і на процедуру банкрутства та їх застосування у цій процедурі здійснюється з урахуванням особливостей правового регулювання розгляду конкретного питання, передбачених КУзПБ.

Тобто норми ГПК України є загальними по відношенню до норм КУзПБ, які визначають особливості провадження у справах про банкрутство та є спеціальними й мають пріоритет у застосуванні при розгляді цих справ.

Верховний Суд неодноразово у свої практиці під час вирішення питання співвідношення загальної та спеціальної норми звертав увагу на необхідності застосування спеціального закону перед загальним, зазначаючи, що при наявності розбіжностей загальних і спеціальних (виняткових) норм необхідно керуватися принципом lex specialis (лат. - спеціальний закон, спеціальна норма), відповідно до якого при розбіжності загального і спеціального закону діє спеціальний закон, а також принципом lex specialis derogat generali, суть якого зводиться до того, що спеціальний закон скасовує дію (для даної справи) загального закону; спеціальна норма має перевагу над загальною (див. з-поміж іншого постанову Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 09.11.2018 у справі № 263/15749/16-а, постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 03.03.2021 у справі № 522/799/16-ц, постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.11.2021 у справі № 908/2637/20, від 27.12.2022 у справі № 910/21725/21).

Про необхідність застосування наведеного принципу зазначено також рішенні Конституційного Суду України від 18.06.2020 у справі № 5-р (II)/2020, в якому зауважено, що принцип верховенства права (правовладдя) вимагає суддівської дії у ситуаціях, коли співіснують суперечливі норми одного ієрархічного рівня. У таких ситуаціях до судів різних видів юрисдикції висунуто вимогу застосовувати класичні для юридичної практики формули (принципи): "закон пізніший має перевагу над давнішим" (lex posterior derogat priori) - "закон спеціальний має перевагу над загальним" (lex specialis derogat generali) - "закон загальний пізніший не має переваги над спеціальним давнішим" (lex posterior generalis non derogat priori speciali). Якщо суд не застосовує цих формул (принципів) за обставин, що вимагають від нього їх застосування, то принцип верховенства права (правовладдя) втрачає свою дієвість.

Крім того, про перевагу норм lex specialis над іншими загальними нормами зазначає у своїх рішеннях і Європейський суд з прав людини (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 25.03.1999 у справі "Ніколова проти Болгарії", від 24.06.20221 у справі "Шкіря проти України").

Отже, під час розгляду справ про банкрутство щодо вирішення питань, які виникають у цій справі підлягають застосуванню положення КУзПБ, які є спеціальними стосовно норм ГПК України. Одним з таких питань є питання строку заявлення конкурсними кредиторами вимог до боржника у справі про банкрутство, початок перебігу якого та наслідки спливу визначені статтею 45 КУзПБ, яка не передбачає можливості поновлення цього строку та не ставить її в залежність від поважності наведених заявником причин його пропуску.

Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку, що пропущений конкурсним кредитором визначений частиною першою статті 45 КУзПБ строк на заявлення грошових вимог до боржника не може бути поновлений судом незалежно від поважності причин його пропуску наведених заявником.

Подібного висновку дотримується Касаційний господарський суду у складі Верховного Суду у постановах від 19.01.2023 у справі №902/207/22, від 17.03.2021 у справі № 904/678/20.

В обґрунтування заявлених вимог кредитор посилається на наступне.

Між ОСОБА_1 та ТОВ «Волинь-Паливо» існували трудові правовідносини. У зв`язку з невиплатою заробітної плати та непроведенням остаточного розрахунку при звільнені ОСОБА_1 звернулася до суду.

Заочним рішенням Корецького районного суду Рівненської області від 26.09.2025 у справі № 563/1053/25 з TOB «Волинь-Паливо» на користь ОСОБА_1 стягнуто:

34 222,36 гри заборгованість із заробітної плати;

53 411,16 грн середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні;

1 211,20 грн судовий збір.

Вказаним рішенням встановлено порушення відповідачем ч.1 ст. 116 КЗпП України та настання відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України.

Рішення Корецького районного суду Рівненської області від 26.09.2025 у справі № 563/1053/25 набрало законної сили 28.10.2025.

На виконання рішення видано виконавчий лист № 563/1053/25 від 28.10.2025.

Загальна сума грошових вимог становить 88 844,72 грн.

Розпорядник майна Пода В.В. визнав кредиторські вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Згідно з ч.4 ст.75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській справі, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а в випадках установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що судове рішення є обов`язковим до виконання.

Як встановлено судом, рішення суду від 26.09.2025 у справі № 563/1053/25 боржником не виконано.

З огляду на вищевикладене, враховуючи наявні у матеріалах справи докази та встановлені обставини, суд дійшов висновку, що грошові вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими і документально підтвердженими.

Таким чином, суд визнає повністю кредиторські вимоги ОСОБА_1 до боржника на загальну суму 88 844,72грн, з послідуючим включенням вказаних вимог до реєстру вимог кредиторів.

Водночас, враховуючи те, що заява ОСОБА_1 надійшла до суду вже після закінчення строку встановленого ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, для кредитора діють наслідки передбачені ч. 4 ст. 45 Кодексу.

Керуючись ст. 1,2,9,45,46 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 233,234,235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у поновленні строку на подання заяви з грошовими вимогами.

Визнати грошові вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до боржника в сумі 88 844,72грн заборгованість за рішенням (перша черга вимог кредиторів).

Копію даної ухвали надіслати: заявнику, боржнику, арбітражному керуючому Поді В.В.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду у строк, встановлений ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Вебадреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/

Повний текст ухвали виготовлено 23.01.2026.

Суддя В.В. Моцьор