РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2026 м. КиївСправа № 910/13672/25

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЗОЙЛТЕХНОПАЙП";

до: товариства з обмеженою відповідальністю "ОПЕРАТОР ГАЗОТРАНСПОРТНОЇ СИСТЕМИ УКРАЇНИ";

про: стягнення 105.476,71 грн.

Суддя Сергій Балац

Представники: без виклику сторін.

С У Т Ь С П О Р У :

Товариство з обмеженою відповідальністю "ГАЗОЙЛТЕХНОПАЙП" звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "ОПЕРАТОР ГАЗОТРАНСПОРТНОЇ СИСТЕМИ УКРАЇНИ" про стягнення 105.476,71 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено виконання зобов`язання за укладеним між сторонами спору договором про закупівлю від 08.07.2022 № , що призвело до звернення позивача до господарського суду з вимогами про стягнення з відповідача 105.476,71 грн. грн., з яких: 21.293,83 грн. - 3 % річних та 84.182,88 грн. - інфляційні втрати.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 11.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/13672/25 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, оскільки вказана справа є справою незначної складності та визнана судом малозначною.

В поданих до суду заявах по суті спору відповідач позов відхилив з урахуванням: безпідставності стягнення заявлених сум, оскільки підстави для їх оплати виникли саме після набрання законної сили рішенням у справі № 910/2929/25; невірно визначеного позивачем періоду нарахування; обов`язок з повернення гарантійної суми виник тільки після набрання рішенням від 19.05.2025 у справі № 910/2929/25 законної сили (28.08.2025). Також відповідач зазначає, що позивачем не подано до суду належних доказів, якими б підтверджувалось здійснення витрат на правову допомогу.

Підтримуючи поданий до суду позов у відповіді на відзив позивач зазначив наступне: наведена відповідачем постанова Верховного Суду України від 02.03.2016 у справі № 6-2491це15 не може бути застосована, оскільки суперечить постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17; зазначений позивачем період прострочення є вірним, оскільки має початок від дня фактичного виконання робіт та завершення остаточного розрахунку до моменту отримання грошових коштів.

Дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між позивачем, як підрядником, та відповідачем, як замовником, укладено договір про закупівлю від 08.07.2022 № (далі - Договір), відповідно до предмету якого позивач зобов`язується на свій ризик надати послуги з ремонту і технічного обслуговування вимірювальних, випробувальних і контрольних приладів (Ремонт пунктів вимірювання витрат газу ГРС Зіньків), відповідно до вимог чинних нормативних документів і технічної документації, а відповідач зобов`язаний прийняти та оплатити такі роботи відповідно до умов цього Договору (п. 1.1 Договору).

Пунктом 10.9.1 Договору визначено, що відповідно до умов пункту 6 розділу VI тендерної документації процедури закупівлі по предмету закупівлі "Послуги з ремонту і технічного обслуговування вимірювальних, випробувальних і контрольних приладів (Ремонт пунктів вимірювання витрати газу ГРС Зіньків) згідно оголошення про проведення процедури закупівлі № UA-2022-02-23-001277-c, оприлюдненого на веб-порталі Уповноваженого органу 23.02.2023, позивач зобов`язується надати відповідачу не пізніше дати укладення цього Договору в забезпечення виконання Договору безвідкличну безумовну банківську гарантію на суму 606.000,00 грн., що становить 5 % ціни цього Договору.

Положеннями пункту 10.9.6. Договору передбачено, що забезпечення виконання Договору повертається у випадках передбачених статтею 27 Закону України "Про публічні закупівлі" за умови настання граничної дати оплати (остаточному розрахунку) згідно з умовами Договору, протягом 5 (п`яти) банківських днів з дня настання таких обставин.

Умовами пункту 10.11 Договору визначено, що сторони домовились, що на суму боргу за порушення строку здійснення платежів нараховується 0,01 % річних від простроченої суми.

Між позивачем, принципалом, та акціонерним товариством " КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ГЛОБУС", як гарантом, укладено договір про надання гарантії (гарантії виконання) від 24.06.2022 № 28486/ЮГ-22 (далі - Банківська гарантія), відповідно до якого гарант надає на користь відповідача гарантію виконання Договору на суму 606.000,00 грн.

На адресу позивача надійшло повідомлення гаранта від 14.08.2023 № 1-2599 про те, що до останнього надійшла вимога (SWIFT-повідомлення, отримане 14.08.2023) про сплату грошової суми за Банківською гарантією, що надана на користь відповідача в сумі 606.000,00 грн.

Повідомленням від 18.08.2023 1-2639 гарант повідомив позивача про те, що 18.08.2023 гарант здійснив сплату в сумі 606.000,00 грн. на виконання зобов`язань за Банківською гарантією на користь відповідача.

Платіжною інструкцією кредитового переказу коштів від 18.08.2023 № 7027 гарант здійснив перерахування суми гарантійного платежу на користь відповідача.

Позивачем сплачено на користь гаранта суму гарантійного платежу, що підтверджується платіжною інструкцією від 17.08.2023 № 3210.

Позивач зазначає, що з моменту повного виконання останнім зобов`язань за Договором (07.06.2024) та проведення остаточних розрахунків (07.07.2024) у відповідача виникло зобов`язання з повернення забезпечення виконання Договору, яке не було виконане відповідачем в порушення пункту 10.9.6 Договору та статті 27 Закону України "Про публічні закупівлі", що призвело до звернення позивача до господарського суду з вимогами про стягнення з відповідача 105.476,71 грн. грн., з яких: 21.293,83 грн. - 3 % річних та 84.182,88 грн. - інфляційні втрати в період з 08.07.2024 (наступний день після настання строку граничного остаточного розрахунку) по 08.09.2025 (останній день невиконання відповідачем зобов`язання з повернення гарантійного платежу).

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з урахуванням наступного.

Приписами частини 4 статті 75 Господарського кодексу України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням господарського суду м. Києва від 19.05.2025 у справі № 910/2929/25, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 28.08.2025, задоволено позов позивача до відповідача про стягнення суми гарантійного платежу в розмірі 606.000,00 грн. за Банківською гарантією.

Також вказаним рішенням встановлено, що повне виконання позивачем зобов`язань за укладеним між сторонами спору Договором здійснене 07.06.2024.

Виконання відповідачем обов`язку зі сплати на користь позивача суми гарантійного платежу виконане 09.09.2025, що підтверджується платіжною інструкцією від 09.09.2025 № 394755 на суму 606.000,00 грн.

Приписами частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Постанова Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17 містить наступний висновок: у постанові Верховного Суду України від 01 червня 2016 року у справі № 910/22034/15 зроблений висновок, що стаття 625 ЦК поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань. Велика Палата Верховного Суду погоджується з цим висновком. Тому у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3 % річних від простроченої суми відповідно до частини 2 статті 625 ЦК.

Оскільки відповідачем порушено строк виконання грошового зобов`язання з повернення позивачу суми гарантійного платежу, передбачений пунктом 10.9.6 Договору та встановлений статтею 27 Закону України "Про публічні закупівлі", позовні вимоги про стягнення з відповідача грошових сум на підставі приписів частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України в період з 08.07.2024 (наступний день після настання строку граничного остаточного розрахунку) по 08.09.2025 (останній день невиконання відповідачем зобов`язання з повернення гарантійного платежу) є обґрунтованими.

При цьому, пунктом 10.11 Договору сторонами визначений інший розмір процентів за порушення строку здійснення платежів, а саме: 0,01 % річних.

Таким чином, позовна вимога про стягнення з відповідача 3 % річних підлягає задоволенню в сумі 71,06 грн. за розрахунком суду, здійсненого в заявлений позивачем період, приймаючи до уваги розмір процентів визначений пунктом 10.11 Договору, а саме:

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір відсотків річнихСума відсотків річних за період прострочення (грн.)
606.000,0008.07.2024 - 08.09.20254280,01 %71,06
Загальна сума 0,01 % річних 71,06

Позовна вимога про стягнення з відповідача інфляційних втрат в сумі 84.182,88 грн. підлягає задоволенню повністю, за розрахунком позивача, який перевірений та визнаний судом вірним.

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Твердження відповідача про те, що підставою для заявлених до стягнення сум є дата набрання законної сили рішенням у справі № 910/2929/25 судом відхилені, оскільки правовідносини між сторонами спору виникли на підставі Договору, в той час, як на підставі рішення суду зобов`язальні правовідносини не виникають.

Враховуючи те, що спір виник в результаті неправильних дій відповідача, суд керуючись приписами частини 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладає витрати по сплаті судового збору на відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 250, 252, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ОПЕРАТОР ГАЗОТРАНСПОРТНОЇ СИСТЕМИ УКРАЇНИ" (Україна, 03065, місто Київ, пр.Гузара Любомира, будинок 44, ідентифікаційний код: 42795490) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЗОЙЛТЕХНОПАЙП" (Україна, 03150, місто Київ, вул.Тютюнника Василя, будинок 53, офіс 1133, ідентифікаційний код: 40228402) 0,01 % річних в сумі 71 (сімдесят одна) грн. 06 коп., інфляційні втрати в сумі 84.182 (вісімдесят чотири тисячі сто вісімдесят дві) грн. 88 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2.422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.

3. У задоволенні решти вимог відмовити повністю.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили та може бути оскаржено в порядку та строк встановлені ст.ст. 241, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Cуддя Сергій Балац