ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2026 року Справа № 902/1371/24(127/21871/24)

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Тимошенко О.М. , суддя Павлюк І.Ю.

секретар судового засідання Кравчук О.В.

за участю представників сторін:

позивача: Дмитренко Р.М., представник Левицька-Корчун В.І. (в режимі відеоконференції)

відповідача-1: представник не з`явився

відповідача-2: представник не з`явився

відповідача-3: представник не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Господарського суду Вінницької області, ухвалене 11.09.2025, повне рішення складено 19.09.2025 у справі

за позовом: ОСОБА_1

до: Національної академії аграрних наук України (вул. Омеляновича-Павленка Михайла, 9, м. Київ, 01010, )

до: Державного підприємства "Дослідне господарство Подільської дослідної станції садівництва інституту садівництва Національної академії аграрних наук України" (вул.Наукова, буд. 1, с. Медвеже Вушко, Вінницький район, Вінницька область, 23226; )

до: Подільської дослідної станції садівництва інституту садівництва Національної академії аграрних наук України (вул. Наукова, буд. 1, с. Медвеже Вушко, Вінницький район, Вінницька область, 23226; )

про стягнення заробітної плати та інших виплат

в межах справи № 902/1371/24

за заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРОУ СІДС" (вул. Богуна І., буд. 2, офіс 304, м. Вінниця, 21010; )

та Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО ЕКСПЕРТ" (вул. Каштанова, буд. 54, м. Кагарлик, Київська область, 09200; )

до: Державного підприємства "Дослідне господарство Подільської дослідної станції садівництва інституту садівництва Національної академії аграрних наук України" (вул. Наукова, буд. 1, с. Медвеже Вушко, Вінницький район, Вінницька область, 23226; )

про банкрутство

В липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Вінницької області з позовом до Національної академії аграрних наук України, ДП "Дослідне господарство Подільської дослідної станції садівництва інституту садівництва Національної академії аграрних наук України" про стягнення 702 203,00 грн, з яких: заробітна плата в сумі 462 990,00 грн, доплата за наукову ступінь в сумі 69 450,00 грн, компенсація за невикористану відпустку в сумі 77 165,00 грн, відшкодування середнього заробітку за весь час затримки в сумі 92 598,00 грн /т. 1 а.с. 1-4/.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09.07.2024 відкрито провадження у справі № 127/21871/24. Призначено підготовче судове засідання /т. 1 а.с. 47/.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 01.08.2024 залучено до участі у цивільній справі № 127/21871/24 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Подільську дослідну станцію садівництва інституту садівництва Національної академії аграрних наук України /т. 1 а.с. 65/.

У жовтні 2024 року представником позивача подано клопотання про залучення до участі в якості співвідповідача Подільської дослідної станції садівництва Інституту садівництва НААН України, в якому заявник просив:

- залучити до участі в якості співвідповідача Подільську дослідну станцію садівництва Інституту садівництва НААН України;

- стягнути з Подільської дослідної станції садівництва Інституту садівництва НААН України на користь позивача 702 203,00 грн, з яких: заробітна плата в сумі 462 990,00 грн, доплата за наукову ступінь в сумі 69 450,00 грн, компенсація за невикористану відпустку в сумі 77 165,00 грн, відшкодування середнього заробітку за весь час затримки в сумі 92 598,00 грн /т. 3 а.с. 100-101/.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04.10.2024 клопотання представника позивача про залучення до участі в справі співвідповідача задоволено. Залучено до участі в якості співвідповідача у цивільній справі № 127/21871/24 Подільську дослідну станцію садівництва Інституту садівництва НААН України /т. 3 а.с. 104/.

08.11.2024 від ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив Подільської дослідної станції садівництва Інституту садівництва НААН України, в якому, зокрема, просив позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення доплати за наукову ступінь в розмірі 69 450,00 грн залишити без розгляду /т. 3 а.с. 157-160/.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14.11.2024 клопотання представника позивача - задоволено. Позов ОСОБА_1 до Національної академії аграрних наук України, Державного підприємства Дослідного господарства Подільської дослідної станції садівництва Інституту садівництва НААН, Подільської дослідної станції садівництва Інституту садівництва НААН України, про стягнення заробітної плати та інших виплат в частині вимог щодо стягнення доплати за наукову ступінь в розмірі 69 450,00 грн - залишено без розгляду /т. 3 а.с. 173/.

Разом з тим ухвалою Господарського суду Вінницької області від 03.03.2025 (суддя Тісецький С.С.) відкрито провадження у справі № 902/1371/24 про банкрутство ДП "Дослідне господарство Подільської дослідної станції садівництва інституту садівництва Національної академії аграрних наук України. Введено процедуру розпорядження майном боржника. Призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Панченка Р.М. Призначено попереднє засідання у справі на 09.06.2025 /т. 4 а.с. 9-23/.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12.03.2025 задоволено клопотання представника відповідача ДП ДГ Подільської ДСС Інституту садівництва НААН України про передачу цивільної справи за підсудністю. Ухвалено справу № 127/21871/24 за позовом ОСОБА_1 до Національної академії аграрних наук України, Державного підприємства Дослідного господарства Подільської дослідної станції садівництва Інституту садівництва НААН України, Подільської дослідної станції садівництва Інституту садівництва НААН України про стягнення заробітної плати та інших виплат - передати до Господарського суду Вінницької області, в провадженні якого перебуває господарська справа № 902/1371/24 про банкрутство Державного підприємства "Дослідне господарство Подільської дослідної станції садівництва Інституту садівництва НААН України" /т. 4 а.с. 27-28/.

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 07.04.2025 судову справу № 902/1371/24(127/21871/24) передано на розгляд судді Тісецькому С.С.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 10.04.2025 прийнято до свого провадження справу № 902/1371/24(127/21871/24) за позовом ОСОБА_1 до Національної академії аграрних наук України, ДП "Дослідне господарство Подільської дослідної станції садівництва інституту садівництва Національної академії аграрних наук України", Подільської дослідної станції садівництва Інституту садівництва НААН України про стягнення заробітної плати та інших виплат, в межах справи № 902/1371/24 про банкрутство ДП "Дослідне господарство Подільської дослідної станції садівництва інституту садівництва Національної академії аграрних наук України". Позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху. Встановлено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви - протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху. Встановлено ОСОБА_1 спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом: зазначення змісту позовних вимог щодо кожного з відповідачів /т. 4 а.с. 36-38/.

15.04.2025 до Господарського суду Вінницької області від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, в якій позивач просить: стягнути солідарно з Державного Підприємства "Дослідне господарство Подільської дослідної станції садівництва Інституту садівництва Національної Академії аграрних наук України", Подільської дослідної станції садівництва Інституту садівництва Національної Академії аграрних наук України та Національної Академії Аграрних Наук України на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 632 753,0 грн, з яких: 462 990,0 грн - заробітна плата; 77 165,0 грн - компенсація за невикористану відпустку; 92 598,0 грн - відшкодування середнього заробітку за весь час затримки, а також витрати на сплату судового збору та правничу допомогу. Позовні вимоги ОСОБА_1 до співвідповідачів щодо стягнення доплати за наукову ступінь в сумі 69 450,0 грн залишити без розгляду.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 16.04.2025 призначено підготовче засідання у справі /т. 4 а.с. 43-44/.

Господарський суд Вінницької області рішенням від 11.09.2025 відмовив ОСОБА_1 у задоволенні позову /т. 4 а.с. 90-103/.

Позивач ОСОБА_1 , не погоджуючись з ухваленим рішенням, звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Вінницької області від 11.09.2025 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити в повному обсязі та стягнути солідарно з Державного Підприємства «Дослідне господарство Подільської дослідної станції садівництва Інституту садівництва Національної Академії аграрних наук України», Подільської дослідної станції садівництва Інституту садівництва Національної Академії аграрних наук України та Національної Академії Аграрних Наук України на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 632 753,0 грн, з яких: 462 990,0 грн - заробітна плата; 77 165,0 грн - компенсація за невикористану відпустку; 92 598,0 грн - відшкодування середнього заробітку за весь час затримки, а також витрати на сплату судового збору та правничу допомогу.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає:

- 21.09.2021 між ОСОБА_1 та Національною Академією Аграрних Наук України, як органом управління майном, був укладений контракт, згідно з яким Дмитренка Р.М. призначено на посаду директора Державного підприємства "Дослідне господарство Подільської дослідної станції садівництва Інституту садівництва Національної Академії Аграрних Наук України", про що видано Академією відповідний наказ;

- згідно з штатним розкладом, введеним в дію з 01.07.2022 розмір посадового окладу позивача, як директора господарства, становив 30 866,00 грн, а також доплата за науковий ступінь в розмірі 4 630,00 грн;

- згідно з штатним розписом Господарства, введеним в дію з 02.01.2023, позивачу з січня 2023 року не нараховувалась доплата за наукову ступінь;

- 01.03.2023 НААНУ видано постанови №№ 02/17/10, 02/17/11, 02/17/12, 02/17/13 "Про безоплатну переду основних засобів з балансу ДП "Дослідне господарство Подільської дослідної станції садівництва Інституту садівництва НААН" на баланси "Подільської дослідної станції садівництва Інституту садівництва НААН", якими Академією, як Органом управління майном, погоджено безоплатну передачу Господарством Станції всіх активів, в тому числі об`єктів нерухомого та рухомого майна, земельних ділянок, садків із садженнями, лабораторій з устаткуванням, електростанцій, доріг, оргтехніки, автомобілів, тракторів, тощо;

- на підставі зазначених вище постанов НАННУ, станції на підставі Актів приймання-передачі Господарством передано абсолютно все наявне у нього майно та всі активи. Після підписання Актів приймання-передачі між Господарством та Станцією та звільнення всього штату працівників Господарства нарахування та виплата заробітної плати позивачу, як директору Господарства, фактично припинилась;

- в період після передачі активів та з липня 2023 року по лютий 2024 року позивач неодноразово звертався до Академії та Інституту садівництва із запитами та заявами з питань доцільності його перебування на посаді та можливості виконання своїх посадових обов`язків, як керівника Господарства, у якого фактично відсутні жодні матеріальні активи та засоби виробництва, а також подавались заяви про дострокове розірвання з ним контракту та звільнення з посади, зокрема, 30.06.2023 позивачем з метою визначення своїх посадових обов`язків та можливого здійснення керівницьких повноважень господарством на адресу НААНУ та Інституту садівництва, як керівним організаціям, яким підпорядковано господарство, було направлено листи-звернення;

- 19.07.2023 Інститутом садівництва надано відповідь за № 194, в якій повідомлено, що відповідно до п. 82 статуту Академії керівники дослідних господарств на конкурсній основі призначаються на посаду та звільняються з них Президентом НААНУ;

- 28.08.2023 за № 11-1/126 НАННУ надано відповідь на звернення позивача щодо його функціональних обов`язків як директора господарства, у якій із посиланням на п. 27 Контракту позивачу наголошено, що саме на позивача, як керівника, покладено обов`язок щодо виплати заробітної плати працівникам та дотримання графіку її виплати;

- 08.01.2024 позивачем на адресу НАННУ направлено заяву про дострокове розірвання контракту, укладеного між ним та НААНУ, у зв`язку з систематичним порушенням останнім умов контракту щодо оплати праці позивача за період з 01.01.2023 по 07.01.2024;

- 09.01.2024 НААНУ надано відповідь за № 11-1/12, якою відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні його заяви щодо дострокового припиненні дії контракту. Разом з цим ця відповідь містила формальну відписку про те, що рішення щодо дострокового розірвання контракту має бути погоджено з керівником Подільської станції садівництва Інституту садівництва НАННУ та директором Інституту садівництва НАННУ;

- 23.02.2024 НААНУ на адресу позивача направлено лист, яким зобов`язано останнього надати можливість інспекторам Державної служби з питань праці провести заходи державного нагляду за додержанням господарством вимог законодавства про працю та зобов`язано позивача надати НААНУ інформацію про результати вжитих заходів;

- тобто вказаним листом НАННУ підтверджено, що станом на 23.02.2024 позивач виконував обов`язки директора Господарства;

- 11.03.2024 позивачем вдруге подано НАННУ заяву про дострокове розірвання контракту від 20.09.2021;

- 23.03.2024 Академією видано наказ за № 132-К, яким звільнено ОСОБА_1 з посади директора ДП "Дослідне господарство Подільської дослідної станції садівництва ІС НААНУ" за власним бажанням з 25 березня 2024 року та достроково розірвано контракт від 20.09.2021;

- даний наказ на адресу позивача направлено рекомендованим листом 25.03.2024 та отримано позивачем по пошті 08.04 2024;

- отже з 08.04.2024 позивач став обізнаний про те, що він звільнений з посади директора Господарства, проте розрахунків з ним, як працівником, в порушення приписів ст. 116 КЗпП України, проведено не було;

- саме непроведення роботодавцем із позивачем в день його звільнення розрахунку по заробітній платі та іншим платежам, як то обумовлено приписами ст. 116 КЗпП України, зумовило звернення останнього з позовом до суду;

- при цьому свої вимоги до Національної академії аграрних наук України, як відповідача, позивач спрямовував як до роботодавця, з яким фактично укладено контракт від 20.09.2021 та видано кадровий наказ про призначення на посаду, а в подальшому і видано наказ про його звільнення; а тому позивач вважає, що в цьому випадку його роботодавцем є саме Національна академія аграрних наук України, яка має нести тягар відповідальності щодо проведення розрахунків з ним про заробітній платі або видати відповідні розпорядження, як орган управління майном;

- вимоги до Господарства обумовлені тим, що фактично робота позивача здійснювалась безпосередньо та була пов`язана із даною юридичною особою, а вимоги до Подільської Дослідної Станції садівництва обумовлені тим, що всі активи та матеріальні ресурси, за рахунок яких має створюватись фонд заробітної плати юридичної особи, фактично на безоплатній основі перейшли у відання Станції, а відтак, позивач вважає, що Станція, як набувач всього майна та ресурсів Господарства, в тому числі і по невиплаченій заробітній платі, також має бути відповідачем у даній справі;

- судом першої інстанції надано невірну оцінку наявним в матеріалах справи бухгалтерським звітам які, на думку суду, підтверджують факт відсутності заборгованості про оплаті заробітній платі перед позивачем та компенсації за невикористану відпустку;

- Господарством не надано жодного доказу на підтвердження того, в який спосіб заборгованість по заробітній платі в сумі 916 тисяч грн, яка існувала станом на 30.06.2023, ним була погашена, в тому числі і позивачу, як і не надано доказів того, в який спосіб заборгованість була погашена до нуля станом на 31.12.2023;

- за відсутності цих документів, інформація, що міститься у звітах щодо відсутності заборгованості по заробітній платі є недостовірною та не може прийматись до уваги, як доказ виплати позивачу його заробітної плати;

- з огляду на викладене позивач вважає, що суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку, що Господарством здійснено виплату позивачу заробітної плати за період 01.07.2023 по 25.03.2024, не досліджуючи питання у який спосіб відбулась така виплата;

- судом першої інстанції також не було надано належної правової оцінки наявній в матеріалах справи довідці про нарахування відпустки № ДПОО-000002, згідно з якою Господарством здійснено розрахунок за невикористані відпустки у період з 21.09.2021 по 25.03.2024;

- отже цією довідкою відповідач фактично підтверджує, що позивач перебував у трудових відносинах та, як наслідок, мав право на отримання компенсації за відпустку у період до 25.03.2024;

- також своєю довідкою про доходи ОСОБА_1 відповідач фактично підтвердив, що у період з 01.01.2023 по 30.06.2023 сукупний дохід позивача становив 183 795,08 грн, а сума, що підлягає виплаті за вказаний період, становить 147 955,05грн;

- крім цього, судом не надано належної правової оцінки наявному в матеріалах справи Акту внутрішнього аудиту від 23.10.2024, зі змісту якого вбачається, що відповідно до виявленого програмного забезпечення встановлено нарахування заробітної плати ОСОБА_1 за перше півріччя 2023 року в сумі 183 795,08 грн, з яких 35 840,03 грн - утримання, а 147 955,05 грн повинна виплачуватись на руки;

- нарахування заробітної плати ОСОБА_1 за друге півріччя 2023 року та перший квартал 2024 року виявлено не було, документів щодо здійснення виплати заробітної плати ОСОБА_1 за період з 01.01.2023 по 25.03.2024 виявлено не було, а відтак, письмові докази у вигляді довідок Господарства та Акту внутрішнього аудиту фактично спростовують висновки суду першої інстанції про необґрунтованість вимог позивача щодо отримання ним заробітної плати та компенсації за відпустку за весь час його роботи до звільнення;

- умовами контракту, укладеного Академією з позивачем на останнього, як директора Господарства покладено поточне (оперативне) керівництво підприємством, організація виробничо-господарської діяльності та забезпечення виконання державних замовлень, високоефективне використання земельних ресурсі, іншого державного майн, виконання договірних зобов`язань, в тому числі і по проведенню наукових досліджень, тощо;

- аналіз змісту Статуту Господарства також дає підстави виснувати, що його положення не містять умов, якими на директора покладено персональний обов`язок нарахування та виплату заробітної плати працівникам та ведення цього обліку особисто;

- натомість умови Статуту обумовлюють відповідальність директора та головного бухгалтера за додержанням порядку ведення оперативного та бухгалтерського обліку і статистичної звітності результаті фінансово-господарської діяльності, тобто наділяють функціями контролю;

- також помилковими є висновки суду з посиланням на п. 20 Контракту про те, що позивач, як керівник, не забезпечив виконання показників ефективності використання державного майна і прибутку, а також майнового стану підприємства, оскільки з березня 2023 року Господарство на виконання постанов Національної академії аграрних наук України, як Органу управління майном, проводило процедуру з передачі активів та майна Станції, що фактично позбавляло позивача, забезпечити ефективність роботи Господарства;

- відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини за невиплату належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України;

- суд першої інстанції невірно визначив коло осіб, які є зобов`язальною стороною перед позивачем у проведені розрахунків, оскільки фактично роботодавцем позивача є Національна академія аграрних наук України, з якою ним було укладено контракт та якою видано накази про прийняття та звільнення з посади;

- разом з цим нездійснення позивачем, як керівником Господарства, дій по нарахуванню собі заробітної плати, не може бути підставою для відмови у виплаті цієї заробітної плати юридичною особою, такі нарахування мають бути здійсненні Господарством і забезпечені Академією, як роботодавцем, або спростовані належними доказами, що заробітна плата за визначений ним період, в тому числі і інші нарахування, виплачені позивачу по відомостям або шляхом перерахунку;

- тобто Академією, як роботодавцем, у правовідносинах з позивачем фактично порушено вимоги ст. 47, 116 КЗпП України, згідно з якими роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника;

- суд першої інстанції, приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення заробітної плати та інших виплат, фактично позбавив позивача права на отримання виплат, гарантованих ст. 43 Конституції України, згідно з якою кожен громадян має право на працю, яка включає право на оплату, не нижчу від визначеної законом, та її своєчасну виплату, гарантуючи достойний рівень життя, а також схвалив та виправдав поведінку державних установ у ігноруванні останніми своїх обов`язків щодо оплати праці та створенні умови по передачі активів без зобов`язань, не оцінивши, що така поведінка суперечить конституційним та правовим принципам, зокрема принципу правової держави та справедливості, оскільки права і обов`язки є взаємопов`язаними та нерозривними елементами будь-яких юридичних відносин, як зазначено у Конституції та Цивільному кодексі України.

За наведених обставин скаржник вважає, що рішення Господарського суду Вінницької області від 11.09.2025 є таким, що не відповідає принципам законності та обґрунтованості, а висновки не відповідають дійсним обставинам справи та суперечать конституційним та правовим нормам, що є підставою для його скасування /т. 4 а.с. 105-111/.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 06.10.2025, для розгляду справи № 902/1371/24(127/21871/24) визначено колегію суддів у складі: Крейбух О.Г. головуючий суддя, Тимошенко О.М., Юрчук М.І.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 07.10.2025 матеріали справи витребувано у Господарського суду Вінницької області.

21.10.2025 до суду надійшли матеріали справи № 902/1371/24(127/21871/24).

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду (головуючий суддя Крейбух О.Г., судді Тимошенко О.М., Юрчук М.І.) від 23.10.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Вінницької області від 11.09.2025 у справі № 902/1371/24(127/2187/24), розгляд апеляційної скарги призначено на "12" листопада 2025 р. о 10:00 год. /т. 4 а.с. 121/.

29.10.2025 (вх. № 8400/25) від Державного підприємства "Дослідне господарство Подільської дослідної станції садівництва Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 в повному обсязі, рішення Господарського суду Вінницької області від 11.09.2025 у справі № 902/1371/24(127/2187/24) залишити без змін /т. 4 а.с. 126-128/.

Ухвалою суду від 12.11.2025 розгляд апеляційної скарги відкладено на 10.12.2025 о 14:30 год. /т. 4 а.с. 137/

01.12.2025 (вх. № 5212/25) від ОСОБА_1 надійшла заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, в якій просить стягнути з Державного підприємства "Дослідне господарство Подільської дослідної станції садівництва Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України" витрати на правничу допомогу в сумі 30 000,00 грн /т. 4 а.с. 147-148/.

У зв`язку із відпусткою судді-члена колегії Юрчука М.І. у період з 04.12.2025 по 26.12.2025 включно, проведено його заміну у судовій справі № 902/1371/24(127/2187/24), протокол від 08.12.2025, яким визначено для розгляду справи колегію суддів у складі: Крейбух О.Г. головуючий суддя, Тимошенко О.М., Павлюк І.Ю.

Ухвалою суду від 08.12.2025 справу № 902/1371/24(127/2187/24) прийнято до провадження у новому складі суду /т. 4 а.с. 161/.

Ухвалою суду від 10.12.2025 розгляд справи відкладено на "05" січня 2026 р. о 14:00 год. /т. 4 а.с. 165/.

В судове засідання 05.01.2026 з`явилися позивач та його представник, відповідачі не забезпечили участь в судовому засіданні повноважних представників, про причини неявки суд не повідомили.

В судових засіданнях 12.12.2025 та 10.12.2025 позивач та його представник підтримали доводи та вимоги, викладені в апеляційній скарзі, просили апеляційну скаргу задоволити, оскаржуване рішення скасувати, стягнути солідарно з Державного підприємства "Дослідне господарство Подільської дослідної станції садівництва Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України", Подільської дослідної станції адівництва Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України та Національної академії аграрних наук України на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 632 753,0 грн, з яких: 462 990,0 грн - заробітна плата; 77 165,0 грн - компенсація за невикористану відпустку; 92 598,0 грн - відшкодування середнього заробітку за весь час затримки, а також витрати на сплату судового збору та правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

20.09.2021 між Національною академією аграрних наук України (далі - НААН України) в особі президента Гадзала Ярослава Михайловича та Дмитренком Русланом Миколайовичем укладено Контракт з керівником підприємства, що є у державній власності (надалі - Контракт), відповідно до якого Дмитренко Руслан Миколайович призначається на посаду директора Державного підприємства "Дослідне господарство Подільської дослідної станції садівництва Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України на термін з 21.09.2021 по 21.09.2024.

Згідно з п. 2 Контракту між керівником підприємства та органом управління майном цього підприємства виникають трудові відносини.

Керівник, який уклав цей контракт, є повноважним представником підприємства під час реалізації повноважень, функцій, обов`язків підприємства, передбачених актами законодавства, статутом підприємства, іншими нормативними документами (п. 3 Контракту).

Керівник здійснює поточне (оперативне) керівництво підприємством організує його виробничо-господарську, соціально-побутову та іншу діяльність забезпечує виконання завдань підприємства, передбачених законодавством, статутом підприємства та цим контрактом (п. 6 Контракту).

Керівник подає в установленому порядку Органу управління майном, з яким укладено цей контракт, квартальну та річну фінансову звітністьпідприємства, а також квартальний та річний звіти про виконання фінансового плану підприємства разом з пояснювальною запискою щодо результаті діяльності (п. 8 Контракту).

Керівник зобов`язується забезпечити виконання показників ефективності використання державного майна і прибутку, а також майновогостану підприємства згідно з додатком до контракту, який є його невід`ємною частиною (п. 10 Контракту).

Орган управління майном:

- інформує про галузеву науково-технічну політику;

- інформує про державні потреби в продукції підприємства;

- надає інформацію на запит керівника;

- звільняє керівника у разі закінчення контракту, достроково за вимогою керівника, а також у випадку порушень законодавства та умов контракту;

- організовує фінансовий контроль за діяльністю підприємства та затверджує або погоджує в установленому порядку його річний з поквартальною розбивкою фінансовий план на кожний наступний рік;

- здійснює контроль за складанням у встановлені законодавством строки фінансового плану підприємства, виконанням показників затвердженого фінансового плану підприємства та показників, передбачених цим контрактом, також за здійсненням підприємством витрат у разі не затвердження непогодження) річного фінансового плану в установленому законодавством порядку;

- здійснює контроль за ефективністю використання і збереження закріпленого за підприємством державного майна;

- своєчасно вживає заходів до запобігання банкрутству підприємства у разі його неплатоспроможності (п. 14 Контракту).

Керівнику належать закріплені за ним повноваження і права, які поширюються на підприємство законодавчими та іншими нормативними актами, а також передбачені статутом підприємства та цим контрактом (п. 15 Контракту).

Керівник має право:

- діяти від імені підприємства, представляти його на всіх підприємствах, в установах та організаціях;

- укладати господарські та інші угоди;

- видавати доручення;

- відкривати рахунки в банках;

- користуватися правом розпорядження коштів підприємства, накладати на працівників стягнення відповідно до законодавства;

- в межах своєї компетенції видавати накази та інші акти, давати вказівки, обов`язкові для всіх підрозділів та працівників підприємства;

- вирішувати інші питання, віднесені законодавством, Органом управління майном, статутом підприємства і цим контрактом до компетенції керівника (п. 16 Контракту).

Орган управління майном делегує керівнику право без окремої на те довіреності представляти підприємство у всіх установах, організаціях та підприємствах (п. 17 Контракту).

Керівник укладає трудові договори з працівниками підприємств відповідно до чинного законодавства.

Керівник зобов`язаний вжити заходів до створення в кожному структурному підрозділі і на кожному робочому місці умов праці відповідно до вимог нормативних актів, а також забезпечити додержання прав працівників, гарантованих законодавством про охорону праці (п. 18 Контракту).

За виконання обов`язків, передбачених цим контрактом, Керівникові нараховується заробітна плата за рахунок частки доходу, одержаного підприємством у результаті його господарської діяльності, виходячи з установлених Керівнику:

- посадового окладу в розмірі, встановленому залежно від середньооблікової чисельності працівників в еквіваленті повної зайнятості за рік, вартості активів підприємства або чистого доходу від реалізації товарів (робіт, послуг), за даними останньої річної фінансової звітності, у кратності до мінімального посадового окладу (ставки) працівника основної професії згідно з Постановою Президії НААН України "Про умови і розміри оплати праці керівників державних підприємства дослідних господарств НААН України" і фактично відпрацьованого часу (п. 20 Контракту).

Встановлений посадовий оклад може буди змінений з урахуванням соціальних гарантій та нових форм оплати праці введенних Урядом чи Академію;

- надбавки за інтенсивність праці та особливий характер роботи в розмірі 50 % до посадового окладу і фактично відпрацьованого часу (п. 20 Контракту).

Керівникові надається щорічна оплачувана відпустка тривалістю 28 календарних днів.

Оплата відпустки провадиться виходячи з його середньоденного заробітку, обчисленого у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У разі відпустки Керівникові надається матеріальна допомога на оздоровлення у розмірі його середньомісячного заробітку.

Керівник визначає час і порядок використання своєї щорічної відпустки (час початку та закінчення, поділу її на частини тощо), за погодженням з Органом управління майном (п. 22 Контракту).

Керівник може за своєю ініціативою розірвати контракт до закінчення терміну його дії:

а) у випадку систематичного невиконання Органом управління майном своїх обов`язків за контрактом чи прийняття ним рішень, що обмежують, порушують компетенцію та права Керівника, втручання в його оперативно-розпорядницьку діяльність, яке може призвести або вже призвело погіршення економічних результатів діяльності підприємства;

б) у разі його хвороби або інвалідності, які перешкоджають виконанню обов`язків за контрактом, та з інших поважних причин (п. 28 Контракту).

Цей Контракт діє з 21.09.2021 по 21.09.2024 (п. 34 Контракту).

Контракт підписаний сторонами та скріплений печаткою НААНУ /т. 1 а.с. 7-11/.

Згідно з штатним розписом, введеним в дію з 01.07.2022, розмір посадового окладу позивача, як директора господарства, становив 30 866,00 грн, а також доплата за науковий ступінь в розмірі 4 630,00 грн. Загальна сума щомісячної заробітної плати позивача з урахуванням доплат та надбавок дорівнювала 35 496,00 грн /т. 1 а.с. 15/.

Згідно з штатним розписом, введеним в дію з 02.01.2023, розмір посадового окладу позивача, як директора господарства, становив 30 866,00 грн, доплата за науковий ступінь не передбачена /т. 3 а.с.148/.

01.03.2023 НААН України видано постанови №№ 02/17/10, 02/17/11, 02/17/12, 02/17/13 "Про безоплатну переду основних засобів з балансу ДП "Дослідне господарство Подільської дослідної станції садівництва Інституту садівництва НААН України" на баланс Подільської дослідної станції садівництва Інституту садівництва НААН України", якими Академією, як Органом управління майном, погоджено безоплатну передачу Господарством Станції всіх активів, в тому числі об`єктів нерухомого та рухомого майна, земельних ділянок, садків із садженнями, лабораторій з устаткуванням, електростанцій, доріг, оргтехніки, автомобілів, тракторів, тощо /т. 1 а.с. 16-23/.

На підставі зазначених вище постанов НААН України Станції на підставі Актів приймання-передачі Господарством передано все майно та активи.

Після підписання Актів приймання-передачі між Господарством та Станцією, нарахування та виплата заробітної плати позивачу, як директору Господарства, фактично припинилося.

Позивачем з метою визначення своїх посадових обов`язків та можливого здійснення керівницьких повноважень господарством на адресу НААН України та Інституту садівництва та президенту НААН України направлено заяви від 30.06.2023, в яких позивач просив надати йому роз`яснення статусу його перебування на посаді директора, а також його діяльності як керівника, його функціональних обов`язків, передбачених контрактом керівником підприємства, що є у державній власності /т. 1 а.с. 27, 28/.

19.07.2023 Інститутом садівництва надано відповідь за № 194, у якій повідомлено, що відповідно до п. 82 Статуту Академії керівники дослідних господарств на конкурсній основі призначаються на посаду та звільняються з них Президентом НААН України /т. 1 а.с. 30/.

28.08.2023 НААН України надано відповідь за № 11-1/126 на звернення позивача щодо його функціональних обов`язків, як директора господарства, у якій із посиланням на п. 27 Контракту позивачу наголошено, що саме на позивача, як керівника, покладено обов`язок щодо виплати заробітної плати працівникам та дотримання графіку її виплати.

Також зазначено, що контракт між НААН України та ОСОБА_1 , як директором ДП "Дослідне господарство Подільської дослідної станції садівництва інституту садівництва Національної академії аграрних наук України", укладений на період з 21.09.2021 по 21.09.2024 /т. 1 а.с. 29/.

08.01.2024 позивачем на адресу НААН України було направлено заяву про дострокове розірвання контракту, укладеного між ним та НААН України, у зв`язку з систематичним порушенням останнім умов контракту щодо оплати праці позивача за період з 01.01.2023 по 07.01.2024 /т. 1 а.с. 31/.

09.01.2024 НААН України позивачу надано відповідь за № 11-1/12, у якій відмовлено останньому у задоволенні його заяви про дострокове припинення дії контракту. Одночасно вказано, що відповідно до контракту з керівником, що є у державній власності, від 20.09.2021 відповідальність за дотримання виплати заробітної плати працівникам підприємства та відсутність заборгованості з виплати заробітної плати покладається на керівника підприємства.

Відповідно до п. 1.5 статуту ДП "Дослідне господарство Подільської дослідної станції садівництва Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України" підприємство безпосередньо підпорядковується Подільській дослідній станції садівництва інституту садівництва НААН України, у зв`язку з чим НААН України просить керівника ДП "Дослідне господарство Подільської дослідної станції садівництва Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України" погоджувати рішення з керівником Подільської дослідної станції садівництва Інституту садівництва НААН України /т. 1 а.с. 34/.

23.02.2024 НААН України на адресу позивача, як директора господарства, направлено листа, яким зобов`язано останнього надати можливість інспекторам Державної служби з питань праці провести заходи державного нагляду за додержанням господарством вимог законодавства про працю та зобов`язано позивача надати НААНУ інформацію про результати вжитих заходів /т. 1 а.с. 35/.

З вищевикладеного вбачається, що станом на 23.02.2024 позивач виконував обов`язки директора ДП "Дослідне господарство Подільської дослідної станції садівництва Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України".

11.03.2024 позивачем подано НААН України заяву про дострокове розірвання контракту від 20.09.2021.

25.03.2024 НААН України видано наказ за № 132 -К про звільнення ОСОБА_1 з посади директора ДП "Дослідне господарство Подільської дослідної станції садівництва ІС НААН України" за власним бажанням з 25.03.2024 та дострокове розірвання контракту від 20.09.2021" /т. 1 а.с. 12/.

Зазначений наказ направлено на адресу позивача рекомендованим листом 25.03.2024 та отримано позивачем по пошті 08.04 2024 /т. 1 а.с. 13 на звороті/.

Натомість в порушення вимог ст. 47 КЗпП України позивачу при звільненні з посади не повідомлено про нараховані йому суми заробітної плати та інші виплати та не проведено остаточні розрахунки.

З метою отримання інформації щодо розміру заборгованості перед позивачем по заробітній платі та іншим надбавкам та виплатам, адвокатом Левицька-Корчун В. І. на адресу НААН України та Інституту садівництва направлено адвокатські запити /т. 1 а.с. 24/.

19.06.2024 НААН України надано відповідь на адвокатський запит, якою повідомлено, що відповідно до штатного розпису ДП ДГ Подільської дослідної станції садівництва ІС НААН місячний посадовий оклад директора ОСОБА_1 склав 30 866,0 грн без надбавок і доплат (при цьому жодного документа на підтвердження такої інформації Академією не надано) /т. 1 а.с. 26/.

З огляду на викладене, позивач вважає, що за доведеністю позивачем факту припинення трудових відносин з НААН України з 25.03.2024 та ураховуючи, що у день фактичного звільнення відповідачем не проведено з позивачем повного розрахунку (заборгованість по заробітній платі тощо), у позивача наявні правові підстави для покладення на відповідача відповідальності за непроведення повного розрахунку з позивачем у день припинення трудових відносин.

Посилаючись на наведені обставини, позивач (з урахуванням заяви від 14.04.2025) просив суд стягнути солідарно з Державного Підприємства "Дослідне господарство Подільської дослідної станції садівництва Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України", Подільської дослідної станції садівництва Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України та Національної академії аграрних наук України на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 632 753,00 грн, з яких:

- 462 990,00 грн - заробітна плата;

- 77 165,00 грн - компенсація за невикористану відпустку;

- 92 598,00 грн - відшкодування середнього заробітку за весь час затримки, а також витрати на сплату судового збору та правничу допомогу.

Визначаючи коло співвідповідачів, позивач виходив з наступного.

На підставі контракту від 21.09.2021, укладеного Національною академією аграрних наук України з ОСОБА_1 , останнього призначено на посаду директора Державного підприємства "Дослідне господарство Подільської дослідної станції садівництва Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України, про що видано відповідний наказ.

Згідно з п. 2 Контракту "...на підставі цього контракту виникають трудові відносини між Керівником підприємства та Органом управління майном."

Отже на підставі вище зазначеного контракту з 21.09.2021 між позивачем та Національною академією аграрних наук України виникли трудові правовідносини.

Разом з цим, залучення до участі у справі в якості співвідповідача ДП "Дослідне господарство Подільської дослідної станції садівництва Інституту садівництва НААН України" мотивовано насамперед тим, що позивач обіймав посаду керівника саме даного підприємства, на відповідальності за розрахунки з позивачем також наголошено НААН України, як іншим відповідачем у справі.

А мотивами залучення до участі у справі в якості співвідповідача Подільської дослідної станції садівництва Інституту садівництва НААН України, було те, що Господарством на виконання постанов Президії Академії №№ 02/17/10-02/17/13 від 01.03.2023 здійснено передачу всіх основних засобів та активів Господарства зі свого балансу на баланс Подільської станції садівництва, в наслідок чого Господарство втратило майнову та фінансову можливість формувати фонд заробітної плати та здійснити виплати заробітної плати, зокрема позивачу.

11.09.2025 Господарський суд Вінницької області за результатами розгляду позовних вимог ухвалив рішення про відмову у задоволенні позову.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем не доведено належними, достатніми та допустимими доказами наявності заборгованості ДП "Дослідне господарство Подільської дослідної станції садівництва інституту садівництва НААН України", а також виникнення обов`язку по виплаті заробітної плати у Подільської дослідної станції садівництва Інституту садівництва НААН України після здійснення передачі основних засобів та майна з балансу ДП "Дослідне господарство Подільської дослідної станції садівництва інституту садівництва НААН України", перед позивачем.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити частково, а оскаржуване рішення скасувати, виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених законодавством про банкрутство.

За положеннями ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

У відповідності до ст. 7 КУзПБ спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника. Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України. Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення (ч. 1, 2 ст. 7 Кодексу).

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 43 Конституції передбачено право кожної людини на труд, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Зазначеному праву людини, яка належним чином виконує свої трудові обов`язки, в рівній мірі кореспондується обов`язок працедавця своєчасно та належним чином оплачувати труд працівника і своєчасно виплачувати йому заробітну плату.

Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу (ст. 94 Кодексу законів про працю України).

Згідно з ч. 5 ст. 97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Відповідно до ст. 21 Закону України "Про оплату праці" працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Згідно з ст. 22 Закону України "Про оплату праці" суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

Згідно з ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно з ч. 2 ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116 КЗпП України).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.02.2020 у справі № 821/1083/17 зазначила, що виходячи зі змісту трудових правовідносин між працівником та підприємством, установою, організацією, під належними звільненому працівникові сумами необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).

Звернувшись до суду із вказаним позовом (з урахуванням заяви про усунення недоліків позовної заяви) позивач просив стягнути солідарно з Національної академії аграрних наук України, Державного підприємства "Дослідне господарство Подільської дослідної станції садівництва інституту садівництва Національної академії аграрних наук України", Подільської дослідної станції садівництва інституту садівництва Національної академії аграрних наук України 632 753,00 грн, з яких: 462 990,00 грн - заборгованість із заробітної плати; 77 165,00 грн - компенсація за невикористану відпустку; 92 598,00 грн - середній заробіток за час затримки розрахунку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 займав посаду директора Державного підприємства "Дослідне господарство Подільської дослідної станції садівництва інституту садівництва Національної академії аграрних наук України" у період з 21.09.2021 по 25.03.2024 на підставі укладеного Контракту з керівником підприємства, що є у державній власності від 20.09.2021.

Відповідно до п. 15 Контракту керівнику належать закріплені за ним повноваження і права, які поширюються на підприємство законодавчими та іншими нормативними актами, а також передбачені статутом підприємства та цим контрактом.

Відповідно до п. 20 Контракту за виконання обов`язків, передбачених цим контрактом, керівникові нараховується заробітна плата за рахунок частки доходу, одержаного підприємством у результаті його господарської діяльності, виходячи з установлених керівнику: посадового окладу у розмірі, встановленому залежно від середньооблікової чисельності працівників в еквіваленті повної зайнятості за рік, вартості активів підприємства або чистого доходу від реалізації товарів (робіт, послуг), за даними останньої річної фінансової звітності, у кратності до мінімального посадового окладу (ставки) працівника основної професії згідно з Постановою Президії НААН України "Про умови і розміри оплати праці керівників державних підприємств дослідних господарств НААН України" і фактично відпрацьованого часу. Встановлений посадовий оклад може бути змінений з урахуванням соціальних гарантій та нових форм оплати праці введених Урядом чи Академією; надбавки за інтенсивність праці та особливий характер роботи у розмірі 50% до посадового окладу і фактично відпрацьованого часу.

Згідно з п. 21 Контракту також керівникові підприємства можуть виплачуватися: а) грошова допомога у розмірі не більш як шість посадових окладів у разі виходу на пенсію; б) матеріальна винагорода за ефективне управління державним майном за рахунок частини чистого прибутку, що залишається в розпорядженні підприємства встановлюється Органом управління майном; в) премія за підсумками роботи, встановлюється Органом управління майном: квартал - у розмірі до трьох місячних посадових окладів керівника підприємства; рік - у розмірі до двадцяти чотирьох місячних посадових окладів керівника підприємства. При цьому у разі: наявності простроченої заборгованості підприємства та її збільшення порівняно з попереднім аналогічним звітним періодом з виплати заробітної плати у відповідному квартальному або річному звітному періоді премія за такий поточний звітний період не нараховується; погіршення якості роботи, невиконання умов контракту, порушення трудової дисципліни премія зменшується або не нараховується у тому звітному періоді, коли виявлено відповідне порушення (за окремим рішенням). У разі допущення на підприємстві нещасного випадку із смертельним наслідком з вини підприємства премія та винагорода керівникові не нараховується.

Відповідно до п. 3.1 статуту ДП "Дослідне господарство Подільської дослідної станції садівництва інституту садівництва Національної академії аграрних наук України", затвердженого президентом НААН України в редакції від 27.12.2016, підприємство є державним комерційним унітарним підприємством, що діє на основі державної форми власності, як самостійний суб`єкт господарювання.

Згідно з п. 3.4 статуту, підприємство, зокрема, має відокремлене майно, самостійний баланс, рахунки в установах банків, в разі потреби рахунки у відділеннях Державного казначейства, діє за принципом повного господарського розрахунку.

Пунктом 6.2.1 статуту передбачено, що підприємство:

- створює належні умови для високопродуктивної праці, забезпечує додержання законодавства про працю, правил охорони праці, правил техніки безпеки, соціального страхування;

- здійснює заходи спрямовані на покращення організації та оплати праці працівників з метою покращення їхньої матеріальної зацікавленості як в результатах особистої праці так і всього підприємства;

- забезпечує економне і раціональне використання фонду оплати праці, своєчасну видачу працівникам підприємства заробітної плати.

Згідно з п. 7.6 статуту, директор діючи від імені підприємства та в його інтересах, відповідно до законодавства та в межах цього статуту і контракту самостійно вирішує питання діяльності підприємства, за винятком тих, що віднесені до компетенції Станції, Наукової установи, Академії і трудового колективу підприємства, зокрема:

- розпоряджається майном та коштами підприємства відповідно до чинного законодавства та цього статуту;

- самостійно визначає структуру і в установленому законом порядку затверджує штатний розпис в межах фонду оплати праці;

- здійснює інші повноваження, віднесені законодавством, академією, цим статутом і контрактом до компетенції директора /т. 3 а.с. 111-117/.

Відповідно до п. 82 статуту Національної академії аграрних наук України, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.08.2021 № 2947/5, керівник дослідного господарства, іншого державного підприємства, установи, основі організації, що перебувають у віданні НААН України, призначається на посаду на конкурсній та звільняється з посади президентом НААН України у визначеному законом порядку.

Контракт з керівником дослідного господарства, іншого державного підприємства, президента. установи, організації, що перебувають у віданні НААН України, укладається НААН України в особі її президента.

Наукові та інші установи, підприємства та організації, що перебувають у віданні НААН України, є юридичними особами і діють згідно із законодавством, цим Статутом та їх статутами, які затверджуються у порядку, визначеному Президією (п. 84 статуту НААН України).

Апеляційний суд виходить з того, що спірні правовідносини є трудовими та пов`язані з обов`язком виплати заробітної плати і проведення остаточного розрахунку, який відповідно до статей 47, 116, 117 КЗпП України покладається на роботодавця.

Хоча контракт з керівником державного підприємства був укладений Національною академією аграрних наук України, як органом управління майном, із змісту контракту та статуту ДП "Дослідне господарство Подільської дослідної станції садівництва інституту садівництва Національної академії аграрних наук України" вбачається, що:

- виплата заробітної плати керівнику здійснюється за рахунок доходів підприємства;

- фонд оплати праці формується саме ДП "Дослідне господарство Подільської дослідної станції садівництва інституту садівництва Національної академії аграрних наук України";

- нарахування заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку та проведення розрахунків при звільненні віднесено до фінансово-господарської діяльності ДП "Дослідне господарство Подільської дослідної станції садівництва інституту садівництва Національної академії аграрних наук України".

Тобто належним боржником за вимогами про стягнення заробітної плати та інших виплат, пов`язаних із трудовими правовідносинами, є ДП "Дослідне господарство Подільської дослідної станції садівництва інституту садівництва Національної академії аграрних наук України", оскільки орган управління майном (НААН України) не є автоматично роботодавцем у частині грошових зобов`язань, якщо законом або умовами контракту прямо не передбачено покладення на нього обов`язку здійснювати виплату заробітної плати замість підприємства.

Разом з тим апеляційний суд зазначає, що участь у справі Національної академії аграрних наук України та Подільської дослідної станції садівництва Інституту садівництва НААН України була обґрунтованою, оскільки:

- НААН України виступала стороною контракту, здійснювала призначення та звільнення керівника, визначала організаційні умови виконання трудових обов`язків та приймала управлінські рішення щодо діяльності підприємства;

- Подільська дослідна станція садівництва отримала всі активи та основні засоби державного підприємства на підставі постанов Президії НААН України, що безпосередньо вплинуло на фінансовий стан підприємства та можливість виконання ним своїх зобов`язань.

Саме необхідність з`ясування впливу управлінських рішень цих суб`єктів на виникнення заборгованості обумовила їх залучення до участі у справі як співвідповідачів.

Водночас апеляційний суд наголошує, що факт управлінського впливу або передання майна не є тотожним виникненню грошового зобов`язання щодо виплати заробітної плати, а тому не утворює підстав для покладення на зазначених осіб відповідальності за спірними вимогами, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що виплати по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку і проведення остаточного розрахунку, у даному випадку, слід стягувати саме з ДП "Дослідне господарство Подільської дослідної станції садівництва інституту садівництва Національної академії аграрних наук України".

З урахуванням положень статей 77, 81 ЦПК України саме працівник має належними та допустимими доказами довести факт порушення роботодавцем його трудових прав. Для вирішення питання щодо заборгованості по заробітній платі позивачу необхідно довести розмір заробітної плати, яка встановлена за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки) (висновок Верховного Суду у постанові від 16.08.2018 у справі № 242/5780/16-ц).

З огляду на статтю 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 ГПК України).

Судом встановлено, що 25.03.2024 НААН України видано наказ за № 132 -К, яким звільнено ОСОБА_1 з посади директора ДП "Дослідне господарство Подільської дослідної станції садівництва ІС НААН України" за власним бажанням з 25.03.2024 та достроково розірвано контракт від 20.09.2021.

При цьому ОСОБА_1 не було проведено виплату всіх сум, що належать працівникові від підприємства, в день звільнення.

З матеріалів справи вбачається, що позивач неодноразово звертався до НААН України, Подільської дослідної станції садівництва інституту садівництва Національної академії аграрних наук України з листами, в яких повідомляв про неможливість нарахування та виплати заробітної плати працівникам та собі, вимагав надання роз`яснень щодо подальшого його керівництва Господарством, його статусу, тощо.

Однак всі його звернення залишались без жодного змістовного реагування та зводились до формальних відповідей, які не містять обгрунтування вини та бездіяльності позивача у невиплаті заробітної плати, в тому числі і собі, як керівнику Господарства, як і не містять змістовних доводів про те, чому при звільнені з ним не проведено розрахунок.

Також ДП "Дослідне господарство Подільської дослідної станції садівництва ІС НААН України" не наведено правових підстав, які звільняють останнього від обов`язку здійснити виплати та розрахунок із позивачем.

В матеріалах справи містяться лист-відповідь ГУ ДПС у Вінницькій області та лист Головного управління ПФУ у Вінницькій області, надані на виконання ухвали Вінницького міського суду від 28.11.2024, які містять інформацію відносно гр. ОСОБА_1 (позивача) про доходи останнього, отримані ним у період 1 квартал 2023 року - 1 квартал 2024 року та сплату страхових внесків роботодавцем ОСОБА_1 у відповідний період.

Так з листа ГУ ПФУ у Вінницькій області вбачається, що відповідач Господарство у період 01.01.2023 - 30.06.2023 сплачував страхові внески за ОСОБА_1 , як роботодавець позивача, а за період 3, 4 квартали 2023 року відповідні платежі вже не вносились.

Проте відповідно до приписів Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", обов`язок щодо сплати страхових внесків до управління Пенсійного фонду покладено саме на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на отримання заробітної плати та зарахування періоду роботи до страхового стажу.

Отже несплата Господарством, як роботодавцем позивача, внесків до Пенсійного фонду України у період 3-4 квартали 2023 року не повинна впливати і відображатися на законних правах та інтересах позивача, зокрема порушувати його право на отримання заробітної плати, оскільки є лише провиною роботодавця.

Крім того позивач у період 3-4 квартали 2023 року та до часу свого звільнення - 25.03.2024, неодноразово звертався до установ та організацій, яким підпорядковано ДП "Дослідне господарство Подільської дослідної станції садівництва інституту садівництва Національної академії аграрних наук України" із запитами та заявами щодо доцільності перебування на посаді та виконання посадових обов`язків за відсутності у Господарства основних та оборотних засобів.

Згідно з штатним розписом (введеним в дію з 02.01.2023) ДП "Дослідне господарство Подільської дослідної станції садівництва інституту садівництва Національної академії аграрних наук України" посадовий оклад ОСОБА_1 , як директора Господарства, становить 30 866,00 грн /т. 3 а.с. 143/.

Відповідно до довідки ДП "Дослідне господарство Подільської дослідної станції садівництва інституту садівництва Національної академії аграрних наук України" про нарахування відпустки № ДПОО-000002 за період з 21.09.2021 по 25.03.2024, ОСОБА_1 нараховано компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 70 571,90 грн /т. 3 а.с. 144/.

Цією довідкою ДП "Дослідне господарство Подільської дослідної станції садівництва інституту садівництва Національної академії аграрних наук України" підтверджено, що позивач перебував у трудових відносинах та, як наслідок, має право на отримання компенсації за невикористану відпустку за період з 21.09.2021 по 25.03.2024.

Також своєю довідкою про доходи ОСОБА_1 , ДП "Дослідне господарство Подільської дослідної станції садівництва інституту садівництва Національної академії аграрних наук України" фактично підтвердило, що у період з 01.01.2023 по 30.06.2023 сукупний дохід позивача становив 183 795,08 грн, а сума, що підлягає виплаті за вказаний період становить 147 955,05 грн /т. 3 а.с. 145/.

Отже вище зазначені письмові докази у вигляді довідок Господарства фактично підтверджують обґрунтованість вимог позивача щодо отримання ним заробітної плати та компенсації за відпустку за весь час його роботи до звільнення, в тому числі і за 1, 2 квартали 2023 року.

Разом з тим в матеріалах справи містяться баланси (фінансова звітність) станом на 30.06.2023, 31.12.2023 та 30.04.2023, звіт заборгованості по оплаті праці станом на 01.04.2024, акт внутрішнього аудиту від 23.10.2024.

При цьому ДП "Дослідне господарство Подільської дослідної станції садівництва інституту садівництва Національної академії аграрних наук України" не надано жодних доказів, які б підтверджували здійснення ним виплати заборгованості по заробітній платі за період з 01.01.2023 по 25.03.2024.

Надані відповідачем копії електронних фінансових звітів (баланси) Господарства та квитанції про доставку звітності жодним чином не підтверджують факту виплати позивачу заробітної плати, ані за 1 півріччя 2023 року (з 01.01.2023 по 30.06.2023), ані за період 01.07.2023-25.03.2024.

Зокрема із звіту станом на 30.06.2023 вбачається, що заборгованість по заробітній платі на кінець звітного періоду становить 916 тисяч грн, а в звіті станом на 31.12.2023 вбачається, що заборгованість на початок звітного періоду становить 475 тисяч грн, а на кінець 0,00 грн, при цьому, із наданої суду довідки вбачається, що заборгованість позивачу не була виплачена /т. 3 а.с. 146/.

Із звіту про заборгованість з оплати праці від 01.01.2024 заборгованість по заробітній платі ДП "Дослідне господарство Подільської дослідної станції садівництва інституту садівництва Національної академії аграрних наук України" відсутня /т. 3 а.с. 148/.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 ЗУ "Про бухгалтерський обік та фінансову звітність в Україні" первинним документом для фіксування господарської операції з нарахування заробітної плати є розрахункова відомість, а для фіксування операції з виплати заробітної плати у готівковій формі - платіжна відомість (відомість на виплату грошей або видаткова відомість). Вони є підставою для бухгалтерського обліку відповідних операцій - нарахування та виплати заробітної плати.

Отже за відсутності цих документів, інформація, що міститься у звітах щодо відсутності заборгованості по заробітній платі є недостовірною та не може прийматись до уваги, як доказ відсутності заборгованості.

А тому ДП "Дослідне господарство Подільської дослідної станції садівництва інституту садівництва Національної академії аграрних наук України" не підтверджено належними та допустимими доказами здійснення виплат позивачу заробітної плати як за період з 01.01.2023 по 30.06.2023 так і за період з 01.07.2023 по 25.03.2024, а також не надано змістовних аргументів нездійснення нарахувань заробітної плати за вказані періоди.

Разом з цим, варто зазначити, що долучені до матеріалів справи документи про нарахування позивачу заробітної плати, компенсації за невикористану відпуску за період 2023-2024 роки, звіти, тощо, ще раз підтверджують доводи позивача про недостовірність та штучний характер Актів про відсутність на робочому місці позивача, наданих Подільською дослідною станцією садівництва інституту садівництва Національної академії аграрних наук України до матеріалів справи.

Також варто зазначити, що доводи ДП "Дослідне господарство Подільської дослідної станції садівництва інституту садівництва Національної академії аграрних наук України" та Подільської дослідної станції садівництва інституту садівництва Національної академії аграрних наук України про те, що заробітна плата за період з 01.07.2023 по 25.03.2024 позивачу не підлягає виплаті, у зв`язку з нездійсненням Господарством господарської діяльності після передачі активів ДП "Дослідне господарство Подільської дослідної станції садівництва інституту садівництва Національної академії аграрних наук України" до Подільської дослідної станції садівництва інституту садівництва Національної академії аграрних наук України, не заслуговують на увагу, з огляду на усталену судову практику у даній категорії справ.

Верховний Суд в постанові від 31.05.2017 у справі № 759/7662/15 дійшов наступного висновку "...Згідно із частиною першою статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Відповідно до частини першої статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Тобто, згідно з положеннями статті 117 КЗпП України обов`язковою умовою для покладення на підприємство відповідальності за невиплату належних працівникові сум при звільненні є наявність вини підприємства.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини за невиплату належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України..."

Як визначає усталена судова практика "...Обов`язок роботодавця виплатити заробітну плату не має виключень щодо можливої односторонньої відмови від його виконання. Законодавство України не містить підстав для відмови роботодавця від виконання свого трудового обов`язку перед працівником щодо оплати праці.

Конституційний суд України у своєму рішенні № 8-рп/2013 у справі за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень частини 2 ст. 233 КЗпП України та ст. 1, 12 Закону України "Про працю" від 15 жовтня 2013 року зазначив, що "Праву працівника на належну заробітну плату кореспондує обов`язок роботодавця нарахувати йому вказані виплати, гарантовані державою, і виплатити їх. При цьому право працівника не залежить від нарахування йому відповідних грошових виплат. Тому незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат, працівник, у разі порушення законодавства про оплату праці, має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати.

Таким чином під заробітною платою, що належить працівникові, або, за визначенням, використаним у частині другій статті 233 Кодексу, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат..".

Враховуючи, що ДП "Дослідне господарство Подільської дослідної станції садівництва інституту садівництва Національної академії аграрних наук України" не надано жодних доказів виплати ОСОБА_1 заробітної плати починаючи з 01.01.2023 по 25.03.2024, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги позивача щодо виплати йому заробітної плати за цей період є обґрунтованими та правомірними.

Як стверджує позивач в позові, заборгованість перед ним за період з 01.01.2023 по 25.03.2024 із заробітної плати становить 462 990,00 грн, виходячи із сукупного доходу 30 866,00 грн на місяць (30 866,00 х 15).

Перевіривши розрахунок заборгованості по заробітній платі, а також враховуючи долучені до матеріалів справи докази, зокрема, довідки ДП "Дослідне господарство Подільської дослідної станції садівництва інституту садівництва Національної академії аграрних наук України" про дохід ОСОБА_1 за період з 01.01.2023 по 30.06.2023, колегія суддів дійшла висновку, що заборгованість ДП "Дослідне господарство Подільської дослідної станції садівництва інституту садівництва Національної академії аграрних наук України" перед позивачем за період з 01.01.2023 по 30.06.2023 становить 183 795,08 грн /т. 3 а.с. 145/.

За період з 01.07.2023 по 29.02.2024 заборгованість ДП "Дослідне господарство Подільської дослідної станції садівництва інституту садівництва Національної академії аграрних наук України" перед позивачем (виходячи із сукупного доходу 30 866,00 грн на місяць) становить 246 928,00 грн (30 866,00 х 8).

За період з 01.03.2024 по 25.03.2024 включно, заборгованість ДП "Дослідне господарство Подільської дослідної станції садівництва інституту садівництва Національної академії аграрних наук України" перед позивачем становить 24 986,76 грн (30 866,00 : 21 робочий день за березень 2024 року = 1 469,81 грн х 17 фактично відпрацьованих робочих днів).

Тобто розмір заборгованості по заробітній платі, що підлягає виплаті позивачу за період з 01.01.2023 по 25.03.2024 становить 455 709,84 грн (183 795,08 + 246 928,00 + 24 986,76).

За наведених обставин позовні вимоги в цій частині позову підлягають задоволенню частково, стягненню з ДП "Дослідне господарство Подільської дослідної станції садівництва інституту садівництва Національної академії аграрних наук України" підлягає 455 709,84 грн, у стягненні 7 280,16 грн слід відмовити.

Щодо вимог про стягнення 77 165,00 грн компенсації за невикористану відпустку.

Позивач не надав розрахунок 77 165,00 грн компенсації за невикористану відпустку, яку просить стягнути.

Згідно з довідкою ДП "Дослідне господарство Подільської дослідної станції садівництва інституту садівництва Національної академії аграрних наук України" про нарахування відпустки № ДПОО-000002 за період з 21.09.2021 по 25.03.2024 розмір компенсації за невикористану відпустку становить 70 571,90 грн.

Згідно з частиною 1 статті 83 КЗпП України та частиною 1 статті 24 Закону України "Про відпустки" у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А I групи.

Згідно з ч. 1 ст. 75 КЗпП України щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору.

Відповідно до п. 22 Контракту, керівникові надається щорічна оплачувана відпустка тривалістю 28 календарних днів.

Оплата відпустки провадиться виходячи з його середньоденного заробітку, обчисленого у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У разі відпустки Керівникові надається матеріальна допомога на оздоровлення у розмірі його середньомісячного заробітку.

Перевіривши здійснення ДП "Дослідне господарство Подільської дослідної станції садівництва інституту садівництва Національної академії аграрних наук України" нарахувань за період з 21.09.2021 по 25.03.2024, колегія суддів дійшла висновку, що кількість днів відпустки за вказаний період становить 70 днів.

Враховуючи, що середньоденна заробітна плата згідно з довідкою № ДПОО-000002 становить 1008,17 грн, розмір компенсації за невикористану відпустку, який підлягає стягненню з ДП "Дослідне господарство Подільської дослідної станції садівництва інституту садівництва Національної академії аграрних наук України" на корить позивача становить 70 571,90 грн (1 008,17х 70).

Отже вимога позивача про стягнення компенсації за невикористану відпустку у розмірі 77 165,0 грн підлягає задоволенню частково - у розмірі 70 571,90 грн, в стягненні 6 593,10 грн слід відмовити.

Щодо відшкодування середнього заробітку за весь час затримки.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений ч. 1 цієї статті.

Отже закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена ст. 117 КЗпП України відповідальність.

Суд, встановивши, що працівникові в день звільнення не були сплачені всі належні від підприємства суми, стягує на підставі ст. 117 КЗпП України на його користь середній заробіток за весь період затримки розрахунку, якщо роботодавець не доведе відсутність у цьому своєї вини. Тобто визначальним і достатнім для вирішення питання щодо застосування до роботодавця відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України, є встановлення судом вини роботодавця в не проведенні повного розрахунку з працівником у день звільнення.

Відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини за невиплату належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Отже, саме роботодавець має надати докази щодо відсутності вини в порушенні строків виплати працівнику сум при звільненні.

Згідно зі ст. 4 КЗпП України законодавство про працю складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Відповідно ч. 1 ст. 9 ЦК України кореспондується з наведеною статтею КЗпП України щодо застосування ЦК України до врегулювання відносин, зокрема, до трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавствами. Таким чином, положення ЦК України мають застосовуватися субсидіарно для врегулювання трудових відносин (пункт 75 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 у справі № 761/9584/15-ц).

Відшкодування, передбачене ст. 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця. Отже, загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України "Про оплату праці" та за правилами, передбаченими постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" (далі - Порядок № 100) зі змінами та доповненнями.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

Як вже зазначалося вище позивача звільнено з займаної посади з 25 березня 2024 року.

Так з урахуванням положень пункту 4 розділу ІІІ Порядку № 100, якщо в розрахунковому періоді у працівника не було заробітної плати, розрахунки проводяться з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу.

Згідно з штатним розписом посадовий оклад позивача становить 30 866,00 грн.

З позовом до Вінницького міського суду позивач звернувся 02.07.2024.

Позивач зазначає сума його середнього заробітку за весь час затримки (квітень, травень, червень 2024 року) становить 92 598,00 грн (30 866,00 х 3).

Разом з тим відповідно до норм КЗпП, затримка розрахунку з позивачем почалася з 26.03.2024.

Згідно зі статтею 13 ЦПК України (також статтею 14 ГПК України), суд розглядає справи виключно в межах заявлених позивачем вимог. Принцип диспозитивності цивільного судочинства передбачає, що саме позивач визначає предмет та підстави свого позову. Суд не має права за власною ініціативою змінювати період, за який позивач просить стягнути кошти, або збільшувати суму позовних вимог.

Позивач, маючи право змінити (уточнити) позовні вимоги до закінчення підготовчого засідання (стаття 49 ЦПК України), не скористався цим правом і не включив період з 26 по 31 березня 2024 року до своїх розрахунків.

Враховуючи, що суд не може виходити за межі позовних вимог, відсутні правові підстави для стягнення середнього заробітку за період, який не був заявлений позивачем до стягнення, а саме: за дні з 26.03.2024 по 29.03.2024 та 31.03.2024.

Суд стягує середній заробіток виключно за заявлений період: квітень, травень, червень 2024 року, розрахований виходячи з суми, вказаної позивачем.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що стягненню з ДП "Дослідне господарство Подільської дослідної станції садівництва інституту садівництва Національної академії аграрних наук України" на корить позивача підлягає середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з з 01.04.2024 по 30.06.2024 у розмірі 92 598,00 грн.

Також суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що суд під час вирішення питання про визначення суми, що підлягає стягненню на користь позивача, вказує суму без відрахування з неї податків і зборів. Стягнення і сплата прибуткового податку покладаються на роботодавця, який самостійно розраховує суму податкових відрахувань.

Отже, враховуючи все вищевикладене в сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що правомірним до стягнення ДП "Дослідне господарство Подільської дослідної станції садівництва інституту садівництва Національної академії аграрних наук України" на корить позивача є 455 709,84 грн заборгованості по заробітній платі, 70 571,90 грн компенсації за невикористану відпустку та 92 598,00 грн відшкодування середнього заробітку за час затримки, у позові в частині стягнення 7 280,16 грн заробітної плати, 6 593,10 грн компенсації за невикористану відпустку відмовити

Відповідно до ст. 74, 76 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України).

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи.

За результатами перегляду цієї справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а рішення Господарського суду Вінницької області від 11.09.2025 у справі № 902/1371/24(127/21871/24) в частині відмови у позові до Національної академії аграрних наук України та Подільської дослідної станції садівництва інституту садівництва Національної академії аграрних наук України слід залишити без змін, в частині відмови у позові до Державного підприємства "Дослідне господарство Подільської дослідної станції садівництва інституту садівництва Національної академії аграрних наук України" - скасувати та ухвалити нове рішення у цій частині про часткове задоволення позову.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 14 ст. 129 ГПК України, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Позивач за подання позовної заяви сплатив судовий збір у розмірі 2 392,13 грн згідно з квитанцією ID: 8939-2717-4427-7813 від 08.07.2024, за подання апеляційної скарги сплатив 2 870,56 грн згідно з квитанцією ID: 0685-6404-5043-6689 від 10.06.2025.

Відповідно до п. 1 ч. 1 с. 5 Закону України "Про судовий збір" позивачі - за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин, звільняються від сплати судового збору.

Позивачем як при поданні позову такі при поданні апеляційної скарги судовий збір сплачувався лише за позовні вимоги в частині стягнення 77 165,00 грн компенсації за невикористану відпустку та 92 598,00 грн відшкодування середнього заробітку за час затримки.

Враховуючи, що загальна сума заявлених позовних вимог в цій частині становить 169 763,00 грн (92 698,00 + 77 165,00), загальна сума задоволених позовних вимог в цій частині становить 163 169,90 грн (92 698,00 + 70 571,90). Відповідно відношення задоволених вимог до заявлених у цій частині - 96,11% (163 169,90 грн : 169 763,00 грн х 100%).

Тому на ДП "Дослідне господарство Подільської дослідної станції садівництва інституту садівництва Національної академії аграрних наук України", на підставі ст. 129 ГПК України, покладається 1 631,59 грн витрат по сплаті судового збору за подання позову та 1 957,91 грн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" ).

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Статтею 126 ГПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 126 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

01.12.2025 (вх. № 5212/25) від ОСОБА_1 надійшла заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, в якій просить стягнути з Державного підприємства "Дослідне господарство Подільської дослідної станції садівництва Інституту садівництва Національної академії аграрний наук України" витрати на правничу допомогу в сумі 30 000,00 грн /т. 4 а.с. 147-148/.

На підтвердження понесених Дмитруком Р.М. витрат на правову допомогу у розмірі 30 000,00 грн у зв`язку з розглядом справи № 902/1371/24(127/21871/24) надано:

- угоду про надання послуг адвоката від 11.06.2024;

- додаткову угоду № 1 від 28.11.2025;

- ордер серії АВ № 1238482 від 06.10.2025;

- прибутковий касовий ордер № 42 від 28.11.2025;

- акт виконаних робіт від 28.11.2025.

Згідно з п. 1 угоди, адвокат Левицька-Корчун Вікторія Ігорівна надає Дмитренку Руслану Миколайовичу юридичну допомогу, а саме:

- правовий аналіз документів наданих клієнтом;

- підготовка документів (заяв, скарг, відзиву, клопотань, заперечень, пояснень державних установах, нотаріусів України), майнових та немайнових прав та інтересів стягнення заробітної плати та інших виконанням клієнтом трудових обов`язків, первинних документів, наданих клієнтом документів (угод, договорів, листів, вимог, тощо) наданих клієнтом в адвокатське провадження;

- клієнт уповноважує адвоката представляти його інтереси у всіх установах, в тому числі, державних організаціях, органах місцевого самоврядування, вчиняти всі необхідні дії в його інтересах, бути представником в господарських, цивільних та адміністративних судах всіх інстанцій, користуватися всіма правами, наданими позивачу, відповідачу та третій особі, в тому числі правом пред`явлення позову, повної або часткової відмови від позовних вимог, визнання повністю або частково позову, зміни підстав або предмету позову, оскарження рішення суду, подачі виконавчих документів до стягнення.

Надається право подання та підпису всіх документів, необхідних для виконання повноважень, включаючи позовні та інші заяви, апеляційні та касаційні скарги, а також інших документів, закінчувати справи мировою угодою, у відповідності до ст.ст. 244, 245, 246, 247 ЦК України, ст.ст. 42,46 ГПК України, ст.ст. 44,47 КАС України.

Згідно з п. 2 угоди, клієнт за надані послуги у наданні консультацій, підготовці позовної заяви, клопотань, відповіді на відзив, а також інших документів , в складені яких може виникнути потреба, сплачує адвокату винагороду у фіксованому розмірі.

Угода набуває чинності з моменту підписання та діє до повного виконання зобов`язань за договором (п. 9 угоди).

Угоду № 1 від 11.06.2024 підписано сторонами /т. 4 а.с. 151/.

Додатковою угодою від 28.11.2025 сторони домовились доповнити п. 2 угоди про надання послуг адвоката від 11.06.2024 та викласти його в наступній редакції:

"Клієнт за надані послуги з урахуванням складності справи та часу, витраченого на його підготовку сплачує адвокату винагороду у фіксованій сумі 30 000,00 грн.

Оплата послуг здійснюється одразу після укладення даної додаткової угоди № 1 у зручний для Клієнта спосіб (безготівковий або готівковий) Сплата Клієнтом суми винагороди у готівці оформлюється прибутковим касовим ордером".

Додаткова угода від 28.11.2025 підписана сторонами /т. 4 а.с. 152/.

Згідно з актом виконаних робіт від 28.11.2025 адвокатом надано наступні послуги:

- консультативні послуги - ціна послуги становить 1 000,00 грн, кількість годин 2, сума 2 000,00 грн;

- підготовка та формування позовної заяви (Опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні правовідносин, аналіз судової практики, формування юридичної позиції - ціна послуги становить 1 500,00 грн за 1 год. кількість затрачених годин - 4, сума - 6 000,00 грн;

- участь в судових засіданнях в суді першої інстанцій (Вінницький міський суд та господарський суд Вінницької області) - ціна послуги становить 1 000,00 грн, кількість годин 5, сума 5 000,00 грн;

- підготовка апеляційної скарги - ціна послуги становить 2 000,00 грн, кількість годин 4, сума 8 000,00 грн;

- участь в судових засіданнях в суді апеляційної інстанції (з урахуванням часу, витраченого на дорогу) - ціна послуги становить 1 000,00 грн, кількість годин 5, сума 5 000,00 грн.

Всього вартість наданих послуг становить 30 000,00 грн /т. 4 а.с.149/.

Відповідно до прибуткового касового ордера № 42 від 28.11.2025 адвокатом Левицькою-Корчун В.І. прийнято від Дмитренка Р.В. 30 000,00 грн /т. 4 а.с. 150/.

Здійснивши аналіз послуг, які наведені в Акті приймання-передачі виконаних робіт від 28.11.2025, колегія суддів зазначає, що відображена в ньому інформація про характер наданих послуг в суді апеляційної інстанції відповідає матеріалам справи.

При цьому суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими витрати на професійну правничу допомогу в частині, що стосується розгляду справи судом першої інстанції, а саме за такі послуги як консультативні послуги на суму 2 000,00 грн, підготовка та формування позовної заяви (Опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні правовідносин, аналіз судової практики, формування юридичної позиції на суму 6 000,00 грн, участь в судових засіданнях в суді першої інстанцій (Вінницький міський суд та Господарський суд Вінницької області) на суму 5 000,00 грн, оскільки такі докази до суду першої інстанції позивачем фактично подані не були.

Крім того позивач під час розгляду справи в суді першої інстанції не зробив відповідну заяву про намір подати відповідні докази до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Колегія суддів зазначає, що сам по собі намір подати докази без їх подальшого подання у строки, встановлені статтею 129 ГПК України, не створює підстав для відшкодування таких витрат, у зв`язку з чим заявлена сума витрат на правничу допомогу у суді першої інстанції не підлягає компенсації.

Крім того варто зауважити, що процедура стягнення витрат на правову допомогу не може використовуватися як інститут безпідставного збагачення та як інститут покарання за недобросовісну процесуальну поведінку одного з учасників провадження, оскільки таке стягнення не відповідає процесуальній суті передбаченої положеннями ГПК України компенсації таких витрат.

З огляду на викладене, дослідивши матеріали справи, а також проаналізувавши подані відповідачем докази стосовно розміру понесених витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції, вартість наданих послуг на правову допомогу з урахуванням складності цієї справи та обсягу наданих послуг, зазначених у акті приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) до договору про надання правничої допомоги від 28.11.2025, колегія суддів дійшла висновку про покладення на ДП "Дослідне господарство Подільської дослідної станції садівництва інституту садівництва Національної академії аграрних наук України" судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем, у розмірі 10 000,00 грн, який відповідає критеріям розумності та пропорційності.

Колегія суддів вважає, що витрати на професійну правничу допомогу - підготовка апеляційної скарги в сумі 8 000,00 грн є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами, відповідають принципами справедливості та верховенства права, а тому зазначені витрати підлягають стягненню з ДП "Дослідне господарство Подільської дослідної станції садівництва інституту садівництва Національної академії аграрних наук України".

Щодо витрат на професійну правничу допомогу за участь адвоката в судових засіданнях в суді апеляційної інстанції (з урахуванням часу, витраченого на дорогу) в сумі 5 000,00 грн підлягають стягненню частково з огляду на те, що представник ОСОБА_3 приймала безпосередню участь в судовому засіданні 12.11.2025 в приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду, в судових засіданнях 10.12.2025 та 05.01.2026 приймала участь в режимі відеоконференції.

Оскільки тривалість судових засідань 12.11.2025, 10.12.2025 та 05.01.2026 не перевищувала 1 год., колегія суддів дійшла висновку, що обгрунтованими будуть витрати на професійну правничу допомогу за участь адвоката в судових засіданнях в суді апеляційної інстанції в сумі 3 000,00 грн.

Отже заява (вх. № 5212/25) ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню частково в сумі 11 000,00 грн (8 000,00 + 3 000,00).

Враховуючи, що позовні вимоги позивача задоволено частково на ДП "Дослідне господарство Подільської дослідної станції садівництва інституту садівництва Національної академії аграрних наук України" витрати на правову допомогу покладається пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 10 572,10 (11 000,00 х 96,11%).

Керуючись ст. 129, 269, 270, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Рішення Господарського суду Вінницької області від 11.09.2025 у справі № 902/1371/24(127/21871/24) в частині відмови у позові до Національної академії аграрних наук України та Подільської дослідної станції садівництва інституту садівництва Національної академії аграрних наук України - залишити без змін; в частині відмови у позові до Державного підприємства "Дослідне господарство Подільської дослідної станції садівництва інституту садівництва Національної академії аграрних наук України" - скасувати.

Ухвалити в частині вимог до Державного підприємства "Дослідне господарство Подільської дослідної станції садівництва інституту садівництва Національної академії аграрних наук України" нове рішення, яким позов задоволити частково.

Викласти пункти 1, 2 резолютивної частини рішення Господарського суду Вінницької області від 11.09.2025 у справі № 902/1371/24(127/21871/24) у такій редакції:

" 1. Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Національної академії аграрних наук України, Подільської дослідної станції садівництва Інституту садівництва НААН України про стягнення заробітної плати та інших виплат у справі № 902/1371/24(127/21871/24), в межах справи № 902/1371/24 про банкрутство ДП "Дослідне господарство Подільської дослідної станції садівництва інституту садівництва Національної академії аграрних наук України".

2. Позов до Державного підприємства "Дослідне господарство Подільської дослідної станції садівництва інституту садівництва Національної академії аграрних наук України" задоволити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Дослідне господарство Подільської дослідної станції садівництва інституту садівництва Національної академії аграрних наук України" (вул. Наукова, буд. 1, с. Медвеже Вушко, Вінницький район, Вінницька область, 23226; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП НОМЕР_1 ) 618 879,74 грн, з яких 455 709,84 грн заробітна плата, 70 571,90 грн компенсація за невикористану відпустку, 92 598,00 грн відшкодування середнього заробітку за час затримки, 1 631,59 грн витрат по сплаті судового збору за подання позову.

Видати наказ.

У позові про стягнення 7 280,16 грн заробітної плати, 6 593,10 грн компенсації за невикористану відпустку відмовити".

Стягнути з Державного підприємства "Дослідне господарство Подільської дослідної станції садівництва інституту садівництва Національної академії аграрних наук України" (вул. Наукова, буд. 1, с. Медвеже Вушко, Вінницький район, Вінницька область, 23226; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП НОМЕР_1 ) 1957,91 грн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Видати наказ.

Стягнути з Державного підприємства "Дослідне господарство Подільської дослідної станції садівництва інституту садівництва Національної академії аграрних наук України" (вул. Наукова, буд. 1, с. Медвеже Вушко, Вінницький район, Вінницька область, 23226; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП НОМЕР_1 ) 10572,1 грн витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Видати наказ.

Господарському суду Вінницької області видати накази на виконання цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу № 902/1371/24(127/21871/24) повернути Господарському суду Вінницької області.

Повну постанову складено "20" січня 2026 р.

Головуючий суддя Крейбух О.Г.

Суддя Тимошенко О.М.

Суддя Павлюк І.Ю.