ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" січня 2026 р.м. ХарківСправа № 922/3555/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калантай М.В.

при секретарі судового засідання Почуєвій А.А.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Селянського (фермерського) господарства Чорнобай Іван Дмитрович, с. Юрченкове Харківської області
до Приватного підприємства "Янтар-21", м. Харків
про стягнення 1 109 726,05 грн.
за участю представників:

від позивача: Носов К.В.

від відповідача: Красінський І.С.

ВСТАНОВИВ:

Селянське (фермерське) господарство Чорнобай Іван Дмитрович (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до Приватного підприємства "Янтар-21" (надалі - відповідач) про стягнення 1109726,05грн., з яких: 1049531,13грн. основної заборгованості, 60194,92грн. пені.

На підтвердження позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань щодо оплати товару, отриманого за договором поставки №1507/25-1 від 15.07.2025.

Ухвалою від 08.10.2025 дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 05.11.2025.

У підготовчому засіданні 05.11.2025 судом без оформлення окремого документа постановлено ухвалу про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів, а також оголошено перерву до 26.11.2025.

У підготовчому засіданні 26.11.2025 судом без оформлення окремого документа постановлено ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 17.12.2025.

04 грудня 2025 року від позивача надійшли додаткові пояснення з приводу невідповідності реквізитів товарно-транспортних накладних зазначених в позовній заяві, товарно-транспортним накладним доданим до позовної заяви. Так, позивач зазначив, що до позовної заяви були додані товарно-транспортні накладні, які містили помилки та які були виправлені, шляхом складення сторонами транспортного процесу (позивачем, відповідачем та перевізниками) вірних товарно-транспортних накладних. При цьому текст позовної заяви містить посилання на вірні товарно-транспортні накладні, оскільки таке виправлення відбулось до виникнення спору між сторонами. З огляду на наведене, позивач просить суд залучити до матеріалів справи копії товарно-транспортних накладних від 19.07.2025 №1-№5, від 20.07.2025 №6-№7, від 21.07.2025 №8-№9.

Враховуючи те, що надані позивачем копії виправлених товарно-транспортних накладних підписані обома сторонами без будь-яких зауважень і позивач у своїй позовній заяві посилався саме на ці накладні, а також з огляду на відсутність заперечень з боку відповідача, суд визнав за можливе долучити до справи копії товарно-транспортних накладних від 19.07.2025 №1-№5, від 20.07.2025 №6-№7, від 21.07.2025 №8-№9.

У підготовчому засіданні 17.12.2025 судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 07.01.2026.

06 січня 2026 року від позивача надійшла заява, в якій він зазначив, що 29.12.2025 відповідач погасив частину заборгованості у розмірі 100000,00грн., у зв`язку з чим позивач повідомив про зменшення позовних вимог на вказану суму та просив сягнути з відповідача заборгованість за Договором поставки від 15.07.2025 №1507/25-1 у розмірі 1009726,05грн., з яких: 949531,13грн. - основна заборгованість; 60194,92грн. - пеня.

Розглянувши дану заяву, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.46 ГПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Отже, оскільки дана справа розглядається за правилами загального позовного провадження, позивач мав право збільшити або зменшити розмір позовних вимог до моменту закінчення підготовчого засідання.

Проте, як зазначалося вище, у даній справі підготовче провадження було закінчено 17.12.2025, а тому позивач на даний час позивач не має права зменшувати розмір позовних вимог. Водночас, факт часткового погашення відповідачем спірної заборгованості буде врахований судом під час розгляду даної справи по суті.

Представник позивача в судовому засіданні 07.01.2026 підтримав доводи, викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач відзиву на позов не надав, однак його представник у даному судовому засіданні проти вимог позивача заперечив у повному обсязі, посилаючись на те, що позивач своєчасно не зареєстрував податкові накладні за наслідками господарської операції щодо поставки спірного товару, у зв`язку з чим відповідач був позбавлений можливості реалізувати придбану у позивача пшеницю. Також відповідач вказав, що на даний час між сторонами ведуться перемовини щодо врегулювання спору в добровільному порядку.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно і повно дослідивши надані до матеріалів справи докази, суд встановив наступне.

15 липня 2025 року між позивачем, як Продавцем/Постачальником, та відповідачем, як Покупцем, укладено договір поставки №1507/25-1 (надалі - Договір), за умовами якого Постачальник зобов`язується передати у встановлений Договором термін Товар у власність Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти Товар та оплатити його на умовах даного Договору.

Відповідно до п.1.2 Договору товаром, що поставляється за Договором, є пшениця, (далі по тексту - "Товар").

Згідно з п. п. 3.1-3.4 Договору поставка Товару здійснюється однією або кількома партіями. Кількість Товару в кожній партії вказується в видаткових накладних або додаткових угодах до даного договору. Базис поставки склад Покупця за адресою: ПП "Янтар-21" 61009, Харківська обл., м. Харків, вул. Достоєвського, 13. Поставка товару згідно Договору здійснюється до 15.09.2025р. На кожну партію Товару Постачальник надає Покупцеві оригінали наступних документів: рахунок-фактуру; видаткову накладну.

Сторони погодили у п.3.5 Договору, що датою поставки партії Товару вважається дата зазначена в видаткових накладних на Товар, підписаних уповноваженими представниками Сторін. Перехід права власності, а також ризиків випадкової загибелі або знищення майна відбувається в момент передачі Товару Покупцю за видатковими накладними в місці поставки, зазначеному в п.3.2. Договору.

Пунктом 4.2 Договору передбачено, що за даним договором передається товар (пшениця) в кількості 200,000т (+/-20%) на загальну суму (з ПДВ) 1860000,00грн.

Загальна сума даного договору складає 1860000,00грн., в т.ч. ПДВ 228422,00грн. (п.4.3 Договору).

Позивач на підставі умов Договору здійснив поставку відповідачу товару на загальну суму 1499531,13грн. (у т.ч. ПДВ - 184152,95грн.), що підтверджується видатковою накладною від 21.07.2025 №21/07 на відвантаження 161240кг пшениці та товарно-транспортними накладними від 19.07.2025 №1-№5, від 20.07.2025 №6-№7, від 21.07.2025 №8-№9.

Відповідно до п.4.4 Договору спосіб оплати Товару Покупцем: безготівковий розрахунок шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника. Оплата здійснюється Покупцем протягом чотирнадцяти банківських днів з дати поставки або переоформлення Товару.

Однак відповідач своє зобов`язання з оплати отриманого за Договором товару виконав не в повному обсязі та з порушенням вищевказаного строку, здійснивши лише часткове погашення вартості отриманого товару, а саме:

- на суму 150000,00грн. (у т.ч. ПДВ - 18421,05грн.) за платіжною інструкцією від 30.07.2025 №226;

- на суму 100000,00грн. (у т.ч. ПДВ - 12280,70грн.) за платіжною інструкцією від 18.09.2025 №276;

- на суму 100000,00грн. (у т.ч. ПДВ - 12280,70грн.) за платіжною інструкцією від 26.09.2025 №289;

- на суму 100000,00грн. на суму 100000,00грн. (у т.ч. ПДВ - 12280,70грн.) за платіжною інструкцією від 02.10.2025 №296.

Станом на момент подання позову у даній справі заборгованість відповідача за Договором складала 1049531,13грн. (1499531,13грн. - 150000,00грн. - 100000,00грн. - 100000,00грн. - 100000,00грн).

Наявність даної заборгованості підтверджується й підписаним обома сторонами Актом звіряння розрахунків за період з 15.07.2025 по 02.10.2025.

Враховуючи невиконання відповідачем своїх договірних зобов`язань, позивач звернувся до Господарського суду Харківської області з даним позовом, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь 1049531,13грн. основної заборгованості, 60194,92грн. пені.

При цьому слід зазначити, що під час розгляду даної справи відповідач 29.12.2025 здійснив додаткове погашення заборгованості за Договором на суму 100000,00грн., що підтверджується наданою позивачем банківською випискою.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до частин 1, 2 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Так, згідно з частиною 1 статті 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Частинами 1, 2 статті 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що позивач поставив відповідачу товар за Договором на загальну суму 1499531,13грн., який мав бути оплачений останнім протягом чотирнадцяти банківських днів з дати поставки або переоформлення Товару (п.4.4 Договору). Проте відповідач своє зобов`язання з оплати отриманого за Договором товару виконав лише частково на загальну суму 450000,00грн., у зв`язку з чим у нього станом на момент подання позовної заяви у даній справі існувала заборгованість з оплати отриманого товару в розмірі 1049531,13грн.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі статями 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідачем не надано суду та в матеріалах справи відсутні докази повної та своєчасної оплати отриманого за Договором товару.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Таким чином, позивач правомірно заявив вищевказану заборгованість за Договором до стягнення.

Між тим, з наданих позивачем доказів вбачається, що відповідач 29.12.2025 додатково погасив 100000,00грн. основного боргу.

Пунктом 2 частини 1 статті 231 ГПК України визначено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Таким чином, враховуючи часткове погашення відповідачем заборгованості, яке відбулося під час розгляду даної справи, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі в частині вимог про стягнення 100000,00грн. основного боргу у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Іншу частину позовних вимог про стягнення 949531,13грн. основної заборгованості суд вважає законною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Щодо заперечень представника відповідача проти позову, які були висловлені у судовому засіданні, стосовно того, що позивач лише 19.08.2025 зареєстрував податкову накладну за наслідками господарської операції з поставки товару, суд зауважує, що вказана обставина у відповідності до умов Договору жодним чином не впливає на визначення моменту настання у покупця обов`язку зі здійснення оплати.

Також суд не приймає й доводи відповідача про те, що на даний час між сторонами проводяться перемовини щодо добровільного врегулювання спору, оскільки станом на момент розгляду справи по суті суду не було надано відповідної мирової угоди. Водночас, сторони не позбавлені можливості врегулювати це питання на стадії виконання судового рішення у відповідності до статті 330 ГПК України.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно зі статтею 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 6.2.1. Договору встановлено, що у разі прострочення здійснення оплати Товару Покупець зобов`язується сплатити Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день такого прострочення.

На підставі вищевказаних норм законодавства та умов Договору позивач здійснив нарахування відповідачу 60194,92грн. пені за період з 09.08.2025 по 02.10.2025.

Перевіривши розрахунки вищевказаних сум, суд визнав їх такими, що відповідають обставинам справи та вимогам чинного законодавства, а тому позовні вимоги про їх стягнення підлягають задоволенню в повному обсязі.

Здійснюючи розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Частиною 9 статті 129 ГПК України встановлено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи те, що відповідач не спростував факту невиконання ним своїх договірних зобов`язань перед позивачем та частково сплатив суму заборгованості лише після відкриття провадження у даній справі, суд приходить до висновку, що спір виник саме внаслідок неправильних дій відповідача.

У зв`язку з цим, судовий збір слід покласти на відповідача у повному розмірі, сплаченому позивачем за подання даного позову.

Керуючись статтями 129, 237, 231, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства "Янтар-21" (61009, м.Харків, вул.Достоєвського, буд.13, код 31940296) на користь Селянського (фермерського) господарства Чорнобай Іван Дмитрович (62543, Харківська обл., Вовчанський р-н, с.Юрченкове, вул.Молодіжна, буд.29, код 24285510) 949531,13грн. основної заборгованості, 60194,92грн. пені, 13316,71грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Закрити провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення 100000,00грн. основного боргу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено "19" січня 2026 р.

СуддяМ.В. Калантай