РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2026Справа № 910/11876/25

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К. І., розглянувши у спрощеному позовному провадженні господарську справу

за позовом Державного підприємства «Державний будівельний комбінат Управління справами Апарату Верховної Ради України»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрметал Буд»

про стягнення 85 695,19 грн

без повідомлення учасників справи

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва з позовом звернулося Державне підприємство «Державний будівельний комбінат Управління справами Апарату Верховної Ради України» (далі - Державний будівельний комбінат, позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрметал Буд» (далі - ТОВ «Укрметал Буд», відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 85 695,19 грн за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 51/19 від 08.04.2019.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, як орендар, порушив умови вказаного договору в частині здійснення своєчасної та повної орендної плати, у зв`язку з чим після припинення дії договору у орендаря утворилася заборгованість. У позові Державний будівельний комбінат просить стягнути з ТОВ «Укрметал Буд» заборгованість за користування майном у сумі 69 496,36 грн, інфляційні втрати в сумі 12 697,09 грн та 3% річних у сумі 3 501,74 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.10.2025 за вказаною позовною заявою було відкрите провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, учасникам справи надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.

Відповідач (ТОВ «Укрметал Буд») у строк, встановлений законом, надав відзив на позов, в якому проти заявлених вимог заперечив, вказав, що позивач не пред`являв будь-яких претензій товариству щодо наявності та погашення заборгованості, не надав первинних бухгалтерських документів та розрахунків на підтвердження розміру такої заборгованості, визначив неправильний період нарахування інфляційних втрат та 3% річних, що свідчить про недоведеність заявлених позовних вимог. Крім того відповідач заявив клопотання про застосування наслідків спливу строку позовної давності за даним позовом.

Також відповідач подав до суду зустрічну позовну заяву про стягнення з Державного будівельного комбінату збитків у сумі 45 863,07 грн, завданих бездіяльністю позивача внаслідок нереєстрації податкових накладних за вказаним договором оренди. Проте ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.10.2025 зазначений зустрічний позов був повернутий заявнику без розгляду з підстав, наведених у вказаній ухвалі.

У відповіді на відзив позивач вказав, що в грудні 2022 року на поштову адресу відповідача направлялася претензія про сплату заборгованості за договором оренди, в якій орендар попереджався, про те, що в разі непогашення боргу з нього будуть стягуватися 3% річних та інфляційні втрати, розрахунок матеріальних втрат позивач здійснив з дотриманням арифметичних та правових норм, а тому доводи відповідача є необґрунтованими. Також позивач зазначив, що ТОВ «Укрметал Буд» здійснювало часткове погашення боргу на виконання умов договору, що свідчить про визнання відповідачем своїх зобов`язань та свідчить про переривання строку позовної давності.

Суд, розглянувши заяви учасників справ по суті позову та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Установлено, що 08.04.2019 між Державним будівельним комбінатом Управління справами Апарату Верховної Ради України (орендодавець) та ТОВ «Укрметал Буд» (орендар) був укладений договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 51/19 (далі - договір), за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - майданчик з бетонним покриттям площею 800,0 кв.м., розміщений за адресою: м. Київ. вул. Клеманська, 6-8, що перебуває на балансі орендодавця, вартість якого визначена відповідно до висновку про вартість майна на 31.01.2019 і становить 944 320,00 грн без ПДВ (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 1.2 договору майно передається в оренду з метою розміщення площадки для складування матеріалів.

Згідно з п. 2.1 договору орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору (у разі оренди нерухомого майна на строк не менше ніж три роки - не раніше дати нотаріального посвідчення цього договору) та акта приймання-передавання майна.

Пунктом 3.1 договору визначено, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04 жовтня 1995 року № 786 і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку: січень 2019 року - 11 804,00 грн. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством (п. 3.2 договору).

Згідно з п. 3.3 договору орендна плата за перший місяць оренди встановлюється шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за період з першою числа наступною за базовим місяцем до останнього числа першого місяця оренди. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Відповідно до п. 3.6 договору орендна плата перераховується орендодавцю не пізніше 15 днів, наступних за місяцем наданих послуг.

Пунктом 5.3 договору передбачено, що орендар зобов`язується своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату орендодавцю (у платіжних дорученнях, які оформлює орендар, вказується «Призначення платежу» за зразком, який надає орендодавець листом при укладанні договору оренди) та інші платежі.

Згідно з п. 3.11 договору у разі припинення (розірвання) договору орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передавання включно. Закінчення строку дії договору не звільняє орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, враховуючи санкції.

Цей договір укладено строком на один рік з 04.04.2019 до 07.04.2020 включно. Умови цього договору зберігають силу протягом усього строку цього договору, у тому числі у випадках, коли після його укладення законодавством установлено правила, що погіршують становище орендаря, а в частині зобов`язань орендаря щодо орендної плати, повернення майна - до виконання зобов`язань (п. 10.1, 10.2 договору).

Додатковою угодою № 1 від 14.05.2020 сторони продовжили термін дії договору оренди до 30.06.2020 включно, а додатковою угодою № 3 від 30.06.2020 - до 30.06.2021 включно.

У додатковій угоді № 3 від 30.06.2021сторони домовилися припинити дію договору з 30.06.2021 на підставі п. 10.6 договору за взаємною згодою сторін, а також визначили, що договір оренди припиняє свою дію після підписання даної додаткової угоди, акту приймання-передавання та повного розрахунку орендаря за надані орендодавцем послуги згідно цього договору.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 283 Господарського кодексу України (далі - ГК України, що діяв на час спірних відносин) за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Об`єктом оренди можуть бути: державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як цілісні майнові комплекси, тобто господарські об`єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об`єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання; нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення); інше окреме індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що належить суб`єктам господарювання (ч. 3 статті 283 ГК України).

Згідно зі ст. 759 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди). Наймодавець зобов`язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму (ч. 1 ст. 765 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частинами 1, 4 ст. 286 ГК України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Також, оскільки передане в оренду майно є державною власністю, то до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Згідно з ч. 1, 4 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендна плата встановлюється у грошовій формі і вноситься у строки, визначені договором. Орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків провадження господарської діяльності.

Із матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору позивач, за актом приймання-передавання від 08.04.2019, передав, а відповідач - прийняв у тимчасове користування обумовлене договором майно з 08.04.2019.

У подальшому згідно з додатковою угодою № 3 до договору відповідач здав, а позивач - прийняв 30.06.2021 майданчик з бетонним покриттям на підставі акту приймання-передавання від 30.06.2021.

Отже у період з 08.04.2019 по 30.06.2021 у орендаря виник обов`язок сплачувати орендні платежі, обумовлені договором за час користування об`єктом оренди.

Разом з тим судом встановлено, що відповідач порушив взяті на себе зобов`язання щодо своєчасної та повної сплати орендних платежів.

Так матеріали справи свідчать, що у період з квітня 2019 по червень 2021 позивач надав відповідачу послуги з оренди майна на суму 403 693,65 грн, що підтверджується актами надання послуг, підписаними представниками обох сторін без зауважень та заперечень.

Однак відповідач, в порушення п. 3.6 договору, сплатив орендну плату за вказаний період частково - на суму 334 197,29 грн, що підтверджується карткою рахунку 361 за період з 01.04.2019 по 22.09.2025, складеною та підписаною директором і бухгалтером Державного будівельного комбінату.

Отже за договором оренди у відповідача виникла заборгованість в сумі 69 496,36 грн (403 693,65 - 334 197,29).

Відповідач, заперечуючи проти позову, вказував, що позивачем не надано первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували наявність та розмір заборгованості, з приводу чого суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Первинні облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Так само пунктом 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995, визначено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що наявні в матеріалах справи підписані та скріплені печатками представниками сторін акти надання послуг є первинними документами, що відповідають вимогам Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", які фіксують здійснення господарських операцій з користування відповідачем майданчиком, та є належною підставою для проведення розрахунку.

За таких обставин доводи відповідача в цій частині є необґрунтованими.

Також матеріали справи свідчать, що з метою досудового врегулювання спору позивач направив 22.12.2022 на адресу відповідача претензію про сплату заборгованості з орендної плати, яка була залишена ТОВ «Укрметал Буд» без відповіді (поштове відправлення № 480).

Відтак доводи відповідача про те, що позивач не направляв йому претензій щодо погашення простроченої заборгованості спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

У даному випадку, оскільки відповідач доказів, які свідчать про сплату оренди у повному обсязі не надав, доводів позивача не спростував, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з ТОВ «Укрметал Буд» заборгованості з орендної плати в сумі 69 496,36 грн підлягають задоволенню.

Крім того позивач заявив вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат в сумі 12 697,09 грн та 3% річних у сумі 3 501,74грн, нарахованих на основну заборгованість.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачені вищевказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов`язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Зважаючи на вищенаведене, вимоги про стягнення інфляційної складової боргу та 3% річних є такими, що заявлені позивачем правомірно. При цьому суд зазначає, що позивач вправі самостійно обирати період нарахування матеріальних втрат, адже відповідне право кредитора виникає з дня порушення зобов`язання та до повного його виконання.

Здійснивши власний розрахунок матеріальних втрат за заявлений період, суд встановив, що розрахунки позивача є обґрунтованими та арифметично правильними, а тому з відповідача слід стягнути інфляційні втрати в сумі 12 697,09 грн та 3% річних у сумі 3 501,74 грн, як просив позивач.

Стосовно поданої відповідачем заяви про застосування строку позовної давності до вимог позивача, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 Цивільного кодексу України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом частини 1 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч. 1, 3 статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Матеріали справи свідчать, що протягом жовтня 2021 - січня 2024 відповідач частково сплачував заборгованість з орендної плати за договором оренди № 51/19, зокрема, остання оплата на суму 1000, 00 грн була здійснена ТОВ «Укрметал Буд» 17.01.2024.

Отже 17.01.2024 відповідач перервав перебіг позовної давності вчиненням зазначеної оплати, що свідчить про визнання ним свого боргу, відтак, з 18.01.2024 перебіг позовної давності розпочався заново.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач не пропустив строк позовної давності на звернення до суду з даним позовом, а тому відповідне клопотання ТОВ «Укрметал Буд» задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 73-79, 129, 236-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Державного підприємства «Державний будівельний комбінат Управління справами Апарату Верховної Ради України» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрметал Буд» про стягнення 85 695,19 грн задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрметал Буд» (02091, м. Київ, вул. Харківське шосе, буд. 152, ідентифікаційний код 42320627) на користь Державного підприємства «Державний будівельний комбінат Управління справами Апарату Верховної Ради України» (01021, м. Київ, вул. Шовковична, буд. 12Б, ідентифікаційний код 21586524) заборгованість в сумі 69 496 (шістдесят дев`ять тисяч чотириста дев`яносто шість) грн 36 коп., інфляційні втрати в сумі 12 697 (дванадцять тисяч шістсот дев`яносто сім) грн 09 коп., 3% річних у сумі 3 501 (три тисячі п`ятсот одна) грн 74 коп. та судовий збір у сумі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп.

Повне судове рішення складене 20 січня 2026 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Суддя Головіна К.І.