ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

15 січня 2026 р. м. Житомир Справа № 906/691/25

Господарський суд Житомирської області у складі судді Сікорської Н.А.,

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Юні Сервіс» про скасування постанови приватного виконавця у справі

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранрозробка"

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юні Сервіс»

про стягнення 4 185 584,43 грн.,

за участю представників:

від стягувача: Волкович Н.В. - ордер серії АМ №1136819 від 01.05.2025р. (в режимі відеоконференції);

від боржника (скаржника): Бузівська Н.М. - ордер серії АН №1770375 від 25.08.2025р. (в режимі відеоконференції);

від приватного виконавця: Романишин М.М. - адвокат, ордер серія АМ № 1179813 від 15.01.2026р.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 17.09.2025р., яке залишено в без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.11.2025 р. стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Юні Сервіс» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранрозробка» 3539994,00 грн. боргу; 165365,07 грн. інфляційних нарахувань; 43928,07 грн. 3% річних; 435095,19 грн. пені; 50212,59 грн. витрат зі сплати судового збору.

29.12.2025р. до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Юні Сервіс» надійшла заява про скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Дідківського А.С. від 18.12.2025р. у виконавчому провадженні ВП № 79846878 про арешт майна боржника (т.2 а.с. 153-160).

Ухвалою суду від 02.01.2026р. заяву ТОВ «Юні Сервіс» від 29.12.2025р. прийнято до розгляду та призначено судове засідання з її розгляду на 15.01.2026р.

09.01.2026р. до суду надійшли:

- заперечення ТОВ "Гранрозробка" на заяву боржника від 29.12.2025р. (т.2 а.с. 172-180);

- письмові пояснення приватного виконавця щодо заяви боржника від 29.12.2025р. (т.2 а.с. 181-246).

15.01.2026р. від боржника надійшли додаткові письмові пояснення у справі (т.3 а.с.19-26).

В судовому засіданні 15.01.2026р. суд оголосив вступну та резолютивну частини ухвали.

Подана Товариством з обмеженою відповідальністю «Юні Сервіс» заява про скасування постанови приватного виконавця за своєю правовою природою є скаргою у розумінні статей 339-343 Господарського процесуального кодексу України, оскільки спрямована на оскарження дій приватного виконавця, вчинених під час виконання судового рішення, та мотивована твердженнями про порушення прав боржника у виконавчому провадженні.

Відповідно до статті 339-1 ГПК України Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права..

Розглянувши заяву боржника, заслухавши пояснення учасників виконавчого провадження, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Заява боржника обґрунтована тим, що у межах виконавчого провадження № 79846878, відкритого 18.12.2025р. приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Дідківським А.С. на виконання наказу Господарського суду Житомирської області у справі № 906/691/25, постановою від 18.12.2025р. накладено арешт на транспортні засоби боржника із зазначенням, що арешт здійснено у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору та витрат виконавчого провадження у розмірі 4658339,01 грн., тоді як фактична ринкова вартість арештованих транспортних засобів, відповідно до відкритих джерел, становить 73619460,80 грн.

Скаржник вважає, що зазначеною постановою порушено вимоги ч. 3 ст. 57 та ст. 2 Закону України Про виконавче провадження, оскільки арешт накладено на майно, вартість якого більш ніж у 16 разів перевищує суму вимог у виконавчому провадженні, що свідчить про недотримання принципу співмірності заходів примусового виконання рішення та є підставою для скасування постанови приватного виконавця.

Приватний виконавець, заперечуючи доводи боржника ТОВ Юні Сервіс, зазначив, що заява про скасування постанови про арешт майна боржника у виконавчому провадженні № 79846878 від 18.12.2025р. є необґрунтованою та спрямованою на ухилення від виконання судового рішення.

Виконавець вказав, що боржник, всупереч вимогам п. 3 ч. 5 ст. 19 Закону України Про виконавче провадження, не подав декларацію про доходи та майно, чим унеможливив визначення черговості та порядку звернення стягнення.

За таких обставин арешт майна було накладено у межах повноважень, у спосіб, час та обсязі, передбачених ст. 56 Закону, з метою забезпечення реального виконання судового рішення.

Крім того, виконавець зазначив, що підстави для зняття арешту, визначені ч. 4 ст. 59 Закону України Про виконавче провадження, відсутні, а боржником не доведено порушення його прав. На момент винесення постанови майно вже перебувало під арештом на підставі ухвали слідчого судді, залишеної без змін апеляційним судом. Доводи боржника щодо вартості арештованого майна ґрунтуються на непідтверджених даних з інтернет-ресурсів та не відповідають вимогам законодавства про оцінку майна, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для скасування оскаржуваної постанови.

Судом під час розгляду скарги встановлено, що постановою приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Дідківського А.С. від 18.12.2025р. відкрито виконавче провадження № 79846878 з примусового виконання наказу Господарського суду Житомирської області у справі № 906/691/25. Вказаною постановою боржника зобов`язано у п`ятиденний строк подати декларацію про доходи та майно, однак вимоги виконавця боржником виконані не були (т.2 а.с.162).

Постановою приватного виконавця від 18.12.2025р. у межах виконавчого провадження № 79846878 накладено арешт на майно боржника у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору та витрат виконавчого провадження (т.2 а.с. 163).

Відповідно до статті 1 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження і сукупністю дій органів та осіб, спрямованих на примусове виконання судових рішень у межах та у спосіб, визначених Конституцією України та законами України.

За змістом статті 18 Закону України Про виконавче провадження виконавець зобов`язаний вживати передбачених законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно та в повному обсязі вчиняти виконавчі дії у спосіб та в порядку, визначених виконавчим документом і законом.

Перелік заходів примусового виконання рішень визначений статтею 10 Закону України Про виконавче провадження та включає, зокрема, звернення стягнення на майно боржника, у тому числі шляхом накладення арешту, а також інші заходи примусового характеру, передбачені законом.

Відповідно до частини 1 статті 48 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця).

Згідно до частини 5 статті 48 Закону у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 56 Закону арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Відповідно до ч. 3 ст. ст. 56 Закону, визначено, що арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Отже, накладення арешту на майно боржника у межах суми стягнення з урахуванням виконавчого збору та витрат виконавчого провадження відповідає приписам частини третьої статті 56 Закону України Про виконавче провадження та спрямоване на забезпечення реального виконання судового рішення.

Суд зазначає, що арешт майна за своєю правовою природою не є зверненням стягнення на конкретне майно, не передбачає його примусової реалізації та не позбавляє боржника права володіння і користування таким майном, а лише тимчасово обмежує право розпорядження з метою недопущення відчуження майна до моменту фактичного виконання судового рішення.

Сам по собі факт накладення арешту на майно, загальна ринкова вартість якого, за твердженням боржника, перевищує суму стягнення, не свідчить про порушення принципу співмірності, оскільки арешт є забезпечувальним заходом і не тотожним визначенню вартості майна боржника та оцінці майна боржника.

Доводи скаржника щодо вартості арештованого майна ґрунтуються виключно на інформації з відкритих інтернет-джерел, яка не є належним і допустимим доказом у розумінні Господарського процесуального кодексу України та не підтверджує порушення його прав у виконавчому провадженні.

Суд звертає увагу, що питання щодо визначення вартості майна боржника та оцінки майна боржника врегульовані ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження, яка визначає права боржника на визначення вартості майна, оскарження результатів оцінки майна тощо.

Відповідно до частини третьої статті 13 ГПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Натомість, боржником не доведено, що постанова приватного виконавця від 18.12.2025 р. про арешт майна боржника призвела до реального та істотного порушення його прав або законних інтересів.

За таких обставин суд дійшов висновку, що постанова приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Дідківського А.С. від 18.12.2025р. у виконавчому провадженні № 79846878 винесена у межах наданих законом повноважень, у спосіб та з дотриманням порядку, визначеного Законом України «Про виконавче провадження», а підстави для її скасування відсутні.

Згідно ст. 343 ГПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З огляду на вищевикладене, оскільки з боку приватного виконавця Дідківського А.С. не встановлено порушень закону та прав заявника при прийнятті постанови від 18.12.2025 р. про арешт майна боржника, тому в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Юні Сервіс» суд відмовляє.

Керуючись статтями 233-235, 339-1, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Юні Сервіс» про скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Дідківського А.С. від 18.12.2025 р. про арешт майна боржника.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена.

Повна ухвала складена: 26 січня 2026 р.

Суддя Сікорська Н.А.

1 - в справу