ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2026м. ДніпроСправа № 908/3114/25

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Татарчука В.О., за участю секретаря судового засідання Анділахай В.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу:

За позовом Головного управління ДПС у Запорізькій області (Запорізька обл., м. Запоріжжя)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тенегія" (Дніпропетровська обл., м. Павлоград)

про стягнення заборгованості

Представники:

від позивача: Кравченко М.С.;

від відповідача: не з`явився.

СУТЬ СПОРУ:

Головне управління ДПС у Запорізькій області звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тенегія" про стягнення попередньої оплати за непоставлений товар у сумі 448718,50грн. Судові витрати по сплаті судового збору просить покласти на відповідача.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 13.10.2025 передано матеріали позовної заяви Головного управління ДПС у Запорізькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тенегія" про стягнення попередньої оплати за непоставлений товар у сумі 448718,50грн за територіальною підсудністю до Господарського суду Дніпропетровської області.

Супровідним листом Господарського суду Запорізької області від 30.10.2025 направлено матеріали справи №908/3114/25 за підсудністю до Господарського суду Дніпропетровської області.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.11.2025 справу №908/3114/25 передано для розгляду судді Татарчуку В.О.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 04.12.2025.

26.11.2025 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшла заява про розгляд справи в режимі відеоконференції.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 28.11.2025 задоволено заяву представника позивача про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

03.12.2025 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшло клопотання про долучення додаткових доказів.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 04.12.2025 відкладено підготовче засідання на 18.12.2025.

17.12.2025 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшло клопотання про долучення додаткових доказів.

У судове засідання 18.12.2025 відповідач не забезпечив явку свого представника, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Відповідач не надав відзив на позов.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.12.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 15.01.2026.

14.01.2026 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшло клопотання про долучення додаткових доказів.

Відповідач не надав відзив на позовну заяву.

З приводу дотримання прав відповідача під час розгляду даної справи судом, слід зазначити таке.

Господарським судом направлялися ухвали суду від 10.11.2025 (про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі), 04.12.2025, 18.12.2025 на адресу відповідача, в електронному вигляді до електронного кабінету відповідача, що підтверджується довідками про доставку електронного листа (а.с. 67, 97, 110 том 1).

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 242 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Отже, судом були вчинені всі передбачені законом заходи для належного повідомлення відповідача про розгляд справи.

Враховуючи дату доставлення ухвали суду від 10.11.2025 11.11.2025, відповідач мав подати відзив на позовну заяву в строк до 26.11.2025 включно.

Будь-яких клопотань про продовження зазначеного процесуального строку у порядку, передбаченому частиною другою статті 119 Господарського процесуального кодексу України, до суду від відповідача не надходило; поважних причин пропуску строку суду також не повідомлено.

Станом на 15.01.2026 відповідач не надав до суду відзив на позов.

Згідно із частиною першою статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Слід також зауважити, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина третя статті 13 Господарського процесуального кодексу України).

При цьому, за змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України").

Судом також враховано, що в силу вимог частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Враховуючи предмет та підстави позову у даній справі, суд приходить до висновку, що матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення. Відповідач мав достатньо часу для подання відзиву на позовну заяву, однак не зробив цього, будь-яких заперечень чи відомостей щодо викладених у позовній заяві обставин відповідачем до суду не надано.

Таким чином, суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву та вважає можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Положеннями пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950, ратифікованої Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 №475/97-ВР) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника.

Відповідно до пункту 10 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України одним з основних засад господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, а також обізнаність відповідача про судовий розгляд справи, господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

У судовому засіданні 15.01.2026 проголошене скорочене рішення суду.

Під час розгляду справи судом досліджені докази, наявні в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши фактичні обставини, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, господарський суд,-

УСТАНОВИВ:

02.07.2024 між Головним управлінням ДПС у Запорізькій області (далі покупець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Тенегія" (далі постачальник, відповідач) укладено договір про закупівлю №02/07/2024 (далі договір).

Згідно з пунктом 1.1 договору постачальник зобов`язується поставити у власність покупця нафтопродукти згідно коду ДК 021:2015-09130000-9 Нафта і дистиляти, визначені сторонами в специфікації, що є Додатком №1 до договору (далі товар), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар в порядку та на умовах договору.

Поставка товару здійснюється постачальником партіями, за заявкою покупця, підписаною повноважним представником (далі - заявка), шляхом передачі постачальником покупцю талонів та/або паливних карток за вибором покупця. В заявці зазначається найменування та асортимент товару (марка палива), кількість (обсяг) партії поставки, представник покупця, уповноважений на отримання товару, спосіб поставки товару (передача талонів та/або із застосуванням паливних карток), у випадку поставки товару із застосуванням паливних карток, кількість паливних карток, яка повинна бути передана покупцю разом з відповідною партією товару тощо (пункт 3.1 договору).

Відповідно до пункту 3.2 договору місце передачі покупцю талонів та паливних карток:

м. Запоріжжя, проспект Соборний, 166 або інша адреса, погоджена сторонами. Місце поставки (місце фактичної заправки автотранспорту покупця) АЗС, зазначене у Додатку №2 до договору та/або додатково будь-які інші АЗС по території України за умовами цього договору. Постачальник несе всі ризики щодо втрати чи пошкодження товару до його передачі покупцю за умовами договору.

Пунктом 3.8 договору встановлено, що товар постачається із застосуванням талонів та/або паливних карток та регламентується Порядком відпуску і обліку товару з використанням талонів/паливних карток (Додаток №3), який є невід`ємною частиною договору.

Датою поставки (передачі) товару є дата отримання покупцем товару від постачальника шляхом передачі йому талонів та/або дата зарахування відповідного обсягу товару на рахунок покупця в електронному кабінеті покупця у разі застосування паливних карток. Датою фактичної поставки (відпуску) товару покупцю вважається дата фактичної заправки автотранспортного засобу покупця на відповідній АЗС (пункт 3.9 договору).

Пункт 3.10 договору визначає, що обов`язок передачі (відпуску) товару покупцю покладається на постачальника. При цьому право власності на товар переходить від постачальника до покупця в момент приймання-передачі талонів, а у випадку поставки товару із застосуванням паливних карток з моменту зарахування відповідного обсягу товару на рахунок покупця в електронному кабінеті покупця, що підтверджується підписаними сторонами первинними документами на товар, зарахування товару на рахунок покупця здійснюється постачальником в день підписання сторонами первини

Датою поставки (передачі) товару є дата отримання покупцем товару від постачальника шляхом передачі йому талонів та/або дата зарахування відповідного обсягу товару на рахунок покупця в електронному кабінеті покупця у разі застосування паливних карток. Датою фактичної поставки (відпуску) товару покупцю вважається дата фактичної заправки автотранспортного засобу покупця на відповідній АЗС (п. 3.9 договору).

Прийнятий за талонами/паливними картками товар знаходиться на відповідальному зберіганні у постачальника до моменту відпуску товару покупцю на АЗС (фактичної заправки автотранспорту покупця), про що за вимогою покупця може складатися акт приймання-передачі на відповідальне зберігання товару (складається в двох примірниках із зазначенням найменування, асортименту та кількості товару). Строк відповідального зберігання товару повинен бути не менше строку дії талонів/паливних карток, що визначений у пункті 5 Додатку № 1 до цього договору. Вартість відповідального зберігання протягом строку дії талонів або паливних карток включено до ціни товару. Ризики випадкового знищення або випадкового псування товару переходять до покупця з моменту одержання (відпуску) товару за талонами та/або паливними картками на АЗС (п. 3.12 договору).

Відпуск товару зі зберігання на АЗС здійснюється на підставі пред`явлених талонів та/або паливних карток з обов`язковим наданням розрахункового документа за установленою формою (касовий (фіскальний) чек) на повну суму проведеної операції, що підтверджує факт відпуску товару зі зберігання, та термінального чеку (чек POS - терміналу) - у випадку застосування паливних карток, що підтверджує ініціювання (здійснення) операцій із використанням паливної картки на рахунку покупця у постачальника палива (п. 3.13 договору).

Відпуск товару на АЗС регламентується Порядком відпуску і обліку товару з використанням талонів/паливних карток (Додаток № 3 до договору) та Правилами роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 1442 від 20.12.1997 (із змінами та доповненнями) (п. 3.14 договору).

У разі відмови відпуску товару транспортним засобам покупця на АЗС, зазначених у Додатку № 2 до цього договору, працівник покупця спільно з представником (оператором, працівником) АЗС, а у разі їх відмови в участі при складанні документа - самостійно, складає акт про не здійснення відпуску товару за договором у 2 (двох) примірниках.

Зазначений акт направляється постачальнику з викликом для прибуття до відповідної АЗС. Направлення акта здійснюється покупцем на електронну адресу постачальника (п. 3.16 договору).

Повноважний представник постачальника зобов`язаний прибути до відповідної АЗС, зазначеної у виклику покупця, у строк, що не перевищує 1 (один) робочий день з моменту отримання постачальником такого виклику, для складання спільного з покупцем акта про нездійснення відпуску товару та з`ясування причин невідпуску товару, попередньо повідомивши покупця про конкретну дату та час його прибуття, шляхом направлення електронного листа на електронну адресу покупця (пп. 3.16.1 договору).

За змістом підпункту 3.16.2 пункту 3.16 договору у випадку неявки представника постачальника у встановлені строки після одержання постачальником виклику до відповідної АЗС у повідомлений ним час або неотримання покупцем від постачальника електронною поштою повідомлення про конкретну дату та час прибуття представника постачальника на АЗС або відмови повноважного представника постачальника від підписання відповідного акта та повторної відмови на такій АЗС у відпуску товару, працівники покупця складають акт про повторне нездійснення відпуску товару (комісійно у складі не менше 3 (трьох) осіб). Сторони домовилися, що такий акт про повторне нездійснення відпуску товару, в тому числі складений комісійно працівниками покупця, є беззаперечним доказом невідпуску товару та є достатньою підставою для застосування до постачальника штрафних санкцій, передбачених договором.

У випадку складання акта про не здійснення відпуску товару в порядку, визначеному договором, покупець також має право залучати до складання акта про не здійснення відпуску товару третіх осіб, зокрема працівників АЗС та/або інших суб`єктів господарювання, та/або експертні установи, та/або представників громадськості тощо (пп. 3.16.4 договору).

Загальна ціна договору відповідно до розрахунків, визначених сторонами у специфікації (Додаток № 1 до договору), становить 471674,50грн, у тому числі ПДВ 78612,42грн. Загальна ціна договору включає в себе всі податки, збори, необхідні платежі, що сплачуються або мають бути сплачені згідно із законодавством України, а також витрати з транспортування до місця поставки, розвантаження, зберігання товару покупцю на АЗС, навантаження (відпуск товару покупцю на АЗС) та всі інші витрати постачальника, пов`язані з виконанням договору (пункт 4.1 договору в редакції додаткової угоди №1).

Ціна за одиницю товару не може перевищувати ціну на стелі відповідної АЗС постачальника або у разі відсутності власної АЗС на стелі партнерської мережі АЗС, що визначені в Додатку № 2 до договору, на день виписки рахунка на оплату товару (партії товару). Актуальність ціни за одиницю товару перевіряється покупцем на відповідному офіційному сайті постачальника/партнерської АЗС. У разі відсутності такої інформації на офіційному сайті постачальника/партнерської АЗС така інформація надається покупцю разом із рахунком на оплату товару (партії товару) у вигляді довідки у довільній формі (пункт 4.2 договору).

Первинними документами, якими оформлюється передача товару від постачальника до покупця є видаткова накладна та відповідний акт приймання-передачі талонів, що складається разом з видатковою накладною у разі постачання товару із застосуванням талонів (за текстом договору - первинні документи). Видаткова накладна та акт приймання-передачі талонів крім обов`язкових реквізитів, передбачених чинним законодавством України, повинні містити код УКТЗЕД для кожного найменування товару, а також посилання на номер та дату договору та відповідний номер та дату заявки, згідно з якою здійснюється поставка товару. Акт приймання-передачі талонів може оформлюватися за формою, визначеною в Додатку № 5 до цього договору. Приймання-передача паливних карток для їх використання покупцем здійснюється за актом приймання-передачі відповідно до розділу І Додатку № 4 до договору (п. 4.4 договору).

Покупець здійснює оплату за товар шляхом перерахування коштів у розмірі 100% вартості товару, поставленого за відповідною заявкою, впродовж 10 (десяти) робочих днів з дати поставки товару, на підставі підписаної сторонами видаткової накладної та рахунка на оплату, який постачальник надає покупцю одночасно з видатковою накладною (пп. 4.5.1 договору).

Оплата здійснюється в національній валюті України, в безготівковій формі, з поточного рахунку покупця формі (п. 4.6 договору).

За порушення строків виконання зобов`язань за договором або умов зобов`язань щодо якості товару постачальник несе відповідальність та сплачує покупцю штрафні санкції у розмірі та порядку відповідно до статті 231 Господарського кодексу України, а саме пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості товару за яким порушено зобов`язання, за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вартості такого товару (п. 6.2 договору).

У разі односторонньої відмови постачальника від виконання умов цього договору постачальник сплачує покупцю неустойку (штраф) у розмірі 10 (десяти) відсотків ціни (вартості) товару за цим договором (п. 6.4 договору).

За змістом пункту 6.5 договору штрафні санкції (пеня, штраф) та збитки, нараховані постачальнику покупцем згідно з цим договором, сплачуються постачальником протягом 10 (десяти) робочих днів з дати отримання відповідної вимоги, яку складає покупець та надсилає постачальнику в порядку, передбаченому договором.

Договір набирає чинності з дня його підписання уповноваженими представниками сторін, скріплення печатками сторін (за умови використання) та діє до 31 грудня 2024 року включно, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх обов`язків за договором. Припинення дії договору чи його розірвання не звільняє будь-яку із сторін від обов`язку виконати свої зобов`язання за договором, які виникли до такого припинення (розірвання) на підставі належно виконаного іншою стороною свого зобов`язання за договором (п. 7.1 договору).

Строк дії договору та/або строк виконання зобов`язань щодо передачі товару може бути продовжений у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю (п. 7.3 договору).

Дія договору про закупівлю може бути продовжена на строк, достатній для проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі на початку наступного року в обсязі, що не перевищує 20 (двадцять) відсотків суми, визначеної в початковому договорі про закупівлю, укладеному в попередньому році, якщо видатки на досягнення цієї цілі затверджено в установленому порядку (п. 7.4 договору).

Згідно з розділом 11 договору його невід`ємною частиною є: Додаток № 1 Специфікація; Додаток № 2 Найменування та місцезнаходження АЗС постачальника; Додаток № 3 Порядок відпуску і обліку товару з використанням талонів/паливних карток; Додаток № 4 Зразок акта фактичної вибірки товару за паливними картками; Додаток № 5 Зразок акта приймання-передачі талонів.

Договори підписані сторонами та скріплені їх печатками без зауважень та заперечень до них.

Згідно зі статтею 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

В матеріалах справи відсутні докази того, що договори визнавалися недійсними в судовому порядку.

У специфікації до договору сторонами погоджено поставку товару бензину А-95, у кількості 4630 літрів за ціною 57,39грн з ПДВ за літр на суму 221429,75грн без ПДВ, ПДВ 44285,95грн, а також Дизельне паливо у кількості 4120 літрів за ціною 49,99грн з ПДВ за літр на суму 171632,33грн без ПДВ, ПДВ 34326,47грн, на загальну суму 471674,50грн з ПДВ (з урахуванням додаткової угоди №1 до договору).

За Додатком № 2 до договору сторони узгодили найменування та місцезнаходження АЗС постачальника Авіас/ANP (а.с. 17 том 1).

На виконання умов договору постачальник передав покупцю довірчі документи (скретч-картки, територією дії яких є Україна) на товар: бензин А-95, у кількості 4630 літрів за ціною 57,39грн з ПДВ за літр на суму 221429,75грн без ПДВ, ПДВ 44285,95грн, а також Дизельне паливо у кількості 4120 літрів за ціною 49,99грн з ПДВ за літр на суму 171632,33грн без ПДВ, ПДВ 34326,47грн, на загальну суму 471674,50грн з ПДВ, що підтверджується підписаною сторонами видатковою накладною №0001/0001643 від 12.07.2024 (а.с. 11 том 1).

Покупець, платіжною інструкцією №2840 (внутрішній номер 357830902) від 16.07.2024 на суму 471674,50грн, здійснив на користь постачальника повну попередню оплату товару за договором (а.с. 51 том 1).

Однак, постачальник свого зобов`язання з відпуску покупцеві всієї партії товару не виконав.

Позивач зазначає, що на сьогоднішній день у залишку на його балансі залишилися талони на дизпаливо у кількості 4120л, на загальну суму 205958,80грн з ПДВ, а також талони на бензин А-95 на 4230л, на загальну суму 242759,70грн, загалом невикористаних талонів на суму 448718,50грн. На підтвердження зазначеного надав копії невикористаних талонів (а.с. 30-50 том 1).

Також зазначає, що з січня 2025 року на жодній АЗС заправка автомобілів при пред`явленні довіреними особами замовника скретч-карт не здійснюється. У зв`язку з порушенням постачальником своїх зобов`язань за договором про закупівлю в частині своєчасної та в повному обсязі поставки товару, позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти у сумі 448718,50грн, сплачені ним за договором.

З метою досудового врегулювання спору, позивачем було направлено претензію №14332/6/08-01-17-02-05 від 02.04.2025 (а.с. 86 том 1) про повернення сплачених грошових коштів, однак, на момент звернення до суду з позовною заявою, вимоги не задоволені та заборгованість відповідачем не погашена.

Зазначене і є причиною виникнення спору.

Предметом спору є стягнення з відповідача на користь позивача за договором про закупівлю суми попередньої оплати у зв`язку з неповною поставкою товару.

Предметом доказування у справі є встановлення обставин укладення сторонами договору про закупівлю, строк його дії, умови поставки товару, порядок здійснення розрахунків, факт поставки товару в неповному обсязі, наявності/відсутності правових підстав для стягнення з відповідача сплаченої позивачем попередньої оплати за цими договорами у сумі 448718,50грн.

Дослідивши матеріали справи, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі з огляду на наступне.

За змістом статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (статті 626 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За своєю правовою природою укладені між сторонами договори є договорами поставки.

Відповідно до частини першої та другої статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У відповідності до статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зі змістом частини першої статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною першою статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Як передбачено статтею 664 Цивільного кодексу України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним, зокрема, у момент надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що предметом договорів був товар зі специфічними характеристиками та порядком обігу бензин і дизпаливо.

Так, постановою Кабінету Міністрів України №1442 від 20.12.1997, затверджені Правила роздрібної торгівлі нафтопродуктами, як визначають порядок роздрібної торгівлі пальним, оливами, мастилами (далі - нафтопродукти) розфасованими нафтопродуктами, а також регламентують вимоги стосовно дотримання прав споживачів щодо належної якості нафтопродуктів, безпеки для життя та здоров`я споживачів і рівня торговельного обслуговування (у редакції, чинній на час існування спірних відносин).

Торгівля нафтопродуктами, призначеними для відпуску споживачам, здійснюється через мережу автозаправних станцій, автогазозаправних станцій та автогазозаправних пунктів (абзац другий пункту 3 Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами).

Розрахунки за реалізовані нафтопродукти здійснюються готівкою та/або у безготівковій формі (із використанням електронних платіжних засобів, паливних карток, талонів, відомостей на відпуск пального тощо) в установленому законодавством порядку. Разом з продукцією споживачеві в обов`язковому порядку видається розрахунковий документ установленої форми на повну суму проведеної операції, який підтверджує факт купівлі товару (пункт 9 Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами).

Спільним наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики №281/171/578/155 від 20.05.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.09.2008 за №805/15496, затверджена Інструкція про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України.

Відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України талон - спеціальний талон, придбаний за умовами та відпускною ціною обумовленого номіналу, що підтверджує право його власника на отримання на АЗС фіксованої кількості нафтопродукту певного найменування і марки, які позначені на ньому.

У пунктах 10.3.3.1, 10.3.3.2 Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України визначено, що форму, зміст та ступінь захисту бланків талонів установлює емітент талона. При цьому необхідними елементами змісту талона є його серійний та порядковий номери. Заправлення за талонами відображається у змінному звіті АЗС за формою №17-НП.

Враховуючи вказане, талон є документом, який засвідчує право його власника отримати пальне на АЗС, а тому підписання сторонами видаткової накладної не свідчить про передання постачальником покупцеві товару за договором, а лише підтверджує факт передачі талонів, які надавали право покупцеві на отримання відповідної кількості товару (палива) за договором в майбутньому.

З огляду на зазначений вид договорів, такі договори є оплатними, і обов`язку продавця за договором поставити товар відповідає обов`язок покупця оплатити вартість цього товару.

Відповідно до положень статті 693 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу.

Як установлено судом, такий обов`язок був виконаний позивачем, що підтверджується платіжною інструкцією №2840 (внутрішній номер 357830902) від 16.07.2024 на суму 471674,50грн (а.с. 51 том 1).

Отже, позивач свої зобов`язання щодо оплати товару виконав належним чином.

В силу приписів статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього кодексу.

Як зазначає позивач та не було спростовано відповідачем, останнім не було надано позивачу товар на попередньо оплачену суму у розмірі 448718,50грн.

Відповідно до частини першої статті 615 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом.

За приписом частини другої статті 570 Цивільного кодексу України якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Виходячи із системного аналізу положень чинного законодавства аванс не виконує забезпечувальної функції, а є грошовою сумою, яку перераховують згідно з договором наперед у рахунок майбутніх розрахунків за товари (роботи, послуги), які мають бути отримані (виконані, надані). При цьому, у разі невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося, аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила.

Подібний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №910/12382/17.

З матеріалів справи вбачається, що позивач 02.04.2025 направив відповідачу поштовим зв`язком претензію про повернення сплаченої за договором передоплати в сумі 448718,50грн (а.с. 86 том 1).

Доказів повернення позивачу попередньої оплати в сумі 448718,50грн відповідач суду не надав.

За таких обставин вимога позивача про стягнення з відповідача попередньої оплати в сумі 448718,50грн є правомірною та такою, що підлягає задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (статті 76-79 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, законними й обґрунтованими є позовні вимоги про стягнення з відповідача 448718,50грн основного боргу (суми попередньої оплати).

Судом були досліджені всі докази в матеріалах справи та надана їм правова оцінка.

Згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача і стягненню на користь позивача підлягають 5384,62грн витрат по сплаті судового збору.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77 79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Головного управління ДПС у Запорізькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тенегія" про стягнення попередньої оплати за непоставлений товар у сумі 448718,50грн задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тенегія" (51400, Дніпропетровська обл., м. Павлоград, вул. Соборна, буд. 99, ідентифікаційний номер 44604267) на користь Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, Запорізька обл., м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166, ідентифікаційний код 44118663) 448718,50грн - основного боргу та 5384,62грн - витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено: 26.01.2026.

Суддя В.О. Татарчук