УХВАЛА

23.01.2026м. ХарківСправа № 922/132/26

Господарський суд Харківської області у складі судді Ольшанченка В.І., розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" вих.№23-12/20 (вх.№132/26 від 16.01.2026) про видачу судового наказу на стягнення з Комунального підприємства "Білоколодязька водопровідна дільниця" 128575,12 грн,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут" (надалі - заявник) надало Господарському суду Харківської області через підсистему "Електронний суд" заяву про видачу судового наказу, в якій просить видати судовий наказ про стягнення з Комунального підприємства "Білоколодязька водопровідна дільниця" на свою користь заборгованості за спожиту електричну енергію за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №17192,02 від 01.01.2019 року за період вересня 2025 року у сумі 109821,89 грн, 3% річних за період з червня 2025 року по жовтень 2025 року у сумі 7544,24 грн, інфляційних втрат за період з червня 2025 року по жовтень 2025 року у сумі 11208,99 грн та судового збору у сумі 266,24 грн.

Розглянувши подану заяву та додані до неї документи, суд встановив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 147 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Положеннями Господарського процесуального кодексу України не передбачено стягнення з боржника в наказному провадженні сум, які відмінні від неоспорюваної заборгованості та не передбачені договором (інфляційні втрати та 3% річних).

Таке стягнення суперечить самій суті наказного провадження, у зв`язку з чим така заборгованість не є неоспорюваною та її стягнення не відповідає положенням ст. 147, 148 ГПК України.

До того ж, договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №17192,02 від 01.01.2019 не передбачено сплату боржником інфляційних втрат та 3% річних.

За змістом п. 3 ч. 1 статті 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

Таким чином, заява ПрАТ "Харківенергозбут" про видачу судового наказу подана з порушенням імперативних вимог статті 148 ГПК України, що є підставою для відмови у видачі судового наказу в частині стягнення 3% річних у сумі 7544,24 грн та інфляційних втрат у сумі 11208,99 грн.

При цьому, суд звертає увагу заявника, що відповідно до ч. 2 ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись статтями 12, 147, 148, 152, 232 - 235 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Відмовити Приватному акціонерному товариству "Харківенергозбут" у видачі судового наказу в частині стягнення з Комунального підприємства "Білоколодязька водопровідна дільниця" 3% річних у сумі 7544,24 грн та інфляційних втрат у сумі 11208,99 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Порядок і строк оскарження передбачено ст. 255 - 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено та підписано 23.01.2026.

СуддяОльшанченко В.І.