ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2026 р. Справа № 910/5098/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Демидової А.М.

суддів: Ходаківської І.П.

Владимиренко С.В.

за участю секретаря судового засідання: Мельничука О.С.

за участю представників учасників справи:

від позивача за первісним позовом

(відповідача за зустрічним позовом): Рак В.І.

від відповідача за первісним позовом

(позивача за зустрічним позовом): Сандугей І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ейгєр"

на рішення Господарського суду міста Києва від 28.08.2025 (повне судове рішення складено 22.09.2025) (суддя Курдельчук І.Д.)

у справі № 910/5098/25 Господарського суду міста Києва

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "Добробут-Поліклініка"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ейгєр"

про стягнення грошових коштів

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ейгєр"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "Добробут-Поліклініка"

про повернення обладнання

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави первісних позовних вимог

У квітні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "Добробут-Поліклініка" (далі - ТОВ "Медичний центр "Добробут-Поліклініка", позивач, позивач за первісним позовом) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ейгєр" (далі - ТОВ "Ейгєр", відповідач, відповідач за первісним позовом) про стягнення 4 094 880,64 грн, з яких 2 807 948,63 грн основного боргу, 762 018,56 грн інфляційних втрат, 216 250,51 грн 3 % річних та 308 662,94 грн штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовано порушенням відповідачем виконання своїх зобов`язань за договором підряду № 1/09-21 від 06.09.2021 (далі також - Договір) у частині повного виконання робіт на всю здійснену суму попередньої оплати.

Короткий зміст і підстави зустрічних позовних вимог

У травні 2025 року ТОВ "Ейгєр" (позивач за зустрічним позовом) звернулося до Господарського суду міста Києва із зустрічною позовною заявою, в якій заявило позовні вимоги про зобов`язання ТОВ "Медичний центр "Добробут-Поліклініка" (відповідач за зустрічним позовом) повернути ТОВ "Ейгєр" наступне обладнання: Люлька будівельна WUXI COSMO ZLP-630 А, марка ZLP-630, номер редуктора H21080335, Н21080348, номер електрощитка C21080216; Люлька будівельна WUXI COSMO ZLP-630 А, марка ZLP-630, номер редуктора H21080347 Н21080352, номер електрощитка С21080208; Щити № 1906675, 1903238; Лебідки № 1906665-1, 2105463-2, 2105462-2, 1906654-1; Уловлювачі № w18134, 170317030, 170317045, 170317038; Мобільна споруда ("Битовка") № Т-004; Колиска, модель ZLP-630, Серійний № 71; Риштування клино-хомутові для оздоблювальних та ремонтних робіт, № ЦО 01/18.01.001 ПС.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовано тим, що договір підряду № 1/09-21 від 06.09.2021 був достроково розірваний в односторонньому порядку на вимогу замовника, водночас на території об`єкта залишилось обладнання підрядника та залучених ним субпідрядників, а також невикористані матеріали, які є предметом зустрічного позову.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.08.2025 у справі № 910/5098/25 первісний позов задоволено повністю та стягнуто з ТОВ "Ейгєр" на користь ТОВ "Медичний центр "Добробут-Поліклініка" 2 807 948,63 грн основного боргу, 762 018,56 грн інфляційних втрат, 216 250,51 грн 3 % річних, 308 662,94 грн штрафу та 49 138,57 грн судового збору. У задоволенні зустрічного позову відмовлено. Судові витрати, пов`язані з розглядом зустрічного позову, залишено за позивачем за зустрічним позовом.

Рішення суду мотивовано тим, що з урахуванням положень ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та умов Договору (Графік виконання робіт), відповідач зобов`язаний був виконати роботи не пізніше 14.12.2021, проте в матеріалах справи відсутні докази повного виконання робіт у визначений у Договорі строк; судом встановлено факт виконання ТОВ "Ейгєр" своїх зобов`язань із виконання робіт за Договором лише на суму 2 369 171,64 грн, у той час як ТОВ "Медичний центр "Добробут-Поліклініка" сплачено 5 177 120,27 грн. Враховуючи, що Договір припинив свою дію, суд дійшов висновку про те, що підрядник - відповідач за первісним позовом, зобов`язаний повернути позивачу за первісним позовом різницю між сплаченою сумою та вартістю виконаних робіт, яка складає суму в розмірі 2 807 948,63 грн. Перевіривши здійснений позивачем розрахунок штрафу, 3 % річних та інфляційних втрат, суд встановив, що вимоги позивача за первісним позовом про стягнення з відповідача за первісним позовом штрафу в розмірі 308 662,94 грн, 3 % річних у розмірі 216 250,51 грн та інфляційних втрат у розмірі 762 018, 56 грн підлягають задоволенню у вказаних розмірах.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач за зустрічним позовом не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження передання відповідачу за зустрічним позовом будь-якого обладнання або матеріалів, як і не подав доказів перебування будь-якого обладнання або матеріалів, які належать ТОВ "Ейгєр" або перебувають в його користуванні на підставі відповідних договорів оренди, саме у відповідача за зустрічним позовом.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із рішенням Господарського суду міста Києва від 28.08.2025 у справі № 910/5098/25, ТОВ "Ейгєр" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати в частині задоволення первісного позову як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні первісного позову відмовити.

За доводами скаржника, судом першої інстанції не було з`ясовано фактичний обсяг виконаних робіт; матеріалами справи підтверджено та сторонами визнається, що роботи виконувалися протягом січня та лютого 2022 року, однак такі не були заактовані у зв`язку з початком повномасштабного вторгнення, а після цього - у зв`язку з розірванням Договору; в порушення норм процесуального права судом першої інстанції було відмовлено в призначенні експертизи для з`ясування обсягу фактично виконаних робіт, натомість було зобов`язано ТОВ "Ейгєр" забезпечити явку судового експерта для з`ясування можливості виконання судової будівельно-технічної експертизи в порядку статей 13, 99, 102, 177 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) при відсутності первинної документації у підрядника/замовника.

Скаржник вказує, що відсутні підстави для задоволення вимог про стягнення інфляційного збільшення та 3 % річних, оскільки обов`язок із повернення коштів, стягнення яких вимагає позивач, виникає лише на підставі підписаного сторонами акта про фактично виконаний обсяг робіт, а строк на виконання цього обов`язку - 10 банківських днів із моменту підписання такого акта; щодо вимоги про стягнення штрафу (5 % від вартості невиконаних (неналежно виконаних) робіт) у розмірі 308 662,94 грн, яка була судом задоволена, скаржник вказує, що суд першої інстанції не застосував до такої вимоги позовну давність, про яку у відзиві на позов зазначав відповідач.

Також, на переконання скаржника, на дату подання позову позивач не мав права вимагати повернення коштів за зобов`язанням, яке було припинено в силу статті 598 ЦК України; позивачем неправильно обрано спосіб захисту, а тому в позові слід було відмовити.

До апеляційної скарги скаржником додано клопотання про призначення експертизи.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.10.2025 (колегія суддів у складі: Демидової А.М. - головуючого, суддів Ходаківської І.П., Владимиренко С.В.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Ейгєр" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.08.2025 у справі № 910/5098/25; розгляд апеляційної скарги призначено на 09.12.2025 о 10:20; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань, заперечень - до 31.10.2025.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.12.2025 продовжено строк розгляду апеляційної скарги ТОВ "Ейгєр" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.08.2025 у справі № 910/5098/25; у розгляді апеляційної скарги оголошено перерву до 20.01.2026 о 10:30.

Позиції учасників справи

ТОВ "Медичний центр "Добробут-Поліклініка" подало до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, вказуючи, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи, є вибірковими, маніпулятивними та спрямованими на введення суду апеляційної інстанції в оману щодо фактичних обставин виконання сторонами договірних зобов`язань; апеляційна скарга повторює позицію, викладену у відзиві на первісний позов, яка вже була детально досліджена та обґрунтовано відхилена судом першої інстанції.

Також, ТОВ "Медичний центр "Добробут-Поліклініка" наголошує на тому, що підрядник (ТОВ "Ейгєр") порушив умови п. 3.1 Договору, оскільки не завершив роботи в узгоджений строк і не забезпечив повне виконання зобов`язань у межах договірної ціни; посилання апелянта на воєнний стан як на причину невиконання зобов`язань є безпідставним, оскільки роботи мали бути завершені ним ще у 2021 році; зупинення робіт не було наслідком воєнного стану, а було прямим результатом бездіяльності підрядника, який ще до початку такого не виконав зобов`язання у встановлений строк; позиція апелянта про перевищення фактичних обсягів робіт не ґрунтується на жодних належних доказах, а поданий ним документ є суто внутрішнім одностороннім розрахунком, що не створює жодних правових наслідків для замовника.

ТОВ "Медичний центр "Добробут-Поліклініка" вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у призначенні судової будівельно-технічної експертизи, оскільки відповідач не довів ані наявності спірних фактичних даних, ані об`єктивної потреби у спеціальних знаннях; усі ключові обставини щодо обсягу, вартості та строків виконання робіт вже підтверджені належними первинними документами, підписаними обома сторонами.

Суд першої інстанції, діючи в межах наданих процесуальних повноважень, обґрунтовано прагнув з`ясувати, чи існують фактичні та технічні передумови для призначення експертизи, а не формально задовольняти клопотання, виконання якого було б неможливим без відповідної доказової бази, у зв`язку із чим доводи скаржника про порушення судом першої інстанції норм процесуального права є неспроможними.

Також позивач за первісним позовом наголошує на тому, що відповідно до п. 9.4 Договору, у випадку дострокового припинення дії Договору сторони зобов`язані скласти акт про фактично виконаний обсяг робіт, в якому визначається обсяг і вартість робіт, фактично виконаних підрядником на момент припинення Договору. Цей акт підписується в порядку, визначеному пунктом 2.6 Договору, і є єдиною правовою підставою для проведення взаєморозрахунків між сторонами. Пункт 2.6 Договору передбачає універсальну процедуру приймання-передачі виконаних робіт, яка зобов`язує сторону, що отримала акт, протягом 5 робочих днів або підписати його, або надати письмову вмотивовану відмову. Невиконання цієї вимоги тягне за собою договірний наслідок - роботи вважаються прийнятими без зауважень, а акт набуває юридичної сили як належний документ, що підтверджує обсяг і прийняття робіт. Відповідач за первісним позовом, посилаючись на пункт 2.6 Договору, намагається звузити його зміст, стверджуючи, що ініціатором акта може бути лише підрядник. На переконання позивача за первісним позовом, таке тлумачення не ґрунтується ні на тексті Договору, ні на його правовій природі; жодна норма Договору не містить заборони для замовника ініціювати складання акта, зокрема у випадку дострокового припинення Договору; більше того, пункт 9.4 Договору прямо покладає обов`язок скласти акт на обидві сторони, тобто надає замовнику повноваження діяти самостійно у разі бездіяльності підрядника.

Також позивач за первісним позовом зазначає, що суд першої інстанції правомірно визнав, що на момент звернення позивача до суду договірні зобов`язання сторін припинилися, а відтак у відповідача виник обов`язок повернути безпідставно отримані грошові кошти; посилання апелянта на необхідність застосування судом першої інстанції виключно положень статті 849 ЦК України є юридично необґрунтованими та позбавленими логічного зв`язку з фактичними обставинами справи; доводи апелянта про нібито пропуск позивачем позовної давності для звернення до суду з вимогою про стягнення штрафу є безпідставними, формальними та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, чинному законодавству та усталеній судовій практиці Верховного Суду.

Явка представників учасників справи. Розгляд клопотань учасників справи

У судове засідання 09.12.2025 з`явились представники позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) та відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом).

У судовому засіданні 09.12.2025 судом розглянуто клопотання ТОВ "Ейгєр" про призначення експертизи, яке додано до апеляційної скарги (ідентичне за змістом клопотання подане ТОВ "Ейгєр" до Північного апеляційного господарського суду 08.12.2025).

У клопотанні про призначення експертизи ТОВ "Ейгєр" просить суд призначити в даній справі будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручити Товариству з обмеженою відповідальністю "Центр будівельних та земельних експертиз.

На вирішення експертизи скаржник пропонує поставити такі питання:

1) Який загальний перелік та об`єми фактично виконаних будівельних робіт з "Капітального ремонту фасаду блоку соцiально-побутового обслуговування № 2 з вбудованим паркінгом на 33 машино-місця для розміщення Медичного центру за адресою: проспект Бажана Миколи, будинок 12а у Дарницькому районі м. Києва на об`єкті, який знаходиться за адресою: проспект Бажана Миколи, будинок 12а у Дарницькому районі м. Києва"?

2) Чи відповідають обсяги фактично виконаних ТОВ "Ейгєр" робіт з "Капітального ремонту фасаду блоку соцiально-побутового обслуговування № 2 з вбудованим паркінгом на 33 машино-місця для розміщення Медичного центру за адресою: проспект Бажана Миколи, будинок 12а у Дарницькому районі м. Києва на об`єкті, який знаходиться за адресою: проспект Бажана Миколи, будинок 12а у Дарницькому районі м. Києва" обсягам, зазначеним в Листі "Фактично виконані роботи з мокрого фасаду на об`єкті Мед.центру за адресою Бажана Миколи, 12А" вих. № 10/06-22 від 22.06.2022, враховуючи обсяги робіт, виконані іншими підрядниками на вказаному об`єкті?

3) Який перелік та об`єми фактично виконаних ТОВ "Ейгєр" будівельних робіт з "Капітального ремонту фасаду блоку соцiально-побутового обслуговування № 2 з вбудованим паркінгом на 33 машино-місця для розміщення Медичного центру за адресою: проспект Бажана Миколи, будинок 12а у Дарницькому районі м. Києва на об`єкті, який знаходиться за адресою: проспект Бажана Миколи, будинок 12а у Дарницькому районі м. Києва" з урахуванням обсягів, виконаних іншими підрядниками?

4) Яка вартість фактично виконаних ТОВ "Ейгєр" робiт з "Капітального ремонту фасаду блоку соцiально-побутового обслуговування № 2 з вбудованим паркінгом на 33 машино-місця для розміщення Медичного центру за адресою: проспект Бажана Миколи, будинок 12а у Дарницькому районі м. Києва на об`єкті, який знаходиться за адресою: проспект Бажана Миколи, будинок 12а у Дарницькому районі м. Києва"?

Також скаржник просить суд поновити йому пропущений строк на подачу клопотання про витребування доказів та з метою проведення будiвельно-технiчної експертизи витребувати у ТОВ "Медичний центр "Добробут-Поліклініка" копії документів, складених з виконавцем, суб`єктом господарювання, який виконував решту обсягу недовиконаних ТОВ "Ейгєр" робіт на об`єкті блоку соціально-побутового обслуговування № 2 з вбудованим паркінгом на 33 машино-місця для розміщення Медичного центру за адресою: проспект Бажана Миколи, будинок 12а у Дарницькому районі м. Києва, а саме: договори, додатки, акти виконаних робіт, суму i докази оплати виконаних робіт на вказаному об`єкті та інші пов`язані документи, зокрема ті, що встановлюють попередньо узгоджений обсяг робіт для виконання новим підрядником та кінцевий обсяг таких робіт.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання скаржника про призначення експертизи з таких підстав.

Статтею 1 Закону України "Про судову експертизу" визначено, що судовою експертизою є дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Відповідно до статті 98 ГПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

За приписами ст. 99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Суд зазначає, що судова експертиза призначається лише в разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їхню оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

За змістом статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 14 ГПК України).

Слід зазначити, що враховуючи предмет та підстави позову, відповідач за первісним позовом не був позбавлений можливості самостійно замовити експертне дослідження для отримання висновку експерта, який би був оцінений судом при дослідженні доказів у справі.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Тобто, ГПК України на учасників процесу покладається обов`язок спочатку самостійно вжити заходи для надання експертного висновку і лише в разі відсутності такої можливості, що також має бути підтверджено відповідними доказами, сторона звертається з клопотанням про призначення експертизи до суду.

До того ж, як уже зазначено, судова експертиза призначається лише в разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто в разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Крім того, слід зауважити, що висновок судового експерта для господарського суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється господарським судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу (ст. 104 ГПК України).

З огляду на приписи ст. 99, 101 ГПК України, проаналізувавши клопотання ТОВ "Ейгєр" про призначення експертизи, враховуючи предмет та підстави позову, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що заявником не доведено підстав та необхідності призначення судової будівельно-технічної експертизи під час апеляційного перегляду справи.

При цьому, колегія суддів зауважує, що в даному випадку суд може встановити обставини, які входять до предмета доказування у цьому спорі, та вирішити спір на підставі поданих сторонами доказів без застосування спеціальних знань.

У зв`язку із цим, суд апеляційної інстанції також відмовляє в задоволенні клопотання скаржника (викладеного в клопотанні про призначення експертизи) про поновлення йому пропущеного строку на подачу клопотання про витребування доказів та витребування у ТОВ "МЦ "Добробут-Поліклініка" копій документів із метою проведення будiвельно-технiчної експертизи.

У судове засідання 20.01.2026 з`явились представники позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) та відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом).

У судовому засіданні 20.01.2026 представник відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) (скаржника) вимоги апеляційної скарги підтримав і просив суд її задовольнити.

Представник позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) проти апеляційної скарги заперечував і просив суд залишити її без задоволення.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції, 06.09.2021 між ТОВ "Медичний центр "Добробут-Поліклініка" (замовник) та ТОВ "Ейгєр" (підрядник) було укладено договір підряду № 1/09-21 (Договір), за умовами якого підрядник бере на себе зобов`язання виконати в повному обсязі на свій ризик комплекс робіт з Капітального ремонту фасаду блоку соціально-побутового обладнання № 2 з вбудованим паркінгом на 33 машино-місця для розміщення Медичного центру за адресою: проспект Бажана Миколи, будинок 12а у Дарницькому районі м. Києва на об`єкті, який знаходиться за адресою: проспект Бажана Миколи, будинок 12а у Дарницькому районі м. Києва, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити в повному обсязі належно виконані роботи в межах вартості, передбаченої пунктом 2.1 цього Договору (п. 1.1 Договору).

Згідно з п. 2.1 Договору загальна вартість робіт та матеріалів за цим Договором згідно договірної ціни (додаток № 1 до цього Договору) складає 7 566 919,32 грн, в тому числі ПДВ 20 % - 1 261 153,22 грн.

Підпунктом 2.5.1 пункту 2.5 Договору сторони погодили, що замовник перераховує підряднику аванс у розмірі 50 % від загальної вартості робіт, яка визначена в договірній ціні (додаток № 1 до цього Договору) та становить 3 783 459,66 грн з ПДВ 20 %, протягом 10 банківських днів з моменту підписання сторонами даного Договору.

Згідно з підп. 2.5.2 п. 2.5 Договору остаточна оплата за виконання робіт та придбання матеріалів згідно цього Договору здійснюються протягом 10 банківських днів після підписання сторонами кінцевого акта приймання-передачі виконаних робіт або оформлення його у відповідності з п. 2.6 Договору.

Відповідно до п. 2.6 Договору замовник протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання від підрядника двох екземплярів акта приймання-передачі виконаних робіт (форма КБ-2в) перевіряє належність виконання робіт і надсилає підряднику другий екземпляр підписаного та скріпленого печаткою акта або письмову вмотивовану відмову від його підписання. У разі ненадіслання замовником підряднику у вказаний термін підписаного акта приймання-передачі виконаних робіт чи вмотивованої відмови від його підписання, роботи вважаються прийнятими замовником без жодних зауважень та підлягають оплаті відповідно умов цього Договору (в такому випадку підрядник має право підписати такий акт самостійно з відповідною приміткою "У встановлений строк зауважень від замовника не надійшло"). У разі отримання підрядником у встановлений даним пунктом Договору строк письмової вмотивованої відмови від підписання акта приймання-передачі виконаних робіт, сторонами складається двосторонній акт з переліком недоліків (дефектів) та строків їх усунення. Підрядник зобов`язаний усунути всі недоліки (дефекти) у строки, передбачені таким актом.

Згідно з п. 3.1 Договору підрядник зобов`язується виконати роботи згідно з цим Договором і передати їх замовнику протягом 70 (сімдесят) календарних днів з моменту початку їх виконання згідно з п. 3.2 цього Договору.

У п. 3.2 Договору сторони погодили, що підрядник починає виконання робіт протягом 5 (п`яти) календарних днів з моменту отримання авансу від Замовника.

Згідно з п. 3.3 Договору під закінченням робіт розуміється дата підписання акта приймання-передачі виконаних робіт КБ-2в або оформлення його у відповідності до п. 2.6 Договору.

Відповідно до п. 6.2 Договору в разі порушення підрядником договірних зобов`язань за цим Договором на строк понад 10 (десять) календарних днів, він додатково сплачує замовнику: за порушення термінів виконання та/або закінчення робіт згідно умов цього Договору - штраф в розмірі 5 (п`яти) % від вартості невиконаних (неналежно виконаних) робіт; за затримку виправлення недоліків (дефектів) в роботах в строки, передбачені дефектним актом (підписаним сторонами Договору) - штраф в розмірі 5 (п`яти) % від вартості дефектних робіт.

На виконання умов Договору, ТОВ "Медичний центр "Добробут-Поліклініка" перерахувало ТОВ "Ейгєр" аванс у розмірі 3 783 459,66 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 918 від 14.09.2021.

Отже, 20.09.2021 є останнім днем початку виконання робіт, а 28.11.2021 є останнім днем виконання робіт за Договором і передачі їх замовнику.

ТОВ "Ейгєр" виконано, а ТОВ "Медичний центр "Добробут-Поліклініка" прийнято роботи на підставі Договору на суму 1 393 660,61 грн, що підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2021 року № 1 від 25.11.2021 та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за листопад 2021 року від 25.11.2021.

Вартість вказаних робіт було повністю сплачено ТОВ "Медичний центр "Добробут-Поліклініка" на рахунок ТОВ "Ейгєр", що підтверджується платіжними дорученнями № 2282 від 03.12.2021, № 3052 від 17.12.2021 та № 4676 від 21.01.2022.

03.05.2022 ТОВ "Медичний центр "Добробут-Поліклініка" звернулося до ТОВ "Ейгєр" із листом № 38, в якому просило надати інформацію стосовно виконання робіт за Договором.

У відповідь на вказаний лист, ТОВ "Ейгєр" листом № 02/05-22 від 06.05.2022 повідомило ТОВ "Медичний центр "Добробут-Поліклініка" про те, що не має можливості надати відповідь на запит, у зв`язку з агресією РФ, офіс не працює, а ключові спеціалісти компанії, які займались проєктом, знаходяться не в містах Києві та Чернігові.

Листом № 39 від 09.05.2022 ТОВ "Медичний центр "Добробут-Поліклініка" повідомило ТОВ "Ейгєр" про те, що планує відновити будівельні роботи за Договором, у зв`язку із чим просило повідомити про строки їх відновлення, а також повідомити термін відповіді на поставлені у листі № 38 від 03.05.2022 питання для проведення внутрішнього аудиту об`ємів виконаних робіт.

ТОВ "Ейгєр" звернулось до ТОВ "Медичний центр "Добробут-Поліклініка" з листом № 13/06-22 від 22.06.2022, в якому стверджувало про збільшення вартості проєкту на 58,8 %, у зв`язку із чим просило розглянути питання про збільшення вартості робіт за Договором.

ТОВ "Медичний центр "Добробут-Поліклініка" звернулося до ТОВ "Ейгєр" із листом, в якому повідомило про дострокове припинення Договору, просило повернути невикористану суму сплаченого авансу у розмірі 2 807 948,63 грн та сплатити неустойку у розмірі 223 907,80 грн.

Звертаючись із позовом у даній справі, позивач послався на те, що відповідач не повернув суму невикористаного авансу за Договором, у зв`язку із чим позивач заявив про стягнення заборгованості у розмірі 2 807 948,63 грн, на які нарахував 762 018,56 грн інфляційних втрат, 216 250, 51 грн 3 % річних та 308 662,94 грн штрафу.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач вказував, що військовий стан та значний зріст цін на матеріали, більше ніж на 10 %, палива та інше спричинили збільшення вартості проєкту на 58,8 %, що унеможливило виконання робіт у повному обсязі, про що ТОВ "Ейгєр" повідомило ТОВ "Медичний центр "Добробут-Поліклініка" та запропонувало розглянути можливість збільшення вартості виконання робіт, проте у відповідь на таку пропозицію позивач повідомив відповідача про розірвання Договору.

ТОВ "Ейгєр" у травні 2025 року також звернулося до Господарського суду міста Києва із зустрічною позовною заявою про зобов`язання ТОВ "Медичний центр "Добробут-Поліклініка" повернути ТОВ "Ейгєр" наступне обладнання: Люлька будівельна WUXI COSMO ZLP-630 А, марка ZLP-630, номер редуктора H21080335, Н21080348, номер електрощитка C21080216; Люлька будівельна WUXI COSMO ZLP-630 А, марка ZLP-630, номер редуктора H21080347 Н21080352, номер електрощитка С21080208; Щити № 1906675, 1903238; Лебідки № 1906665-1, 2105463-2, 2105462-2, 1906654-1; Уловлювачі № w18134, 170317030, 170317045, 170317038; Мобільна споруда ("Битовка") № Т-004; Колиска, модель ZLP-630, Серійний № 71; Риштування клино-хомутові для оздоблювальних та ремонтних робіт, № ЦО 01/18.01.001 ПС.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовано тим, що договір підряду № 1/09-21 від 06.09.2021 був достроково розірваний в односторонньому порядку на вимогу замовника, водночас на території об`єкта залишалось обладнання підрядника та залучених ним субпідрядників, а також невикористані матеріали, які є предметом зустрічного позову.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при ухваленні постанови

Частинами першою, другою та четвертою статті 269 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, в частині відмови в задоволенні зустрічного позову рішення суду першої інстанції не оскаржується, відтак, відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України в цій частині рішення в апеляційному порядку не переглядається. При цьому, підстав для виходу за межі доводів та вимог апеляційної скарги судом апеляційної інстанції не встановлено.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно із частиною першою статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 837 ЦК України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (ч. 2 ст. 837 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом першої інстанції, відповідач за первісним позовом відповідно умов Договору (Графік виконання робіт), зобов`язаний був виконати роботи не пізніше 14.12.2021.

Згідно зі ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або зміна його умов не допускається.

Відповідно до приписів ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно із ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22.04.2021 у справі № 904/1017/20).

Так, відповідно до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять у предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За статтею 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2021 у справі № 904/2104/19, провадження № 12-57гс21).

Матеріалами справи підтверджено, що на виконання умов Договору позивач за первісним позовом перерахував на рахунок відповідача за первісним позовом грошові кошти у загальному розмірі 5 177 120,27 грн (платіжні доручення № 918 від 14.09.2021, № 2282 від 03.12.2021, № 3052 від 17.12.2021 та № 4676 від 21.01.2022).

У ч. 1, 4 ст. 853 ЦК України встановлено, що замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. У разі виникнення між замовником і підрядником спору з приводу недоліків виконаної роботи або їх причин на вимогу будь-кого з них має бути призначена експертиза. Витрати на проведення експертизи несе підрядник, крім випадків, коли експертизою встановлена відсутність порушень договору підряду або причинного зв`язку між діями підрядника та виявленими недоліками. У цих випадках витрати на проведення експертизи несе сторона, яка вимагала її призначення, а якщо експертизу призначено за погодженням сторін, - обидві сторони порівну.

Відповідно до п. 2.6 Договору замовник протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання від підрядника двох екземплярів акта приймання-передачі виконаних робіт (форма КБ-2в) перевіряє належність виконання робіт і надсилає підряднику другий екземпляр підписаного та скріпленого печаткою акта або письмову вмотивовану відмову від його підписання. У разі ненадіслання замовником підряднику у вказаний термін підписаного акта приймання-передачі виконаних робіт чи вмотивованої відмови від його підписання, роботи вважаються прийнятими замовником без жодних зауважень та підлягають оплаті відповідно умов цього Договору (в такому випадку підрядник має право підписати такий акт самостійно з відповідною приміткою "У встановлений строк зауважень від замовника не надійшло"). У разі отримання підрядником у встановлений даним пунктом Договору строк письмової вмотивованої відмови від підписання акта приймання-передачі виконаних робіт, сторонами складається двосторонній акт з переліком недоліків (дефектів) та строків їх усунення. Підрядник зобов`язаний усунути всі недоліки (дефекти) у строки, передбачені таким актом.

Отже, саме на підрядника (відповідача за первісним позовом) згідно з умовами Договору покладений обов`язок скласти акт про фактично виконаний обсяг робіт та направити його замовнику.

Як правильно встановлено місцевим господарським судом та не спростовано скаржником, відповідно до акта приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2021 року № 1 від 25.11.2021 та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за листопад 2021 року від 25.11.2021, ТОВ "Ейгєр" виконано, а ТОВ "Медичний центр "Добробут-Поліклініка" прийнято роботи на підставі Договору на суму 1 393 660,61 грн.

Вказуючи про виконання підрядником протягом січня та лютого 2022 року робіт, підрядник (відповідач за первісним позовом) відповідно до умов п. 2.6 Договору актів приймання-передачі виконаних робіт (форма КБ-2в) не склав.

Суд критично оцінює доводи скаржника, що такі акти приймання-передачі виконаних робіт (форма КБ-2в) не були складені у зв`язку з початком повномасштабного вторгнення, а після цього - у зв`язку з розірванням Договору, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, Договір припинив свою дію з 01.09.2022, а ділове листування між сторонами велося ще з травня по липень 2022 року. Відтак відповідач за первісним позовом не був позбавлений можливості, у випадку виконання робіт у січні-лютому 2022 року, відповідно до п. 2.6 Договору скласти акт приймання-передачі виконаних робіт (форма КБ-2в).

Колегія суддів зауважує, що суб`єкти господарювання укладають договори на різних, погоджених між ними умовах. Суб`єкти господарської діяльності здійснюють господарську діяльність на власний ризик, самостійно обирають способи поведінки з контрагентами, способи проведення та оформлення господарських операцій тощо.

Суд звертає увагу, що однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України), і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

У разі здійснення підприємницької діяльності особа (у даному випадку, відповідач за первісним позовом) має усвідомлювати, що господарська діяльність здійснюється нею на власний ризик, особа має здійснювати власний комерційний розрахунок щодо наслідків здійснення відповідних дій, самостійно розраховувати ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших її дій та самостійно приймати рішення про вчинення чи утримання від таких дій (аналогічна правова позиція викладена у пункті 6.42 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 у справі № 910/15484/17).

Отже, фактично відповідач за первісним позовом, здійснюючи господарську діяльність, приймає як сприятливі наслідки такої господарської діяльності, так і несприятливі, а тому, не складаючи відповідно до п. 2.6 Договору акт приймання-передачі виконаних робіт (форма КБ-2в), відповідач має здійснювати власний комерційний розрахунок щодо наслідків здійснення відповідних дій, та, відповідно, в даному випадку повинен був врахувати обставини щодо таких дій та відповідальності, яка настає за порушення умов Договору.

Відтак доводи скаржника, що судом першої інстанції не було з`ясовано фактичний обсяг виконаних робіт, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи.

Відповідно до п. 9.4 Договору у випадку дострокового припинення дії цього Договору, складається двосторонній акт про фактично виконаний обсяг робіт за цим Договором, в якому вказується обсяг та вартість робіт, фактично виконаних підрядником на момент дострокового припинення Договору. Такий акт підписується у порядку, встановленому п. 2.6 цього Договору, і є підставою проведення розрахунків між замовником та підрядником.

Як встановлено судом першої інстанції, замовником складено на направлено на підпис підряднику разом із листом про дострокове припинення Договору акт про фактично виконаний обсяг робіт за липень 2022 року від 26.07.2022 та довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за липень 2022 року від 26.07.2022, які отримані підрядником 01.08.2022. Жодних заперечень щодо них у матеріалах справи не міститься, а відтак у силу положень п. 2.6 Договору вони вважаються погодженими ТОВ "Ейгєр".

Згідно з п. 9.5 Договору, якщо у результаті складання акта про фактично виконаний обсяг робіт за цим Договором з`ясується, що замовником сплачено підряднику суму, що перевищує вартість фактично виконаних робіт згідно з вищевказаним актом, то підрядник повинен компенсувати свою заборгованість перед замовником як різницю між сплаченою сумою та вартістю робіт за актом про фактично виконаний обсяг робіт за цим Договором, підписаним сторонами, протягом 10 (десяти) банківських днів з моменту підписання вищевказаного акта, якщо сторони не обумовлять інший порядок взаєморозрахунків.

Відтак, враховуючи, що судом встановлений факт виконання ТОВ "Ейгєр" своїх зобов`язань з виконання робіт за Договором лише на суму 2 369 171,64 грн, іншого скаржником не доведено, в той час як ТОВ "Медичний центр "Добробут-Поліклініка" сплачено 5 177 120,27 грн, відповідач за первісним позовом зобов`язаний повернути позивачу за первісним позовом різницю між сплаченою сумою та вартістю виконаних робіт, яка складає суму у розмірі 2 807 948,63 грн.

Перевіряючи доводи скаржника щодо відсутності підстав для задоволення вимоги про стягнення інфляційного збільшення та 3 % річних, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні втрати (індекс споживчих цін) - це показник, який характеризує зміни загального рівня цін на товари і послуги, які купує населення для невиробничого споживання (постанова Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 341/915/16-ц).

Верховний Суд неодноразово наголошував, що за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат та 3 % річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, постанови Верховного Суду від 04.10.2019 у справі № 915/880/18, від 26.09.2019 у справі № 912/48/19, від 18.09.2019 у справі № 908/1379/17).

Таким чином, вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції та 3 % річних є правом кредитора, яким останній наділений у силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу. Такі висновки викладено і в постанові Верховного Суду від 05.07.2019 у справі № 905/600/18.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач за первісним позовом, заявляючи до стягнення з відповідача за первісним позовом 3 % річних та інфляційних втрат, нарахував такі за період прострочення з 30.08.2022 по 24.03.2025.

Враховуючи, що Підрядником 01.08.2022 були отримані акт про фактично виконаний обсяг робіт за липень 2022 року від 26.07.2022 та довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за липень 2022 року від 26.07.2022, посилання скаржника на п. 9.5 Договору, зокрема відлік 10 банківських днів на виконання обов`язку з повернення коштів, не впливає на розрахунок інфляційного збільшення та 3 % річних, а також на заявлений позивачем період, у зв`язку із чим відхиляються судом апеляційної інстанції за неспроможністю.

Перевіряючи доводи скаржника про незастосування судом першої інстанції позовної давності до вимоги позивача за первісним позовом про стягнення штрафу, колегія суддів зазначає таке.

Згідно з положенням статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 256 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Приписами п. 1 ч. 1 ст. 258 ЦК України унормовано, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за грошовим зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання зобов`язання.

Для обчислення позовної давності застосовують загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252-255 ЦК України.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

У силу положень п. 6.2 Договору в разі порушення підрядником договірних зобов`язань за цим Договором на строк понад 10 (десять) календарних днів, він додатково сплачує замовнику, зокрема, штраф в розмірі 5 (п`яти) % від вартості невиконаних (неналежно виконаних) робіт за порушення термінів виконання та/або закінчення робіт згідно умов цього Договору.

Як встановлено вище, відповідач за первісним позовом відповідно умов Договору (Графік виконання робіт) зобов`язаний був виконати роботи не пізніше 14.12.2021. Відтак, з урахуванням положень п. 6.2 Договору, позовна давність в один рік до вимоги про стягнення штрафу починає перебіг 25.12.2021 і спливала б 25.12.2022.

Позивач у позовній заяві вказував про пропуск ним строку позовної давності на звернення до суду з вимогою про стягнення штрафних санкцій. Однак, колегія суддів зауважує, що Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" від 15.03.2022 № 2120-ІХ доповнено розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України пунктом 19 (положення цього пункту діяли до 04.09.2025), за яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Оскільки, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України №2102-IX від 24.02.2022 "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який станом на момент розгляду судом першої інстанції спору не є скасованим, відтак позовну давність для звернення до суду з вимогою про стягнення штрафних санкцій продовжено та, відповідно, позивачем не пропущено.

Відтак суд першої інстанції правомірно не застосував заявлену відповідачем за первісним позовом позовну давність до вимоги позивача за первісним позовом про стягнення штрафу.

Перевіряючи доводи скаржника про те, що позивач первісним позовом не мав права вимагати повернення коштів за зобов`язанням, яке було припинено в силу статті 598 ЦК України, колегія суддів зазначає таке.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною другою статті 849 ЦК України передбачено, що якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Пунктом 9.2 Договору сторони погодили, що дія цього Договору може бути достроково припинена в односторонньому порядку за ініціативою замовника, за умови попереднього письмового повідомлення підрядника, не пізніше, ніж за 30 (тридцять) календарних днів до запланованого моменту припинення дії Договору.

Відповідно до п. 9.4 Договору у випадку дострокового припинення дії цього Договору, складається двосторонній акт про фактично виконаний обсяг робіт за цим Договором, в якому вказується обсяг та вартість робіт, фактично виконаних підрядником на момент дострокового припинення Договору. Такий акт підписується у порядку, встановленому п. 2.6 цього Договору, і є підставою проведення розрахунків між замовником та підрядником.

Пунктом 9.5 Договору сторони погодили, що якщо у результаті складання акта про фактично виконаний обсяг робіт за цим Договором з`ясується, що замовником сплачено підряднику суму, що перевищує вартість фактично виконаних робіт згідно з вищевказаним актом, то підрядник повинен компенсувати свою заборгованість перед замовником як різницю між сплаченою сумою та вартістю робіт за актом про фактично виконаний обсяг робіт за цим Договором, підписаним сторонами, протягом 10 (десяти) банківських днів з моменту підписання вищевказаного акта, якщо сторони не обумовлять інший порядок взаєморозрахунків.

Отже, сторонами в Договорі були погоджені умови щодо повернення підрядником сплачених замовником грошових коштів, що перевищують вартість фактично виконаних робіт.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Оскільки договірні зобов`язання між сторонами припинились, тобто підстава отримання грошових коштів перестала існувати, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про повернення замовнику коштів, отриманих підрядником, як безпідставно набутого майна.

Згідно з принципом jura novit curia (суд знає закони) неправильна юридична кваліфікація спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосовувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм, про що зазначено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц.

Отже, з огляду на викладене, колегія суддів відхиляє доводи скаржника про обрання позивачем за первісним позовом неправильного способу захисту.

Перевіряючи доводи скаржника про порушення судом першої інстанції норм процесуального права у зв`язку з зобов`язанням ТОВ "Ейгєр" забезпечити явку судового експерта для з`ясування можливості виконання судової будівельно-технічної експертизи в порядку статей 13, 99, 102, 177 ГПК України при відсутності первинної документації у підрядника/замовника та у зв`язку з відмовою в призначенні експертизи, колегія суддів зазначає таке.

За приписами ч. 1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

За статтею 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно із ч. 1 ст. 99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Ухвалою Господарського суду міста Києві від 01.07.2025 у справі № 910/5098/25 суд, зокрема, зобов`язав ТОВ "Ейгєр" забезпечити явку судового експерта для з`ясування можливості виконання судової будівельно-технічної експертизи в порядку статей 13, 177, 99, 102, ГПК України при відсутності первинної документації у підрядника/замовника.

Колегія суддів зауважує, що судова експертиза не є інструментом для виправлення недоліків доказування сторони, а є лише способом підтвердження вже заявлених і документально обґрунтованих обставин. Натомість, як встановлено судом першої інстанції під час вирішення клопотання відповідача за первісним позовом про призначення будівельно-технічної експертизи, у підрядника/замовника відсутня первинна документація, необхідна для такого експертного дослідження.

Отже, метою зазначеної ухвали від 01.07.2025 було встановлення реальної можливості проведення будівельно-технічної експертизи, з урахуванням відсутності у підрядника первинної документації, яка є обов`язковою для здійснення такого виду експертного дослідження.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (п. 2 ч. 2 ст. 277 ГПК України).

З огляду на викладене, враховуючи, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується факт виконання ТОВ "Ейгєр" своїх зобов`язань із виконання робіт за Договором лише на суму 2 369 171,64 грн, у той час як ТОВ "Медичний центр "Добробут-Поліклініка" сплачено 5 177 120,27 грн, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про те, що підрядник - відповідач за первісним позовом, зобов`язаний повернути позивачу за первісним позовом різницю між сплаченою сумою та вартістю виконаних робіт, яка складає суму в розмірі 2 807 948,63 грн.

Відтак, на переконання колегії суддів, судом першої інстанції законно, обґрунтовано та в межах процесуальних повноважень відмовлено в задоволенні клопотання ТОВ "Ейгєр" про призначення судової будівельно-технічної експертизи.

З урахуванням зазначеного вище, встановленим є факт невиконання відповідачем визначеного обов`язку у встановлений Договором строк, чим порушено законні права позивача, а відтак, правомірним є задоволення позову.

Зобов`язання судом першої інстанції під час розгляду справи № 910/5098/25 ТОВ "Ейгєр" забезпечити явку судового експерта для з`ясування можливості виконання судової будівельно-технічної експертизи не призвело до неправильного вирішення справи, відтак доводи апеляційної скарги законних та обґрунтованих висновків місцевого господарського суду не спростовують, а тому підстав для скасування оскаржуваного рішення суду не вбачається.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, § 54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що в даній справі надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також правильно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку із чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного в даній справі судового рішення відсутні.

За таких обставин, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Судові витрати

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги судові витрати за її розгляд відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ейгєр" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 28.08.2025 у справі № 910/5098/25 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Матеріали даної справи повернути до місцевого господарського суду.

5. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строк, передбачені ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 26.01.2026.

Головуючий суддя А.М. Демидова

Судді І.П. Ходаківська

С.В. Владимиренко