ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2026 р. м. Житомир Справа № 906/1509/25

Господарський суд Житомирської області у складі: судді Сікорської Н.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного багатопрофільного виробничого підприємства "Магніт"

до Приватного підприємства "Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №4"

про стягнення 496265,77 грн.

Процесуальні дії по справі.

Приватне багатопрофільне виробниче підприємство "Магніт" звернулося до суду з позовом про стягнення з Приватного підприємства "Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №4" 496265,77 грн. заборгованості за підрядними договорами на виконання робіт з технічного обслуговування ліфтів №70/24 від 01.05.2024р. та №40/25 від 30.12.2024р.

Ухвалою суду від 24.11.2025р. суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Постановив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Вказаною ухвалою встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

23.12.2025р. від позивача надійшла заява про стягнення (розподіл) судових витрат на професійну правничу допомогу (а.с. 34-42).

Враховуючи відсутність клопотання будь-якої із сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договорами на виконання робіт з технічного обслуговування ліфтів №70/24 від 01.05.2024р. та №40/25 від 30.12.2024р., в частині оплати виконаних підрядних робіт на загальну суму 472403,23 грн.

У зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, позивач нарахував до стягнення з відповідача 16396,72 грн. інфляційних втрат та 7492,82 грн. відсотків річних.

Відповідач, в порядку ст.ст. 165, 251 ГПК України, не скористався правом подачі письмового відзиву на позовну заяву, доводи позивача не спростував.

Ухвала суду від 24.11.2025р. доставлена до електронного кабінету відповідача 24.11.2025р. о 14:04 год. (а.с.33).

Судом було надано учасниками справи можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог, а також достатньо часу для звернення із заявами по суті справи та з іншими заявами з процесуальних питань.

У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 ГПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Між Приватним багатопрофільним виробничим підприємством «МАГНІТ» (позивач, підрядник) та Приватним підприємством "Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №4" (відповідач, замовник) було укладено два однакові за змістом договори на виконання робіт з технічного обслуговування ліфтів №70/24 від 01.05.2024р. та №40/25 від 30.12.2024р. (а.с. 8 на звороті-10, 11, 12).

Відповідно до п.1.1. договору, замовник доручає, а підрядник приймає на себе організацію і виконання робіт по технічному обслуговуванню ліфтів на об`єктах замовника відповідно до додатку 1, який є невід`ємною частиною цього договору.

Пунктами 2.1. та 2.2. договорів сторони погодили, що договірна вартiсть робiт з технічного обслуговування лiфтiв наведена в додатку І до цього договору. Остаточна вартiсть щомісячних робiт визначається на пiдставi акту виконаних робiт.

Згідно пунктів 2.2., 2.3. договорів, вартість технічного обслуговування не включає суми витрат, якi визначені у п.2.3 Наказу Мiністерства будiвництва, архітектури та житлово-комунального господарства № 369 вiд 09.11.2006р., №53 вiд 20.03.2015р. зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03.04.15р. за №376/26821 та п.1.2.16, п.2.16 Наказу Державного Комітету України з питань житлово-комунального господарства вiд 10.08.2004 №150, а виконуються за окрему плату на пiдставi додаткових угод.

Відповідно до пп. 3.1.1. п.3.1. договорів, підрядник зобов`язаний забезпечити технічне обслуговування лiфтiв відповiдно до «Правил будови i безпечної експлуатації ліфтів» (далі -ПББЕЛ), ДСТУ 8863:2019, ДСТУ ЕN 13015:2013.

Пунктами 5.1. - 5.4. договорів сторони визначили, що в кiнці поточного місяця пiдрядник надає замовнику акти виконаних робiт з технічного обслуговування лiфтiв з зазначенням їх вартості та обсягу.

Замовник у 5-и денний термiн повертає підписаний один екземпляр акту виконаних робiт підряднику. Якщо замовник не повернув акт виконаних робiт підряднику у 5-ти денний термiн то акт вважається прийнятим, а роботи виконані в повному обсязi.

На підставі підписаного акту виконаних робiт замовник сплачує виконані роботи пiдряднику не пізніше 20 числа наступного місяця.

Дні простою лiфтiв з вини підрядника відображаються у актах виконаних робiт i не сплачуються.

Згідно п.6.1. договорів, підрядник несе відповiдальність за своєчасне проведення робiт з технічного обслуговування ліфтів замовника, якi включають в себе повний комплекс робiт у вiдповiдності до п. 1.1.17.9. наказу №150.

Договір №70/24 діяв з 01.05.2024р. по 31.12.2024р., а договір №40/25 - з 01.01.2025р. по 31.12.2025р. (п.7.1. договору).

Договори підписані та скріплені печатками представників сторін.

Додатком І до договорів визначено вартість робіт з технічного обслуговування ліфтів за місяць:

- за договором №70/24 від 01.05.2024р. загальна вартість становить 34500,00 грн. (а.с.10 на звороті);

- за договором №40/25 від 30.12.2024р. загальна вартість становить 34500,00 грн. (а.с.13).

Згідно актів приймання виконаних робіт за період з вересня 2024р. по грудень 2024р., що скріплені підписами та печатками обох сторін, позивачем на підставі договору №70/24 від 01.05.2024р. виконані роботи з технічного обслуговування ліфтів на загальну суму 138000,00 грн., а саме:

- акт приймання виконаних робіт за вересень 2024р. від 30.09.2024р. на суму 34500,00 грн. (а.с. 13 на звороті), сума заборгованості 26054,84 грн.;

- акт приймання виконаних робіт за жовтень 2024р. від 31.10.2024р. на суму 34500,00 грн. (а.с. 14);

- акт приймання виконаних робіт за листопад 2024р. від 30.11.2024р. на суму 34500,00 грн. (а.с. 14 на звороті);

- акт приймання виконаних робіт за грудень 2024р. від 31.12.2024р. на суму 34500,00 грн. (а.с. 15).

За період з січня 2025 року по жовтень 2025 року на підставі договору №40/25 від 30.12.2024р. позивачем виконані роботи з технічного обслуговування ліфтів на загальну суму 342848,39 грн., що підтверджено актами приймання виконаних робіт, скріпленими підписами та печатками сторін:

- акт приймання виконаних робіт за січень 2025р. від 31.01.2025р. на суму 34500,00 грн. (а.с. 15 на звороті);

- акт приймання виконаних робіт за лютий 2025р. від 28.02.2025р. на суму 34500,00 грн. (а.с. 16);

- акт приймання виконаних робіт за березень 2025р. від 31.03.2025р. на суму 32867,74 грн. (а.с. 16 на звороті);

- акт приймання виконаних робіт за квітень 2025р. від 30.04.2025р. на суму 34500,00 грн. (а.с. 17);

- акт приймання виконаних робіт за травень 2025р. від 31.05.2025р. на суму 34500,00 грн. (а.с. 17 на звороті);

- акт приймання виконаних робіт за червень 2025р. від 30.06.2025р. на суму 34500,00 грн. (а.с. 18);

- акт приймання виконаних робіт за липень 2025р. від 31.07.2025р. на суму 34500,00 грн. (а.с. 18 на звороті);

- акт приймання виконаних робіт за серпень 2025р. від 31.08.2025р. на суму 34277,42 грн. (а.с. 19);

- акт приймання виконаних робіт за вересень 2025р. від 30.09.2025р. на суму 34500,00 грн. (а.с. 5);

- акт приймання виконаних робіт за жовтень 2025р. від 31.10.2025р. на суму 34203,23 грн. (а.с. 6).

Доказів сплати вартості виконаних робіт матеріали справи не містять.

У зв`язку з неоплатою відповідачем виконаних робіт, позивач звернувся до нього з претензією №1 від 10.09.2025р. (вих. №67) в якій просив погасити заборгованість в сумі 403700,00 грн. у 10 (десяти) денний термін з моменту отримання претензії (а.с. 7 на звороті, 8).

Відповідач вказану вимогу не виконав, відповіді на претензію не надав.

В зв`язку з невиконанням зобов`язання щодо оплати виконаних робіт за договором, Приватне багатопрофільне виробниче підприємство "Магніт" звернулось до суду з позовом про стягнення з Приватного підприємства "Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №4" 496265,77 грн., з яких: 472403,23 грн. - борг, 16396,72 грн. - інфляційні, 7492,82 грн. - 3% річні.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

З матеріалів справи вбачається, що правовідносини між сторонами виникли на підставі договорів підряду №70/24 від 01.05.2024р. та №40/25 від 30.12.2024р., які за своєю правовою природою є договорами про надання послуг.

Згідно з ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 629 ЦК України визначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що позивач надав відповідачу послуги з технічного обслуговування ліфтів на загальну суму 472403,23 грн., що підтверджується актами приймання виконаних робіт за період з вересня 2024 року по жовтень 2025 року, які підписані сторонами та скріплені їх печатками (а.с. 5, 6, 13 на звороті - 19).

Враховуючи, що тягар доказування виконання зобов`язання в частині оплати наданих послуг покладено на відповідача, однак останній не спростував доводів позивача, не надав суду доказів виконання зобов`язання, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача 472403,23 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача інфляційних та 3% річних суд зазначає наступне.

За змістом ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача 16396,72 грн. інфляційних та 7492,82 грн. 3% річних (розрахунок на а.с. 20-22).

Із розрахунку, поданого позивачем, вбачається, що нарахування здійснено окремо на заборгованість, яка має місце за кожним актом приймання виконаних робіт.

Перевіривши виконаний позивачем розрахунок (а.с. 20-23), суд встановив, що ним невірно визначено початок виникнення права на нарахування інфляційних та 3% річних, а також в деяких випадках не враховано, що останній день на проведення розрахунку випадав на вихіідний день.

Вказане вплинуло на збільшення розміру 3% річних, заявлених позивачем до стягнення.

Суд звертає увагу, що за приписами ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно ч. 5 ст 254 ЦК України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Пунктом 5.3. договорів визначено, що оплата здійснюється на підставі виписаного акту не пізніше 20-го числа наступного місяця.

Відповідно прострочення виконання зобов`язання слід рахувати:

- за актом приймання виконаних робіт за вересень 2024 року - з 22.10.2024р.;

- за актом приймання виконаних робіт за жовтень 2024 року - з 21.11.2024р.;

- за актом приймання виконаних робіт за листопад 2024 року - з 21.12.2024р.;

- за актом приймання виконаних робіт за грудень 2024 року - з 21.01.2025р.;

- за актом приймання виконаних робіт за січень 2025 року - з 21.02.2025р.;

- за актом приймання виконаних робіт за лютий 2025 року - з 21.03.2025р.;

- за актом приймання виконаних робіт за березень 2025 року - з 22.04.2025р.;

- за актом приймання виконаних робіт за квітень 2025 року - з 21.05.2025р.;

- за актом приймання виконаних робіт за травень 2025 року - з 21.06.2025р.;

- за актом приймання виконаних робіт за червень 2025 року - з 22.07.2025р.;

- за актом приймання виконаних робіт за липень 2025 року - з 21.08.2025р.;

- за актом приймання виконаних робіт за серпень 2025 року - з 23.09.2025р.;

- за актом приймання виконаних робіт за вересень 2025 року - з 21.10.2025р.

Здійснивши за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій ІПС «LIGA 360» перерахунок, суд встановив, що загальний розмір 3% річних складає - 7444,81 грн. Розрахунок інфляційних відповідає обставинам справи і є вірним.

У стягненні 48,01 грн. - 3% річних суд відмовляє, у зв`язку з безпідставністю їх нарахування.

Згідно зі ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у розмірі 496244,76 грн., з яких: 472403,23 грн. борг, 16396,72 грн. інфляційні, 7444,81 грн. 3% річні.

У стягненні 48,01 грн. 3% річних суд відмовляє.

Судові витрати за результатами розгляду справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог в сумі 496244,76 грн., на відповідача покладається судовий збір в розмірі 5954,94 грн.

Щодо витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 32000,00 грн., суд зазначає наступне.

Згідно ч.4 ст.129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до частини 4статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надані копії договору-доручення №17/11/2025 про надання правничої допомоги від 17.11.2025р., укладеного між адвокатом Сичовим Денисом Володимировичем та Приватним багатопрофільним виробничим підприємством "Магніт", ордеру адвоката серії АМ №1168969 від 17.11.2025р., виданого на ім`я Сичова Дениса Володимировича, свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЖТ №001075, акту надання послуг від 23.12.2025р. на суму 32000,00 грн., платіжної інструкції №677 від 23.12.2025р. на суму 32000,00 грн. (а.с. 4, 24, 38, 39, 42).

Згідно з п.4.1 договору-доручення №17/11/2025 про надання правничої допомоги від 17.11.2025р. сума послуг адвоката складає 32000,00 грн.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі №909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).

У постанові Верховного Суду від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 сформовано правовий висновок про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, приписами статей 123 - 130 ГПК України, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Суд звертає увагу, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.

Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.01.2022 у справі №911/2737/17.

Матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката. Зокрема, адвокатом подано позов від імені Приватного багатопрофільного виробничого підприємства "Магніт".

Разом з тим суд звертає увагу, що зміст позовної заяви не містить складних правових конструкцій чи значних за обсягом розрахунків, а викладені у ній обставини є типовими та не потребували значних витрат часу і зусиль на їх підготовку. Спір у даній справі є малозначним, а ціна позову - незначною.

Крім того, адвокат Сичов Д. В. вже здійснював представництво інтересів цього ж позивача у спорі з аналогічними правовідносинами, тому був обізнаний із фактичними обставинами справи та правовою позицією позивача. За таких умов підготовка позовної заяви не вимагала додаткового аналізу нових обставин чи формування нової правової позиції.

Вирішуючи заяву сторони про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Такі докази, відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на принцип справедливості та розумності, суд вважає, що співмірною предмету позову буде сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15000,00 грн.

З огляду на приписи п.2 ч.4 ст.129 ГПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15000,00 грн.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства "Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №4" (10031, Житомирська обл., м. Житомир, вул. Северина Наливайко, буд. 7-А, )

на користь Приватного багатопрофільного виробничого підприємства "Магніт" (10007, Житомирська обл., м. Житомир, вул. Зайка Якова, буд. 45-А, ):

- 472403,23 грн. заборгованості;

- 16396,72 грн. інфляційні;

- 7444,81 грн. 3% річні;

- 5954,94 грн. судового збору;

- 15000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання рішення.

Повне рішення складено: 26.01.26

Суддя Сікорська Н.А.

1 - до справи