номер провадження справи 17/219/22
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

23.01.2026 Справа № 908/2708/22

м. Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі судді Корсуна В.Л, розглянувши без виклику сторін матеріали заяви АТ НАЕК Енергоатом за вих. від 14.01.26 № 01-804/10-вих (сформована в системі Електронний суд 15.01.26) про прийняття до розгляду звіту про виконання рішення суду у справі № 908/2708/22

за позовною заявою: акціонерного товариства Харківський науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут Енергопроект, 61003, м. Харків, вул. Героїв Харкова, буд. 10/12

до відповідача (боржника): акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3, ) в особі філії Відокремлений підрозділ Запорізька атомна електрична станція акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (71503, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, 133)

про стягнення 2 278 800,00 грн

заінтересована особа (орган виконання): Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 110

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 18.04.23 у справі № 908/2708/22 позовні вимоги акціонерного товариства Харківський науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут Енергопроект (далі АТ ХІ Енергопроект) до державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (надалі ДП НАЕК Енергоатом в особі ВП ЗАЕС) задоволено повністю. Вирішено Стягнути з державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція на користь акціонерного товариства Харківський науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут Енергопроект 2 278 800,00 грн. заборгованості та 34 182,00 грн. судового збору.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 21.11.23 у справі № 908/2708/22 апеляційну скаргу ДП НАЕК Енергоатом в особі ВП ЗАЕС на рішення Господарського суду Запорізької області від 18.04.23 у справі № 908/2708/22 залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Запорізької області від 18.04.23 без змін.

21.12.23 Господарським судом Запорізької області видано відповідний наказ на виконання свого рішення від 18.04.23 та постанови Центрального апеляційного господарського суду від 21.11.23 у справі № 908/2708/22.

Ухвалою від 08.01.24 судом відмовлено у задоволенні заяви ДП НАЕК Енергоатом за вих. від 27.12.23 про відстрочення виконання судового рішення по справі № 908/2708/22.

Ухвалою від 25.01.24 судом задоволено заяву АТ ХІ Енергопроект за вих. від 16.01.24 про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 908/2708/22 та замінено боржника - державне підприємство Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом () в особі відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція () у наказі Господарського суду Запорізької області про примусове виконання судового рішення від 21.12.23 у справі № 908/2708/22 до відкриття виконавчого провадження на правонаступника акціонерне товариство Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом () в особі філії Відокремлений підрозділ Запорізька атомна електрична станція Акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (код ЄДРПОУ ВП 19355964).

05.12.25 до Господарського суду Запорізької області в системі Електронний суд надійшла заява АТ ХІ Енергопроект за вих. від 05.12.25 (зареєстровано в канцелярії суду 08.12.25) про зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення, в якій представник позивача просить суд зобов`язати керівника акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом () у 30 денний строк з дня отримання відповідної ухвали надати суду звіт про виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 18.04.23 у справі № 908/2708/22, залишеного без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 21.11.23.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 08.12.25 вказану вище заяву передано на розгляд судді Корсуну В.Л.

Ухвалою від 17.12.25 судом задоволено заяву АТ ХІ Енергопроект за вих. від 05.12.25 про зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення у справі № 908/2708/22 та зобов`язано керівника акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом () у 30 денний строк з дня отримання відповідної ухвали надати суду звіт про виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 18.04.23 у справі № 908/2708/22.

15.01.26 до суду в системі «Електронний суд» від АТ НАЕК Енергоатом надійшло:

- заява за вих. від 14.01.26 № 01-804/10-вих про прийняття до розгляду звіту про виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 18.04.23 у справі № 908/2708/22;

- звіт за вих. від 14.01.26 № 01-804/10-вих про виконання судового рішення, в якому т.в.о. голова правління Павло Ковтонюк просить суд прийняти звіт про виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 18.04.23 у справі № 908/2708/22.

17.01.26 до суду в системі «Електронний суд» надійшли заперечення за вих. від 17.01.26 на звіт боржника про виконання судового рішення (зареєстровано канцелярією суду та передано судді 19.01.26), в яких представник АТ ХІ Енергопроект заперечує проти звіту т.в.о. голови правління АТ НАЕК Енергоатом Павла Ковтонюка про виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 18.04.23 у справі № 908/2708/22 та просить суд відмовити в прийнятті звіту керівника АТ НАЕК Енергоатом про виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 18.04.23 у справі № 908/2708/22 і встановити боржнику новий строк для подання звіту про виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 18.04.23 у справі № 908/2708/22.

Розглянувши заяви АТ НАЕК Енергоатом за вих. від 14.01.26 № 01-804/10-вих (сформована в системі Електронний суд 15.01.26) про прийняття до розгляду звіту про виконання рішення суду у справі № 908/2708/22, оцінивши надані у справу письмові докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що заява не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Звертаючись до суду з заявою про прийняття до розгляду звіту про виконання рішення суду у справі № 908/2708/22 та самим звітом про виконання рішення суду у справі № 908/2708/22 т.в.о. голови правління АТ НАЕК Енергоатом посилався на наступне (дослівно):

«… Наказ, виданий у справі № 908/2708/22, перебуває на примусовому виконанні в органі ДВС у провадженні старшого державного виконавця К. Савчука (далі виконавець).

Виконавцем на виконання наказу № 908/2708/22 прийнято низку процесуальних рішень, зокрема: постанови від 16.04.2024 ВП № 74750445 про відкриття виконавчого провадження та про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження; постанову від 07.08.2024 ВП № 74750445 про зупинення вчинення виконавчих дій; постанову від 10.07.2025 про поновлення виконавчого провадження ВП № 74750445; постанову від 13.10.2025 про зупинення вчинення виконавчих дій ВП № 74750445.

Наказ Господарського суду Запорізької області у справі № 908/2708/22 виконується у примусовому порядку в межах зведеного виконавчого провадження № 74403832, утвореного стосовно боржника АТ «НАЕК «Енергоатом».

На сьогодні виконавчі провадження стосовно АТ «НАЕК «Енергоатом», зокрема виконавче провадження № 74750445, зупинено на підставі пункту 102 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження».

Верховний Суд у постанові від 08.10.2025 в межах справи № 917/1000/23 дійшов такого висновку «...перерахування стягувачам коштів, стягнутих з боржника, здійснюється в порядку їх розподілу відповідно до статей 45 - 47 розділу VI «Розподіл стягнутих з боржника грошових сум» Закону № 1404-VIII та не відноситься до виконавчих дій, визначених статтею 10 Закону № 1404-VIII та розділом IV «Загальні умови та порядок здійснення виконавчого провадження» Закону № 1404-VIII, у той час як зупиненню відповідно до статті 34 Закону № 1404-VIII підлягає саме вчинення виконавчих дій» (пункт 49 постанови).

Відповідно до частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» грошові кошти, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця.

З метою погашення заборгованості за зведеним виконавчим провадженням № 74403832 АТ «НАЕК «Енергоатом» 04.12.2025 здійснило перерахування коштів на депозитний рахунок органу ДВС у розмірі 173 923 001,39 гривні.

Також АТ «НАЕК «Енергоатом» звернулось до органу ДВС з клопотанням від 05.12.2025 № 01-27649/10-вих, у якому повідомило про погашення заборгованості за зведеним виконавчим провадженням № 74403832, та просило перерахувати кошти на рахунки стягувачів та до державного бюджету в межах виконавчих проваджень, що входять до складу зведеного, у тому числі за виконавчим провадженням № 74750445.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 22.05.2024 у справі № 910/3600/22, виконавець, хоча й від імені держави, однак діє саме в інтересах стягувача задля виконання судового рішення, яке постановлено на користь останнього; тобто, стягувач фактично наділяє виконавця своїм правом на одержання належних йому грошових коштів, а виконавець на цей період стає «отримувачем» таких коштів.

Отже, моментом фактичного виконання судового рішення є саме момент надходження коштів з рахунку боржника на відповідний рахунок виконавчої служби.

З огляду на те, що товариством фактично забезпечено виконання рішення Господарського суду Запорізької області у справі № 908/2708/22 04.12.2025 в примусовому порядку у межах виконавчого провадження № 74750445, яке входить до зведеного виконавчого провадженням № 74403832 …».

17.01.26 до суду в системі «Електронний суд» надійшли заперечення за вих. від 17.01.26 на звіт боржника про виконання судового рішення (зареєстровано канцелярією суду та передано судді 19.01.26), в яких представник АТ ХІ Енергопроект заперечує проти звіту т.в.о. голови правління АТ НАЕК Енергоатом Павла Ковтонюка про виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 18.04.23 у справі № 908/2708/22 та зазначає, що (дослівно):

«… 1) Дійсно, виконавче провадження № 74750445 (провадження, відкрите на підставі судового наказу, виданого у справі № 908/2708/22) приєднано до зведеного виконавчого провадження № 74403832, що веде Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.

Разом із тим, обставини, на які посилається боржник, не вплинули на статус відповідного виконавчого провадження, оскільки відповідно до актуальної інформації із автоматизованої системи виконавчих проваджень станом на 17 січня 2026 року останнє процесуальне рішення, прийняте державним виконавцем, це зупинення вчинення виконавчих дій 13.10.2025 року. Зазначені обставини підтверджуються інформацією про виконавчі провадження із АСВП станом на 17.01.2026 року, що додається.

При цьому, підставою для такого зупинення є заява самого боржника про забезпечення позову у справі № 320/39743/25.

2) Відповідно до облікової картки на зведене виконавче провадження станом на 09.12.2025 року залишок, що підлягає стягненню (передостання колонка) складає 2118252, 95 EUR (євро) та 176597909, 83 UAH (гривня), тобто заборгованість за зведеним виконавчим провадженням значно перевищує суму коштів, на оплату яких посилається боржник. Тобто, надані матеріали боржником НЕ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ виконання рішення у повному обсязі саме у справі № 908/2708/22 (витяг з облікової картки зведеного ВП станом на 09.12.2025 року додається, прим. облікова картка зведеного ВП викладена на 33 сторінках, містить перелік усіх стягувачів та відомості про конкретно визначені ВП, що входять до складу зведеного, у кількості 221, стягувачем надається витяг з облікової картки: перша та останні сторінки, а також сторінка, де зазначено виконавче провадження за даною справою (пункт 182).

3) Згідно вимог статті 47 ЗУ «Про виконавче провадження» стягувачу - юридичній особі стягнуті грошові суми перераховуються виконавцем у встановленому порядку на визначені стягувачем рахунки, при цьому законом не визначено відповідних строків (на відміну від стягувачів фізичних осіб).

У разі надходження суми, яка не задовольняє вимоги усіх стягувачів, а також за необхідності відрахування виконавчого збору, основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження виконавець невідкладно складає розрахунок, який повинен містити загальну суму стягнених коштів, суму, що залишилась після відрахування витрат виконавчого провадження, перелік стягувачів кожної черги, визначених статтею 46 Закону, та суму коштів, яка перераховується кожному стягувачу, суму стягненого виконавчого збору або основної винагороди приватного виконавця, штрафів у разі винесення відповідних постанов. Розрахунок долучається до матеріалів зведеного виконавчого провадження. Разом із тим, матеріали внесені до АСВП, відповідного розрахунку не містять, боржником такий розрахунок також не надано.

Але з метою повного та всебічного розгляду поданого Звіту стягувач повідомляє, що 14 січня 2026 року на поточний рахунок стягувача від Шевченківського ВДВС у рамках відповідного виконавчого провадження надійшли грошові кошти у розмірі 1 237 500, 36 грн.

Тобто, судове рішення наразі виконано лише в частині (з загальної суми 2312982, 00 грн. сплачено лише 1237500, 36 грн., що складає 53, 5 %).

Зазначене лише підтверджує доводи стягувача, що сума зведеного виконавчого провадження перевищує суму коштів, сплачених боржником, що сплачена боржником сума коштів перерахована кожному із стягувачів у пропорційному розмірі, що спростовує доводи про повне виконання судового рішення.

Боржник безпідставно посилається на свою заяву від 05.12.2025 року, якою боржник самостійно нібито визначив порядок перерозподілу коштів, оскільки сплачені кошти перерозподілені державним виконавцем пропорційно кожному стягувачу, і внаслідок нестачі сплачених коштів це не призвело до повного виконання та закінчення виконавчого провадження.

Боржник обізнаний про порядок перерозподілу, але безпідставно наполягає на повному виконані судового рішення, що не відповідає ані фактичним обставинам справи, ані наявним доказам у справі.

Щодо посилань боржника на нібито релевантну судову практику

Безпідставним є посилання боржника на нібито застосовність висновків Верховного Суду у постанові від 08.10.2025 у справі № 917/1000/23, оскільки у цій справі спірне питання полягало в тому, чи підлягають грошові кошти, які стягнуті з боржника за виконавчим документом та знаходяться на рахунку органу державної виконавчої служби, перерахуванню стягувачу у випадку, коли виконавче провадження було зупинене після зарахування таких коштів на рахунок органу державної виконавчої служби (пункт 44 постанови).

У нашому випадку грошові кошти від боржника перераховані на рахунок ВДВС під час зупинення виконавчого провадження. Крім того, у справі № 917/1000/23 з рахунків боржника було списано кошти на підставі платіжних інструкцій про примусове списання коштів.

У нашому випадку боржник самостійно перерахував кошти на рахунок ВДВС без примусового списання.

Безпідставними є посилання боржника і на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 22.05.2024 у справі № 910/3600/22, оскільки у цій справі предметом розгляду було звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником, відповідно до частини першої статті 336 ГПК України (тобто, взагалі окремий механізм примусового виконання).

Таким чином, стягувач стверджує про неподібність даних правовідносин із питанням, що розглядається у справі № 908/2708/22.

Крім того, із урахуванням лише часткового виконання судового рішення Звіт не містить строк та порядок (спосіб) його виконання у частині, що залишається невиконаною, боржником не зазначено запланових заходів, спрямованих на повне виконання: яким чином боржник планує виконувати відповідне рішення у частині, що залишилася, у який спосіб боржник планує виконувати відповідне рішення тощо. Тобто наданий Звіт не відповідає вимогам, визначеним ст. 345-3 ГПК України.

Враховуючи баланс інтересів сторін та право на справедливий судовий розгляд, ефективний судовий захист та очікування належного виконання судового рішення, з урахуванням викладених заперечень щодо прийняття звіту боржника, необґрунтованість наведених боржником обставин щодо нібито виконання судового рішення, підстави для прийняття поданого Звіту відсутні. …».

Основною конституційною засадою судочинства, серед іншого, є обов`язковість судового рішення (п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України), що є однією із важливих складових принципу правової визначеності, а також права на справедливий суд, закріпленого, зокрема, у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

На важливість належного виконання судового рішення неодноразово наголошував у своїх рішеннях Конституційний Суд України.

Зокрема, у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30.06.09 № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що відповідно до положень Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання; обов`язковість рішень суду є однією із основних засад судочинства, яка гарантує ефективне здійснення правосуддя; виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової. З огляду на це, посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції є заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист.

Також, Конституційний Суд України, взявши до уваги ст., ст. 3, 8, ч., ч. 1, 2 ст. 55, ч., ч. 1, 2 ст. 129-1 Конституції України, свої юридичні позиції щодо визначення виконання судового рішення складовою конституційного права на судовий захист, дійшов висновку, що держава, створюючи належні національні організаційно-правові механізми реалізації права на виконання судового рішення, повинна не лише впроваджувати ефективні системи виконання судових рішень, а й забезпечувати функціонування цих систем у такий спосіб, щоб доступ до них мала кожна особа, на користь якої ухвалене обов`язкове судове рішення, у разі, якщо це рішення не виконується, у тому числі державним органом.

Конституційний Суд України наголосив, що визначений у законі порядок забезпечення державою виконання судового рішення має відповідати принципам верховенства права та справедливості, гарантувати конституційне право на судовий захист; невиконання державою позитивного обов`язку щодо забезпечення функціонування запроваджуваної нею системи виконання судових рішень призводить до обмеження конституційного права на судовий захист та нівелює його сутність.

Важливо, що у рішенні Конституційного Суду України від 20.12.18 № 13-р/2018 зазначено, що Конституцією України встановлено, що рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені (стаття 151-2); рішення Конституційного Суду України незалежно від того, визначено в них порядок і строки їх виконання чи ні, є обов`язковими до виконання на всій території України; органи державної влади, органи АР Крим, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові та службові особи, громадяни та їх об`єднання, іноземці, особи без громадянства повинні утримуватись від застосування чи використання правових актів або їх положень, визнаних неконституційними; рішення Конституційного Суду України мають пряму дію і для набрання чинності не потребують підтверджень з боку будь-яких органів державної влади; додаткове визначення у рішеннях, висновках Конституційного Суду України порядку їх виконання не скасовує і не підміняє загальної обов`язковості їх виконання (абз. 2, 3, 6 п. 4 мотивувальної частини рішення від 14.12.00 № 15-рп/2000).

Згідно із ч. 1 ст. 74 ГПК України (далі ГПК України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. (ч.ч. 1, 2 ст. 79 ГПК України).

У відповідності до ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За приписами ст. 326 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ст. 339 ГПК України, судовий контроль за виконанням судових рішень у господарських справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції. Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому цим розділом.

Частиною 1 ст. 345-1 ГПК України передбачено, що суд, який розглянув справу як суд першої інстанції, за письмовою заявою стягувача може зобов`язати боржника подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення у господарських справах: 1) про захист ділової репутації; 2) що виникають з відносин, пов`язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції; 3) в інших спорах немайнового характеру.

Згідно із ч. 4 ст. 345-1 ГПК України, якщо боржником, який не виконує судове рішення, є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, суб`єкт господарювання державного або комунального сектору економіки, суд за письмовою заявою стягувача та за умови відкриття виконавчого провадження зобов`язує такого боржника подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення незалежно від характеру спору.

Відповідно до частини 2 статті 345-4 ГПК України, суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо боржником не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються боржником для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.

Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 345-3 цього Кодексу.

Зокрема, згідно з пунктом 6 частини другої статті 345-3 ГПК України, звіт боржника про виконання судового рішення має містити: у разі невиконання судового рішення: орієнтовні строки виконання такого рішення та їх обґрунтування; відомості про те, чи існують обставини, які ускладнюють виконання судового рішення боржником, які заходи вжито та вживаються боржником для їх усунення.

У Звіті за вих. від 14.01.26 № 01-804/10-вих про виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 18.04.23 у справі № 908/2708/22 т.в.о. голови правління АТ НАЕК Енергоатом посилається на те, що 04.12.25 боржником (відповідачем) здійснено перерахування коштів на депозитний рахунок органу ДВС у розмірі 173 923 001,39 грн.

Також АТ НАЕК Енергоатом звернулось до органу ДВС з клопотанням за вих. від 05.12.25 № 01-27649/10-вих, у якому повідомило про погашення заборгованості за зведеним виконавчим провадженням № 74403832, та просило перерахувати кошти на рахунки стягувачів та до державного бюджету в межах виконавчих проваджень, що входять до складу зведеного виконавчого провадження № 74403832, у т.ч. за виконавчим провадженням № 74750445.

При цьому, АТ ХІ Енергопроект (стягувач) зазначає, що 14.01.26 на його поточний рахунок від Шевченківського ВДВС у рамках відповідного виконавчого провадження надійшли грошові кошти у розмірі 1 237 500,36 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 14.01.26 № 324.

Отже, суд приходить до висновку, що судове рішення у справі № 908/2708/22 наразі виконано лише частково в сумі 1 237 500,36 грн.

Доказів, які б спростовували вказану обставину боржником до матеріалів справи не надано.

Так само, боржником не надано суду інформації від Шевченківського ВДВС у місті Києві Центрального МУ МЮ (м. Київ) стосовно розподілу грошових коштів, які надійшли на депозитний рахунок від боржника в межах зведеного виконавчого провадження № 74403832.

Судом також прийнято до уваги те, що Звіт боржника за вих. від 14.01.26 № 01-804/10-вих про виконання судового рішення у справі № 908/2708/22 не містить орієнтовних строків повного і остаточного виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 18.04.23 у справі № 908/2708/22 та, відповідно, обґрунтувань цих строків.

Європейськими інституціями неодноразово зазначалося, що саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися.

Звіт про виконання судового рішення є інструментом судового контролю за добровільним виконанням остаточних судових рішень органами державної влади, суб`єктами господарювання державного чи комунального сектору економіки, і подається незалежно від стадії виконавчого провадження чи наявності підстав для його зупинення.

Отже, оскільки Звіт про виконання рішення суду у справі № 908/2708/22 подано т.в.о. голови правління АТ НАЕК Енергоатом без додержання вимог статті 345-3 ГПК України (звіт не містить доказів повного виконання судового рішення у справі № 908/2708/22, а також боржник не надав відомостей про орієнтовні строки виконання рішення суду у повному обсязі та їх обґрунтування), суд дійшов висновку про відмову у його прийнятті.

Відповідно до ч. 1 ст. 345-4 ГПК України, за наслідками розгляду звіту боржника суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами ч. 5 ст. 345-2 цього Кодексу. Оскарження ухвали суду не зупиняє її виконання.

Частиною 3 ст. 345-4 ГПК України унормовано, що у разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд застосовує до боржника захід процесуального примусу у виді штрафу, а також може додатково встановити новий строк для подання звіту відповідно до частини 3 статті 345-2 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Згідно із ч. 4 ст. 345-4 ГПК України, суд застосовує до боржника захід процесуального примусу у виді штрафу за правилами статті 135 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1 ст. 135 ГПК України, під час здійснення судового контролю за виконанням судового рішення суд може стягнути в дохід державного бюджету з відповідача, боржника чи їх керівників (якщо відповідачем, боржником є юридична особа) штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи передбачене ч. 1 ст. 135 ГПК України право, а не обов`язок суду стягнути в дохід державного бюджету штраф з керівника боржника, суд у даному конкретному випадку вважає раціональним не застосовувати заходи процесуального примусу до боржника чи його керівника, проте вважає за доцільне попередити керівника боржника про можливість застосування заходів процесуального примусу у виді штрафу за правилами статті 135 ГПК України.

З огляду на постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту боржника, суд вважає за доцільне додатково встановити боржнику новий строк для подання звіту про виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 18.04.23 у справі № 908/2708/22 у строк протягом 30 календарних днів з дня отримання даної ухвали суду.

Керуючись ст. ст. 42, 46, 74, 79, 86, 234, 235, 342,345-3, 345-4 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у прийнятті звіту т.в.о. голови правління акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом Ковтонюка Павла Івановича за вих. від 14.01.26 № 01-804/10-вих про виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 18.04.23 у справі № 908/2708/22.

2. Зобов`язати керівника акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3, ) надати суду звіт про виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 18.04.23 у справі № 908/2708/22 у строк протягом 30 календарних днів з дня отримання даної ухвали суду.

3. Екземпляр ухвали направити сторонам у справі та заінтересованій особі.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 23.01.26 та може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Центрального апеляційного господарського.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст. 261 цього Кодексу.

Суддя В.Л. Корсун