ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення заяви про забезпечення позову

"21" січня 2026 р. м. Київ Справа №911/147/26

Суддя Грабець С.Ю., розглянувши заяву представника ОСОБА_1

про забезпечення позову,

без виклику учасників справи

ВСТАНОВИЛА:

16 січня 2026 року через систему "Електронний суд" до Господарського суду Київської області надійшла заява представника ОСОБА_1 (далі - заявник) про забезпечення позову.

Згідно з ч. 1 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Судом встановлено, що у заяві про забезпечення позову представником заявника предметом майбутнього позову визначена вимога про стягнення збитків, завданих товариству з обмеженою відповідальністю "Аструм Білдінг Компані" (далі товариство) внаслідок неналежного та недобросовісного виконання ОСОБА_2 обов`язків директора (виконавчого органу), зокрема, у зв`язку з можливим виведенням коштів, укладенням та/або виконанням правочинів, що не відповідають інтересам товариства, приховуванням документації та вчиненням інших дій, які порушують принципи належного корпоративного управління.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 Господарського процесуального кодексу України, власник (власники), учасник (учасники), акціонер (акціонери) юридичної особи, якому (яким) сукупно належить 5 і більше відсотків статутного капіталу товариства (голосуючих акцій) або частка у власності юридичної особи якого (яких) сукупно становить 5 і більше відсотків, може (можуть) подати в інтересах такої юридичної особи позов про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі її посадовою особою.

Згідно з ч. 2 ст. 54 Господарського процесуального кодексу України, у разі відкриття провадження за таким позовом зазначена юридична особа набуває статусу позивача, але не вправі здійснювати свої процесуальні права та обов`язки без згоди власника (власників), учасника (учасників), акціонера (акціонерів), який (які) подав (подали) позов. Посадова особа, до якої пред`явлений позов, не вправі представляти юридичну особу та призначати іншу особу для представництва юридичної особи в даній справі.

Отже, за похідним позовом учасник, член, акціонер набуває статусу процесуального представника юридичної особи, якій завдано збитків, але не має власного права на позов (у матеріальному значенні) до порушника. Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, акціонер (учасник) юридичної особи, навіть мажоритарний, не може розглядатись як належний заявник, якщо йдеться про порушення прав юридичної особи. Ці висновки сформульовані в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 вересня 2021 року в справі №761/45721/16-ц.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 170 Господарського процесуального кодексу України, будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву, клопотання або заперечення, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для такої фізичної особи), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України, якщо заява про забезпечення позову подається до відкриття провадження у справі, в такій заяві додатково зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших осіб, які можуть отримати статус учасника справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Судом встановлено, що в тексті заяви про забезпечення позову не зазначені відомості про статус товариства, його місцезнаходження, поштові індекси, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти. Так, суд позбавлений можливості встановити належного заявника та особу, в інтересах якої повинні бути вжиті заходи забезпечення позову.

Згідно з ч. 7 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 139 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Оскільки заява про забезпечення позову подана без додержання вимог ст. 139 Господарського процесуального кодексу України, вона підлягає поверненню заявнику.

На підставі вищевикладеного, керуючись ч. 2 ст. 139, ч. 7 ст. 140, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. повернути ОСОБА_1 заяву про забезпечення позову;

2. направити ухвалу заявнику.

Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому ст. 235 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала підписана 21.01.2026 року.

Суддя С. Грабець