ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" січня 2026 р.м. Одеса Справа № 916/3194/25

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань Босової Ю.С.

За участю представників сторін:

Від позивача: не з`явився;

Від відповідача: не з`явилися;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Атон-ХХІ» до товариства з обмеженою відповідальністю «Південьдар», ОСОБА_1 про стягнення 228 000,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Атон-ХХІ») (далі по тексту ТОВ «ЛК «Атон-ХХІ») звернулося до господарського суду з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Південьдар» (далі по тексту ТОВ «Південьдар»), ОСОБА_1 (далі по тексту ОСОБА_1 ) про солідарне стягнення штрафу у розмірі 228 000,00 грн.

Позовні вимоги ТОВ «ЛК «Атон-ХХІ» обґрунтовані фактом неналежного виконання ТОВ «Південьдар» зобов`язань за договором фінансового лізингу ФЛТ №105, виконання зобов`язань за яким було забезпечено договором поруки, укладеним між позивачем та іншим відповідачем.

Ухвалою суду від 13.08.2025 дана справа була призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою від 28.10.2025 дана справа була прийнята до провадження суддею Желєзною С.П. із призначенням справи до розгляду за правилами загального позовного провадження.

ТОВ «Південьдар» та ОСОБА_1 були повідомлені судом про розгляд даної справи шляхом направлення ухвал на адресу відповідачів, яка вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та Єдиному державному демографічному реєстрі, а саме: 68242, Одеська обл., Білгород-Дністровський р-н, с.Успенівка, вул.Вузька, буд.88. Після направлення на адресу АТ «Укрпошта» окремої ухвали одне поштове повідомлення згідно з відомостями з вебсайту оператора поштового зв`язку було вручено одержувачу, інші - повернуті до суду з відмітками про відсутність адресата за вказаною адресою.

З огляду на викладене, господарський суд доходить висновку про належне повідомлення ТОВ «Південьдар», ОСОБА_1 про розгляд судом даного спору. Оскільки відповідачами не було надано суду відзиву на позов, справа розглядається за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 178 ГПК України.

13.01.2026 до суду від ТОВ «ЛК «Атон-ХХІ» надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника позивача за наявними в справі доказами.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд встановив наступне.

14.02.2025 між ТОВ «ЛК «Атон-ХХІ» (Лізингодавець) та ТОВ «Південьдар» (Лізингоодержувач) було укладено договір фінансового лізингу ФЛТ №105, п. 1.1 якого Лізингодавець зобов`язується набути у власність трактор КАТА KF1304 (двигун № НОМЕР_1 Шасі №23090178) (надалі за текстом предмет лізингу) згідно встановленої Лізингоодержувачем у замовленні (додаток №4) специфікації та передати предмет лізингу в користування Лізингоодержувачу на визначений строк за встановлену плату (лізингові платежі) визначену в додатку №2 до договору.

Положеннями п 3.2 договору фінансового лізингу ФЛТ №105 від 14.02.2025 встановлено, що загальна сума лізингових платежів, термін оплати (дати платежів) та порядок сплати Лізингоодержувачем лізингових платежів Лізингодавцеві встановлюються договором та в графіку сплати лізингових платежів (додаток 2), який є невід`ємною частиною договору. Сплата лізингових платежів здійснюється Лізингоодержувачем не пізніше «дати платежу» шляхом перерахування належної суми на поточний рахунок Лізингодавця, який визначений цим договором.

Згідно з п. 4.3 договору фінансового лізингу ФЛТ №105 від 14.02.2025 після прибуття предмета лізингу до місця передачі Лізингоодержувач зобов`язаний в присутності Лізингодавця перевірити якість, комплектність та технічну справність предмета лізингу, про що сторони складають акт приймання-передачі предмета лізингу (додаток №3). Акт підтверджує факт передачі предмета лізингу від Лізингодавця до Лізингоодержувача, комплектність та відповідність предмета лізингу техніко-економічним показникам, передбаченим договором поставки предмета лізингу.

Лізингоодержувач несе відповідальність за порушення взятих на себе за договором зобов`язань. У випадку прострочення термінів сплати лізингових (в тому числі авансового) платежів, передбачених пунктом 3.2. договору, та інших платежів, передбачених умовами договору, Лізингодавець має право вимагати від Лізингоодержувача сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від непогашеної суми заборгованості за кожен день прострочки. В разі прострочення Лізингоодержувачем строків оплати лізингових (в тому числі авансових) платежів, Лізингоодержувач зобов`язаний сплатити на користь Лізингодавця штраф за кожен такий випадок у розмірі: 5% від вартості предмета лізингу в разі прострочення сплати лізингового (авансового) платежу на строк більше 10 днів з дати, що визначена в графіку сплати лізингових платежів (додаток №2 до цього договору); 10% від вартості предмета лізингу в разі прострочення сплати лізингового (авансового) платежу на строк більше 20 днів з дати, що визначена в графіку сплати лізингових платежів; 15% від вартості предмета лізингу в разі прострочення сплати лізингового (авансового) платежу на строк більше 30 днів з дати, що визначена в додатку №2 до цього договору (пп. 10.2.1 п. 10.2 договору фінансового лізингу ФЛТ №105 від 14.02.2025).

Відповідно до п. 10.3 договору фінансового лізингу ФЛТ №105 від 14.02.2025 під «вартістю предмета лізингу», визначеною п. 10.2 мається на увазі вартість предмета лізингу (з ПДВ), визначена в графіку сплати лізингових платежів (додаток №2 до цього договору).

Згідно з п. п. 15.1, 15.2 договору фінансового лізингу ФЛТ №105 від 14.02.2025 договір набирає чинності (вважається укладеним) з дня його підписання. Договір діє протягом строку лізингу (п. 2.1. договору), але у будь якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань по договору.

До договору фінансового лізингу ФЛТ №105 від 14.02.2025 ТОВ «ЛК «Атон-ХХІ» та ТОВ «Південьдар» було підписано додатки. Так, в матеріалах справи наявні додатки під номерами 1, 2, 4, 5.

14.02.2025 між ТОВ «ЛК «Атон-ХХІ» (Кредитор) та ОСОБА_1 (Поручитель) було укладено договір поруки №14/02/2025-1П, відповідно до п.1.1 якого Поручитель зобов`язується перед Кредитором відповідати за виконання ТОВ «Південьдар» (Боржник) своїх зобов`язань перед Кредитором у повному обсязі за договором фінансового лізингу ФЛТ №105 від 14.02.2025.

Згідно з п. п. 1.2, 1.3 договору поруки №14/02/2025-1П від 14.02.2025 Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і Боржник, зокрема, за сплату лізингових платежів (у тому числі пені, штрафів), а також інших фінансових зобов`язань Боржника, що виникають (можуть виникнути) на підставі договорів лізингу. Відповідальність Боржника та Поручителів перед Кредитором є солідарною. Відповідальність Поручителя та інших Поручителів в разі їх наявності та пред`явлення їм відповідних вимог Кредитором є солідарною.

Відповідно до п. 3.1, 3.2 договору поруки №14/02/2025-1П від 14.02.2025 порука припиняється з припиненням зобов`язань за договором лізингу, а також у разі зміни цих зобов`язань без згоди Поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється, якщо після настання строки (терміну) виконання зобов`язань за договором лізингу Кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване Боржником або Поручителем.

11.03.2025 між ТОВ «ЛК «Атон-ХХІ» та ТОВ «Південьдар» було укладено додаткову угоду №1 до договору, якою викладено додаток №2 (графік сплати лізингових платежів) у новій редакції. Так, згідно з додатком №2 вартість предмета лізингу з ПДВ становить 1 520 000,00 грн; платіж №2 у розмірі 30 635,00 грн мав бути сплачений у строк до 17.05.2025, платіж №3 у розмірі 29 920,00 грн мав бути сплачений у строк до 17.06.2025, платіж №4 у розмірі 27 528,00 мав бути сплачений у строк до 17.07.2025.

18.02.2025 між ТОВ «СТ -Прозоро» (Продавець) та ТОВ «ЛК «Атон-ХХІ» (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу №ПР-2025/02-11, за умовами якого Покупцем було придбано у власність трактор (предмет лізингу) для його передачі ТОВ «Південьдар» згідно з договором фінансового лізингу ФЛТ №105 від 14.02.2025.

10.03.2025 ТОВ «СТ-Прозоро» було передано у власність ТОВ «ЛК «Атон-ХХІ» трактор характеристики якого визначені договором купівлі-продажу №ПР-2025/02-11 від 18.02.2025, що підтверджується підписаною між сторонами договору видатковою накладною №СТ-1328 від 10.03.2025 та актом приймання-передачі товару. При цьому 12.03.2025 ТОВ «ЛК «Атон-ХХІ» було видано свідоцтво про право власності на транспортний засіб.

31.03.2025 ТОВ «ЛК «Атон-ХХІ» було фактично передано в лізинг ТОВ «Південьдар» колісний трактор, що підтверджується підписаною сторонами видатковою накладною №6 (без переходу права власності), актом приймання-передачі обладнання за договором фінансового лізингу ФЛТ №105 від 14.02.2025 та актом огляду предмета лізингу.

30.06.2025 між ТОВ «ЛК «Атон-ХХІ» та ТОВ «Південьдар» було підписано акт огляду предмета лізингу до договору фінансового лізингу ФЛТ №105 від 14.02.2025, відповідно до якого предмет лізингу функціонує належним чином, недоліків не виявлено.

На підтвердження сплати відповідачем платежів №2-4 з порушенням графіку сплати (додаток №2) ТОВ «ЛК «Атон-ХХІ» надало суду банківські виписки.

21.05.2025 ТОВ «ЛК «Атон-ХХІ» звернулося до ТОВ «Південьдар» та ОСОБА_1 з вимогою №21/05/2025-01 сплатити заборгованості за договором фінансового лізингу ФЛТ №105 від 14.02.2025 у розмірі 53 636,00 грн та штрафні санкції.

На підтвердження направлення вимоги на адресу відповідачів позивачем було надано описи вкладення від 24.05.2025, накладні та квитанції про оплату послуг поштового зв`язку. Направлені на адресу відповідачів вимоги були вручені ТОВ «Південьдар» та ОСОБА_1 27.05.2025 у відділені поштового зв`язку, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Вирішуючи питання про обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Положеннями ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, та встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів.

Варто зауважити, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, у зв`язку з чим, суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Предметом заявленого ТОВ «ЛК «Атон-ХХІ» позову є вимога про солідарне стягнення з ТОВ «Південьдар», ОСОБА_1 штрафу в сумі 228 000,00 грн. Штрафні санкції нараховані позивачем у зв`язку з порушенням товариством строків сплати лізингових платежів за періодами 2-4 згідно визначених додатком №2 до договору фінансового лізингу ФЛТ №105 від 14.02.2025 строків їх внесення.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст. ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у володіння та користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» № 1201-IX від 04.02.2021 (зі змінами) фінансовий лізинг - вид правових відносин, за якими лізингодавець зобов`язується відповідно до договору фінансового лізингу на строк та за плату, визначені таким договором, передати лізингоодержувачу у володіння та користування як об`єкт фінансового лізингу майно, що належить лізингодавцю на праві власності та набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем, або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов, а також які передбачають при цьому додержання принаймні однієї з ознак (умов) фінансового лізингу, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 5 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингові платежі, належні до сплати за договором фінансового лізингу, здійснюються в порядку, встановленому договором фінансового лізингу.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингоодержувач зобов`язаний своєчасно сплачувати передбачені договором фінансового лізингу лізингові та інші платежі.

Господарським судом під час вирішення даного спору було встановлено, що 14.02.2025 між ТОВ «ЛК «Атон-ХХІ» та ТОВ «Південьдар» було укладено договір фінансового лізингу ФЛТ №105, на виконання зобов`язань за яким позивачем було 31.03.2025 передано відповідачу колісний трактор, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

В порушення прийнятих на себе зобов`язань ТОВ «Південьдар» було внесено платежі №2-4 із порушенням визначеного графіком сплати платежів (додаток №2 до договору ФЛТ №105 від 14.02.2025) строків. Так, платіж №2 мав бути сплачений у строк до 17.05.2025, фактично сплачений 29.05.2025; платіж №3 мав бути сплачений у строк до 17.06.2025, у повному обсязі сплачений 01.07.2025; платіж №4 мав бути сплачений у строк до 17.07.2025, фактично сплачений 04.08.2025. Суд зазначає, що обставина сплати відповідачем лізингових платежів з порушенням визначених графіком строків підтверджується наданими позивачем виписками по банківському рахунку.

Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Статтею 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Згідно зі ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

З посиланням на умови пп. 10.2.1 п. 10.2 договору фінансового лізингу ФЛТ №105 від 14.02.2025 позивачем було заявлено до стягнення штраф у розмірі 5% від вартості предмета лізингу, розмір якої становить 228 000,00 грн.

Проаналізувавши здійснений позивачем розрахунок штрафу, господарський суд дійшов висновку, що здійснений позивачем розрахунок штрафу є правильним. Суд зазначає, що позивачем було помилково враховано день сплати лізингового платежу в період прострочення. Водночас оскільки за кожним із платежів строк прострочення становить більше 10 днів, здійснена позивачем помилка у підрахунку днів прострочення не вплинула на кінцевий розмір штрафних санкцій.

З викладених обставин господарський суд доходить висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення заявленого ТОВ «ЛК «Атон-ХХІ» позову до ТОВ «Південьдар» шляхом присудження до стягнення з відповідача штрафу у розмірі 228 000,00 грн.

Відповідно до ст. ст. 541, 543 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі. Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Верховним Судом у постанові від 02.10.2025 у справі № 910/1986/25 наголошено, що законодавець пов`язує виникнення солідарної відповідальності у зобов`язальному праві, коли існує відповідальність кількох боржників перед кредитором, при якій кредиторові надається право на свій розсуд вимагати виконання зобов`язання у повному обсязі або частково від усіх боржників разом або від кожного з них окремо.

Солідарне зобов`язання виникає лише у випадках, встановлених договором або законом. Тобто солідарні зобов`язання виникають лише у випадках, передбачених договором чи актом чинного законодавства (див. наприклад постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 243/10982/15-ц (провадження № 14-81 цс 18), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (провадження № 14-178 цс 18), від 12 вересня 2018 року у справі № 569/96/17 (провадження № 14-386 цс 18), від 23 січня 2019 року у справі № 712/21651/12) (провадження № 14-526 цс 18)).

З огляду на укладення між ТОВ «ЛК «Атон-ХХІ» та ОСОБА_1 договору поруки №14/02/2025-1П від 14.02.2025, за умовами якого Поручитель відповідає перед позивачем як солідарний боржник за виконання ТОВ «Південьдар» зобов`язань за договором фінансового лізингу ФЛТ №105 від 14.02.2025, господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для солідарного стягнення із відповідачів заборгованості у розмірі 228 000,00 грн.

Вирішуючи питання про розподіл між сторонами витрат на правову допомогу у розмірі 15 000,00 грн, клопотання про розподіл яких було заявлено позиваем, господарський суд виходить з наступного.

Згідно зі ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

На підтвердження понесення витрат на правову допомогу позивачем було надано суду договір про надання правової допомоги №01/08/2025-01 від 01.08.2025, рахунок на оплату від 01.08.2025 на суму 15 000,00 грн, акт виконаних робіт від 08.08.2025 та платіжну інструкцію №1081 від 08.08.2025, яка підтверджує перерахування позивачем на рахунок адвокатського об`єднання грошових коштів у розмірі 15 000,00 грн.

Враховуючи обсяг та зміст наданої позивачу правової допомоги, відсутність заперечень відповідача щодо розміру заявлених позивачем до стягнення витрат на правову допомогу, а також задоволення заявленого ТОВ «ЛК «Атон-ХХІ» позову, суд доходить висновку про наявність підстав для покладення на відповідачів понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку про задоволення заявлених товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Атон-ХХІ» позовних вимог до товариства з обмеженою відповідальністю «Південьдар», ОСОБА_1 шляхом солідарного стягнення штрафу у розмірі 228 000,00 грн, витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн.

Судові витрати зі сплати судового збору покладаються судом на відповідачів відповідно до ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 236 238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю «Південьдар» /68242, Одеська обл., Білгород-Дністровський р-н, с.Успенівка, вул. Вузька, буд. 88; ідентифікаційний код 45788123/, ОСОБА_1 / АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 / на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Атон-ХХІ» /03035, м. Київ, вул. Сурикова, буд. 3, оф. 19; ідентифікаційний код 37441008/ штраф у розмірі 228 000,00 грн /двісті двадцять вісім тисяч грн/, витрати на правову допомогу у розмірі 15 000,00 грн /п`ятнадцять тисяч грн/, судовий збір у розмірі 3 420,00 грн /три тисячі чотириста двадцять грн/.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції до Південно-Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення складено 27 січня 2026 р. у зв`язку з перебуванням судді 26 січня 2026 р. у відпустці.

Суддя С.П. Желєзна