ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2026м. ДніпроСправа № 904/6053/25

За позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (04070, м.Київ, вул. Андріївська, буд. 4, )

до Федорова Олександра Олексійовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

про стягнення 81 696,58 гривень

Суддя Дичко В.О.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Федорова Олександра Олексійовича про стягнення 81 696,58 грн, у тому числі заборгованості за кредитом (тіло) в сумі 68 650 грн, включаючи строкову заборгованість за кредитом у сумі 52 174 грн та прострочену заборгованість за кредитом у сумі 16 476 грн, а також простроченої заборгованості за комісійною винагородою за обслуговування кредиту в сумі 13 046,58 гривень.

Судові витрати просить покласти на відповідача.

В обґрунтування позову зазначає, що Фізична особа - підприємець Федоров Олександр Олексійович у порушення умов кредитного договору «Кредит «всеБізнес» № 54 від 26.04.2024 не сплатив у строки, визначені графіком платежів, кредит та комісійну винагороду за обслуговування кредиту.

Надалі 18.10.2024 відповідач припинив підприємницьку діяльність за власним рішенням (відповідь № 1947286 від 29.10.2025 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, а.с. 40).

Ураховуючи вищевикладене, керуючись абз. 2 ч. 1, ч. 8 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України, судом здійснено запит до Єдиного державного демографічного реєстру, на який отримано відповідь № 1934512 від 27.10.2025 (а.с. 38) про зареєстроване місце проживання фізичної особи - Федорова Олександра Олексійовича.

Також судом здійснено запит до Єдиної інформаційної системи соціальної сфери, на який отримано відповідь № 1934547 від 27.10.2025 (а.с. 39) про фактичну адресу проживання внутрішньо переміщеної особи.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 29.10.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 904/6053/25 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.

Копія ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 29.10.2025 у справі №904/6053/25, що направлена на адресу місцезнаходження відповідача: 51200, Дніпропетровська область, Самарівський район, м. Самар, вул. Привокзальна, буд. 126, повернулась до Господарського суду Дніпропетровської області 11.11.2025 з відміткою Акціонерного товариства «Укрпошта» від 08.11.2025 «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 46-49).

Згідно з інформацією про внутрішньо переміщену особу з Єдиної інформаційної системи соціальної сфери (відповідь № 1934547 від 27.10.2025, а.с. 39) Федоров Олександр Олексійович, як внутрішньо переміщена особа, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що співпадає з місцезнаходженням Фізичної особи - підприємця Федорова Олександра Олексійовича (відповідь № 1947286 від 29.10.2025, а.с. 40), тобто поштову кореспонденцію судом направлено за місцем державної реєстрації відповідача.

На підставі п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

У разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 910/15442/17.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 зазначив, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання вказаного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку - суду (близька за змістом правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Також суд наголошує, що згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» судові рішення, внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень (далі - Реєстр), є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

Таким чином, у Федорова Олександра Олексійовича були всі відомості, необхідні для пошуку та відстеження руху справи № 904/6053/25, у тому числі можливість отримання такої інформації з відкритого джерела - Єдиного державного реєстру судових рішень.

З огляду на вищевикладене, відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 29.10.2025 у справі №904/6053/25 у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Отже, Федоров Олександр Олексійович повідомлений про розгляд справи належним чином.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 29.10.2025 про відкриття провадження у справі № 904/6053/25, з урахуванням вимог ч. 8 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15 днів з дня вручення ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Будь-яких клопотань про продовження зазначеного процесуального строку в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України, до суду від Федорова Олександра Олексійовича не надходило, поважних причин пропуску вказаного строку суду також не повідомлено.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, яка кореспондується з абз. 1 ч. 2 ст. 178 цього Кодексу, у разі ненадання відповідачем відзиву в установлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Федоров Олександр Олексійович не скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, тому господарський суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Ураховуючи предмет та підстави позову в даній справі, суд дійшов висновку, що матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення, оскільки у відповідача було достатньо часу для подання як відзиву на позовну заяву, так і доказів, у разі їх наявності, що Федоров Олександр Олексійович не зробив, будь-яких заперечень чи відомостей щодо викладених у позові обставин відповідач суду також не повідомив.

З огляду на достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, беручи до уваги принципи змагальності сторін та диспозитивності господарського судочинства, передбачені п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та статтями 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, у межах наданих йому повноважень, створив належні умови учасникам судового процесу для реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 «Розгляд справ у порядку спрощеного позовного провадження» цього Кодексу.

Ураховуючи, що Федоров Олександр Олексійович не скористався наданим законом правом на подання відзиву на позов та доказів, а матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, господарський суд вважає за можливе розглянути справу в порядку ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

З огляду на режим воєнного стану та повітряні тривоги, в суді встановлено особливий режим роботи й запроваджено певні організаційні заходи. Справу розглянуто в розумний строк, ураховуючи вищевикладені обставини, а також з огляду на необхідність надання учасникам справи часу для реалізації своїх прав.

Ураховуючи приписи ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення підписано без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані письмові докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування в даній справі є обставини укладення кредитного договору, умови кредитування, порядок розрахунків, строк дії договору, наявність/відсутність заборгованості, правомірність/неправомірність нарахування комісійної винагороди за обслуговування кредиту.

26 квітня 2024 року між Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» (далі - банк) та Фізичною особою - підприємцем Федоровим Олександром Олексійовичем (далі - позичальник) укладено кредитний договір «Кредит «всеБізнес» № 54 (а.с. 10-12, далі - Договір).

Згідно зі статтею 1 «Предмет Договору» Договору відповідно до умов, передбачених Договором, банк надає позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити плату за кредит та повернути банку кредит в повному обсязі в порядку та у строки, обумовлені Договором та Типовими умовами.

Згідно з підпунктами 1.1.1-1.1.3 Договору сума кредиту: 100 000 гривень.

Валюта кредитування: гривня (UAH).

Строк кредитування: до 26 квітня 2027 року включно.

На підставі підпункту 1.1.4 Договору плата за кредит:

1.1.4.1. Комісійна винагорода за надання кредиту: тариф комісійної винагороди - 1%.

Комісійна винагорода розраховується шляхом множення тарифу комісійної винагороди на суму кредиту.

Комісійна винагорода сплачується одноразово за рахунок кредитних коштів відповідно до п.6.3.1 Типових умов.

1.1.4.2. Комісійна винагорода за обслуговування кредиту: тариф комісійної винагороди - 1,9% за один місяць користування кредитом.

Комісійна винагорода розраховується шляхом множення тарифу комісійної винагороди на суму кредиту відповідно до п. 6.3.2 Типових умов та сплачується щомісячно згідно графіку платежів, наведеного в п. 1.4 Договору.

На підставі підпункту 1.1.7 Договору цільове використання кредиту: на придбання основних засобів та/або поповнення оборотного капіталу в межах видів діяльності позичальника, на здійснення яких позичальник має право відповідно до законодавства України і кредитування яких не заборонено законодавством України та Договором, а також на сплату комісійної винагороди, передбаченої п. 1.1.4.1 Договору (у разі наявності такої комісійної винагороди) в сумі, що визначається згідно п. 1.1.4.1 Договору.

Відповідно до підпункту 1.1.8 Договору Типові умови: Типові умови кредитування в рамках кредитного договору «Кредит «всеБізнес», укладеного в системі Інтернет-банкінг ПУМБ Digital Business Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (діють з 08 лютого 2023 року, а.с. 17-23, далі - Типові умови), що розміщуються на Інтернет-сайті банку (за електронною адресою: https://www.pumb.ua/) та є невід`ємною частиною Договору.

Згідно з пунктом 1.3 Договору виконання боргових зобов`язань забезпечується всім майном позичальника, на яке може бути звернено стягнення в порядку, встановленому законодавством України.

Відповідно до пункту 1.4 Договору позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити плату за кредит в розмірах та строки, зазначені в наведеному в цьому пункті Договору графіку платежів.

За зазначеним графіком платежів позичальник зобов`язується, починаючи з 26.05.2024, щомісячно не пізніше 26 числа місяця, до 26.04.2027 сплачувати суму платежу за кредитом у розмірі 4 677,78 грн, а 26.04.2027 - 4 677,70 грн, що складається з платежу за основною сумою кредиту в розмірі 2 777,78 грн, а 26.04.2027 - 2 777,70 грн, та комісійної винагороди за обслуговування кредиту в розмірі 1 900 гривень.

Загальна сума, що має бути сплачена позичальником на погашення кредиту, становить 168 400 грн, у тому числі основна сума кредиту - 100 000 грн та комісійна винагорода за обслуговування кредиту - 68 400 гривень.

Згідно з пунктом 1.5 Договору повернення кредиту, сплата плати за кредит та інших боргових зобов`язань здійснюються позичальником шляхом безготівкових перерахувань грошових коштів на користь банку на рахунок для погашення боргових зобов`язань.

На підставі пункту 2.1 Договору підписанням договору позичальник звертається до банку за наданням кредиту в сумі, зазначеній в п. 1.1.1 Договору, та підтверджує, що кредитні кошти будуть використані за цільовим призначенням відповідно до Договору. Умови цього пункту Договору є заявою (клопотанням) позичальника про надання кредиту.

Згідно з пунктом 2.2 Договору банк надає кредит протягом трьох банківських днів з дня укладення Договору. Кредит надається разово однією сумою в розмірі, зазначеному в п. 1.1.1 Договору. Банк приймає рішення про надання кредиту на власний розсуд та відповідно до своїх внутрішніх положень, тобто зобов`язання банку щодо надання кредиту за Договором є відкличними. Ненадання кредиту в зазначений строк вважається відмовою банку в наданні кредиту та Договір вважається таким, що припинив свою дію.

Згідно з пунктом 2.3 Договору позичальник уповноважує банк здійснити за рахунок кредитних коштів переказ суми комісійної винагороди за надання кредиту у розмірі, визначеному відповідно до п. 1.1.4.1 Договору, на користь банку, згідно з п. 6.3.1 Типових умов. Сума кредиту, що залишиться після переказу суми комісійної винагороди за надання кредиту на користь банку, зараховується на поточний рахунок позичальника, зазначений в п. 1.1.5 Договору.

Відповідно до пункту 3.1 Договору права та обов`язки сторін за Договором регламентуються цим Договором та Типовими умовами.

Згідно з пунктом 5.1 Договору цей Договір складається з даного документа та Типових умов. З моменту укладення Договору Типові умови стають його невід`ємною частиною. Банк має право в будь-який час вносити зміни до Типових умов, повідомляючи про це позичальника, як передбачено Типовими умовами. Підписанням Договору позичальник підтверджує своє ознайомлення та повну, безумовну і остаточну згоду з Договором та Типовими умовами, умови Договору та Типових умов позичальнику відомі та зрозумілі. Укладаючи Договір, позичальник приймає на себе всі обов`язки та набуває всіх прав, передбачених Типовими умовами стосовно позичальника, рівно як і банк бере на себе всі обов`язки та набуває всіх прав, передбачених Типовими умовами стосовно банку.

На підставі пункту 5.2 Договору у всіх випадках, не передбачених Договором, сторони керуються положеннями Типових умов та законодавством. В разі наявності будь-яких протиріч та/або невідповідностей між Типовими умовами та положеннями Договору, такі положення Договору мають пріоритет.

Згідно з пунктом 5.3 Договору сторони домовились, що Договір укладається сторонами в формі електронного документа за допомогою системи «Інтернет-банкінг». Договір є оригіналом електронного документа після його підписання сторонами шляхом накладення КЕП уповноваженого представника банку та КЕП/УЕП позичальника (тип підпису - на розсуд позичальника).

Відповідно до пункту 5.4 Договору Договір набуває чинності з моменту його підписання банком та позичальником шляхом накладення КЕП/УЕП позичальника (тип підпису - на розсуд позичальника) та КЕП уповноваженого представника банку (з моменту накладення останнього електронного підпису) та діє до моменту виконання сторонами взятих на себе зобов`язань згідно Договору в повному обсязі.

Відповідно до пункту 5.5 Договору до підписання Договору позичальник ознайомився з Типовими умовами, завантаживши їх за посиланням, що доступне під час укладення Договору в кабінеті Digital. Сторони домовились, що розміщення Типових умов за посиланням в кабінеті Digital є належним способом надання Типових умов позичальнику. Датою надання Типових умов позичальнику та датою приєднання позичальника до Типових умов є дата підписання Договору позичальником. Після підписання Договору зі свого боку банк направляє позичальнику підписаний обома сторонами Договір на адресу електронної пошти позичальника, зазначену в реквізитах Договору.

За протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису від 23.10.2025 (а.с. 12) файл з кредитним договором «Кредит «всеБізнес» № 54 від 26.04.2024 підписано позичальником та уповноваженим представником банку 26.04.2024 о 16:51:56 та о 16:51:58 відповідно.

Згідно з пунктом 2.1 Типових умов ці Типові умови регулюють відносини між банком та позичальниками, з якими укладено договори, щодо надання, використання та повернення кредиту, здійснення плати за кредит. Типові умови затверджуються банком, підписуються від імені банку уповноваженою особою та містять типові умови надання кредиту в рамках кредитного договору «Кредит «всеБізнес».

Відповідно до пункту 2.2 Типових умов погодження позичальником цих Типових умов здійснюється шляхом укладення Договору за встановленою банком формою. Належним чином підписаний позичальником Договір розглядається сторонами як акцепт позичальника. Підписаний позичальником Договір разом з цими Типовими умовами, які викладені на сайті банку, складає укладений між банком та позичальником Договір, що підтверджується підписом позичальника у Договорі.

Згідно з пунктом 2.3 Типових умов Типові умови розміщуються на сайті банку для ознайомлення з їх змістом та набирають чинності з дати, визначеної на їх першій сторінці, і є чинними протягом дії всіх договорів, що будуть укладені між банком та позичальником. У випадку внесення змін до Типових умов нова редакція Типових умов розміщується (оприлюднюється) на сайті банку.

Відповідно до пункту 2.4 Типових умов, укладаючи Договір, позичальник приймає на себе всі обов`язки та набуває всіх прав, передбачених цими Типовими умовами стосовно позичальника, рівно як і банк бере на себе всі обов`язки та набуває всіх прав, передбачених цими Типовими умовами стосовно банку.

Згідно з пунктом 2.5 Типових умов у всіх випадках, не передбачених Договором, сторони керуються положеннями Типових умов та законодавством України.

Відповідно до пункту 3.1 Типових умов оформлення кредиту позичальнику здійснюється за допомогою системи «Інтернет-банкінг» шляхом укладення в електронному вигляді між банком та позичальником Договору, загальні умови якого визначаються цими Типовими умовами (розміщеними на сайті банку), а окремі визначаються банком та позичальником в Договорі.

Згідно з пунктом 3.2 Типових умов банк відповідно до умов Договору зобов`язується надати позичальнику кредит з цільовим використанням відповідно до п. 1.1.7 Договору в обмін на зобов`язання позичальника з повернення кредиту, сплати плати за кредит в обумовлені Договором строки/терміни. Істотні умови Договору (сума кредиту, проценти за користування кредитом, комісійні винагороди, сума платежу за кредитом, порядок їх сплати) зазначаються в Договорі, а також доступні для огляду та завантаження в кабінеті Digital.

Згідно з пунктом 3.4 Типових умов банк надає кредит позичальнику за наступних умов:

(1) у позичальника є відкритий поточний рахунок у національній валюті у банку, на який буде здійснено перерахування кредитних коштів;

(2) між банком та позичальником укладений Договір.

Відповідно до пункту 3.5 Типових умов надання кредиту відбувається шляхом перерахування кредитних коштів в сумі, зазначеній в п. 1.1.1 Договору, із позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника, зазначений в п. 1.1.5 Договору, в строки, зазначені в п. 2.2 Договору (з урахуванням умов п. 2.3 Договору).

Згідно з пунктом 3.6 Типових умов датою надання кредиту вважається дата списання коштів із позичкового рахунку позичальника.

Відповідно до підпункту 1 пункту 4.1 Типових умов кожна з перелічених нижче подій повинна тлумачитись як несприятлива подія: несплата позичальником будь-якої суми, що належить до сплати на користь банку згідно з Договором/Типовими умовами, у передбачений ними строк, та/або невиконання або неналежне виконання позичальником будь-яких інших обов`язків за Договором та/або за іншими договорами, укладеними між сторонами.

Відповідно до пункту 4.2 Типових умов, у випадку виникнення будь-якої несприятливої події, банк набуває право вимагати від позичальника достроково повернути виданий позичальникові кредит, а позичальник зобов`язаний, незважаючи на положення п. 1.1.3, п. 1.4 Договору, п. 5.1.1 Типових умов, виконати таку вимогу банку і повернути отриманий кредит в повному обсязі разом із платою за кредит і штрафними санкціями, що підлягають сплаті позичальником на користь банку згідно з Договором, в строк не пізніше 7 (семи) банківських днів з моменту отримання відповідної вимоги. У разі невиконання позичальником зазначеної вимоги банк має право здійснювати договірне списання грошових коштів з рахунків позичальника в порядку, встановленому Договором та Типовими умовами, для погашення боргових зобов`язань позичальника.

Згідно з пунктом 5.1 Типових умов позичальник зобов`язаний повернути кредит в розмірах і в строки, визначені в ст. 1 Договору.

На підставі пункту 6.1 Типових умов за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплатити банку відповідну плату в порядку і на умовах, обумовлених нижче.

Згідно з пунктом 6.3 Типових умов позичальник зобов`язаний сплатити банку комісійні винагороди, визначені п. 1.1.4 Договору.

6.3.1. Комісійна винагорода за надання кредиту.

Позичальник зобов`язаний сплатити банку комісійну винагороду за надання кредиту, яка розраховується шляхом множення тарифу комісійної винагороди за надання кредиту, зазначеного в п. 1.1.4.1 Договору, на розмір суми кредиту, визначеної в п. 1.1.1 Договору.

Комісійна винагорода сплачується за рахунок кредитних коштів в день перерахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника. Даним пунктом Типових умов позичальник уповноважує банк здійснити переказ суми комісійної винагороди за надання кредиту у розмірі, визначеному відповідно до цього пункту Типових умов та п. 1.1.4.1 Договору, на користь банку.

6.3.2. Комісійна винагорода за обслуговування кредиту.

Позичальник зобов`язаний щомісячно сплачувати банку комісійну винагороду за обслуговування кредиту. Розмір зазначеної комісійної винагороди розраховується шляхом множення тарифу комісійної винагороди за обслуговування кредиту, зазначеного в п. 1.1.4.2 Договору, на розмір суми кредиту, визначеної в п. 1.1.1 Договору.

Комісійна винагорода за обслуговування кредиту сплачується щомісячно згідно графіку платежів, зазначеному в п. 1.4 Договору, за відповідний розрахунковий період - повний місяць. Під повним місяцем у цьому пункті Типових умов розуміється період, який визначається від попереднього до наступного терміну (дати) платежу згідно з графіком платежів, зазначеним в п.1.4 Договору; під першим повним місяцем розуміється період з дати надання кредиту до дати першого платежу згідно з графіком платежів.

У разі дострокового повного погашення заборгованості за кредитом, позичальник зобов`язаний погасити комісійну винагороду за обслуговування кредиту за повний місяць, в якому відбувається дострокове повне погашення заборгованості.

Відповідно до підпункту 8.2.1 пункту 8.2 Типових умов банк має право призупинити надання позичальнику кредиту та/або вимагати його дострокового повернення у випадках, передбачених Договором, Типовими умовами та/або законодавством України.

Згідно з пунктом 10.1 Типових умов за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобов`язань за Договором сторони несуть відповідальність в порядку і на умовах, обумовлених Договором та законодавством України.

На підставі пункту 12.4 Типових умов спори між сторонами за Договором розглядаються згідно встановленої законом підвідомчості та підсудності.

Факт надання кредиту підтверджується платіжною інструкцією №TR.79259123.156696.29514 вiд 26.04.2024 (а.с. 25) на суму 99 000 грн, призначення платежу: зарахування на поточний рахунок кредитних коштів за договором № 54 від 26/04/2024 за позикою Фізична особа - підприємець Федоров Олександр Олексійович.

Відповідно до платіжної інструкції № TR.79259123.156695.29514 від 26.04.2024 (а.с. 24) на суму 1 000 грн Фізична особа - підприємець Федоров Олександр Олексійович здійснив оплату комісійної винагороди за надання кредиту в розмірі 1% від суми кредиту.

Факт видачі кредиту та користування кредитними коштами підтверджується банківською випискою з особового рахунку відповідача (а.с. 26).

01 серпня 2025 року позивач засобами поштового зв`язку надіслав на адресу Фізичної особи - підприємця Федорова Олександра Олексійовича вимогу № 397 від 29.07.2025 про погашення простроченої заборгованості (а.с. 27-31), у якій вимагав негайно погасити прострочену заборгованість згідно з графіком погашення платежів у загальній сумі 76 433,87 гривень. Відповідь на вказану вимогу не надходила.

Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором «Кредит «всеБізнес» №54 від 26.04.2024 щодо повної та своєчасної сплати кредиту та комісійної винагороди за обслуговування кредиту, що стало причиною виникнення спору та звернення з позовом до господарського суду.

Судом установлено, що кредитний договір «Кредит «всеБізнес» № 54 від 26.04.2024 укладено з фізичною особою - підприємцем.

18 жовтня 2024 року здійснено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності Фізичної особи - підприємця Федорова Олександра Олексійовича, що підтверджується записом № 001000288 від 18.10.2024 у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (а.с. 15-16, 40).

Відповідно до ст. 51 Цивільного кодексу України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Згідно зі ст. 609 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.

Відповідно до ч. 9 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Згідно з ч. 1 ст. 52 Цивільного кодексу України фізична особа - підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

За змістом статей 51, 52, 598-609 Цивільного кодексу України, статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» однією з особливостей підстав припинення зобов`язань для фізичної особи - підприємця є те, що у випадку припинення суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб`єктів підприємницької діяльності) її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа - підприємець відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Правовідносини, що виникли між сторонами у справі № 904/6053/25 на підставі Договору, є господарськими зобов`язаннями.

Таким чином, виходячи із суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського договору, зобов`язання за яким у відповідача із втратою ним статусу як фізичної особи - підприємця не припинились, спір належить до господарської юрисдикції.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.10.2019 у справі № 127/23144/18.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

На підставі ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 615 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом.

Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються загальними положеннями про кредитний договір.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено параграфом 2 «Кредит» і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Суд установив, що на виконання умов Договору позивач 26.04.2024 перерахував на поточний рахунок Фізичної особи - підприємця Федорова Олександра Олексійовича кредитні кошти в сумі 99 000 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № TR.79259123.156696.29514 вiд 26.04.2024 (а.с. 25).

На підставі підпункту 1 пункту 4.1 Типових умов кожна з перелічених нижче подій повинна тлумачитись як несприятлива подія: несплата позичальником будь-якої суми, що належить до сплати на користь банку згідно з Договором/Типовими умовами, у передбачений ними строк, та/або невиконання або неналежне виконання позичальником будь-яких інших обов`язків за Договором та/або за іншими договорами, укладеними між сторонами.

На підставі пункту 4.2 Типових умов, у випадку виникнення будь-якої несприятливої події, банк набуває право вимагати від позичальника достроково повернути виданий позичальникові кредит, а позичальник зобов`язаний, незважаючи на положення п. 1.1.3, п.1.4 Договору, п. 5.1.1 Типових умов, виконати таку вимогу банку і повернути отриманий кредит в повному обсязі разом із платою за кредит і штрафними санкціями, що підлягають сплаті позичальником на користь банку згідно з Договором, в строк не пізніше 7 (семи) банківських днів з моменту отримання відповідної вимоги. У разі невиконання позичальником зазначеної вимоги банк має право здійснювати договірне списання грошових коштів з рахунків позичальника в порядку, встановленому Договором та Типовими умовами, для погашення боргових зобов`язань позичальника.

Як убачається з наданої до суду банківської виписки з особового рахунку відповідача за період з 26.04.2024 до 21.10.2025 (а.с. 26), Федоров Олександр Олексійович не виконав у повному обсязі зобов`язання з повернення суми кредиту та прострочив сплату платежів згідно з графіком платежів, передбаченим пунктом 1.4 Договору.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 73, ч.ч. 1, 3 ст. 74, ст. 76, ч. 1 ст. 77, ст.ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Отже, обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену у процесуальному законодавстві міру належної поведінки особи, яка бере участь у судовому процесі, зі збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає у правовідносинах, у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, що мають значення для справи.

Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідач не надав до суду докази сплати заборгованості за кредитом (тіло) за Договором у повному обсязі, позовну заяву не спростував.

З огляду на вищевикладене, вимоги Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» про стягнення заборгованості за кредитом (тіло) в сумі 68 650 грн, у тому числі строкової заборгованості за кредитом у сумі 52 174 грн та простроченої заборгованості за кредитом у сумі 16 476 грн (а.с. 9), є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі підпункту 1.1.4.2 Договору комісійна винагорода за обслуговування кредиту: тариф комісійної винагороди - 1,9% за один місяць користування кредитом.

Комісійна винагорода розраховується шляхом множення тарифу комісійної винагороди на суму кредиту відповідно до п. 6.3.2 Типових умов та сплачується щомісячно згідно графіку платежів, наведеного в п. 1.4 Договору.

На підставі пункту 6.3 Типових умов позичальник зобов`язаний сплатити банку комісійні винагороди, визначені п. 1.1.4 Договору.

Відповідно до підпункту 6.3.2 Типових умов позичальник зобов`язаний щомісячно сплачувати банку комісійну винагороду за обслуговування кредиту. Розмір зазначеної комісійної винагороди розраховується шляхом множення тарифу комісійної винагороди за обслуговування кредиту, зазначеного в п. 1.1.4.2 Договору, на розмір суми кредиту, визначеної в п. 1.1.1 Договору.

Комісійна винагорода за обслуговування кредиту сплачується щомісячно згідно графіку платежів, зазначеному в п. 1.4 Договору, за відповідний розрахунковий період - повний місяць. Під повним місяцем у цьому пункті Типових умов розуміється період, який визначається від попереднього до наступного терміну (дати) платежу згідно з графіком платежів, зазначеним в п.1.4 Договору; під першим повним місяцем розуміється період з дати надання кредиту до дати першого платежу згідно з графіком платежів.

За наданим позивачем розрахунком сума простроченої заборгованості за комісійною винагородою за обслуговування кредиту становить 13 046,58 грн (а.с. 9).

Федоров Олександр Олексійович докази сплати вказаної заборгованості до суду не надав, зазначену позовну вимогу не спростував.

Розрахунок заборгованості за комісійною винагородою за обслуговування кредиту Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» здійснило відповідно до умов Договору та Типових умов, тому позовна вимога про стягнення простроченої заборгованості за комісійною винагородою за обслуговування кредиту в сумі 13 046,58 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

З урахуванням вищевикладеного, надані позивачем докази на підтвердження заборгованості відповідача є більш вірогідними, тому підлягає задоволенню позов Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до Федорова Олександра Олексійовича про стягнення 81 696,58 грн, у тому числі заборгованості за кредитом (тіло) в сумі 68 650 грн, включаючи строкову заборгованість за кредитом у сумі 52 174 грн та прострочену заборгованість за кредитом у сумі 16 476 грн, а також простроченої заборгованості за комісійною винагородою за обслуговування кредиту в сумі 13 046,58 гривень.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422,40 грн покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до Федорова Олександра Олексійовича про стягнення 81 696,58 грн - задовольнити.

2. Стягнути з Федорова Олександра Олексійовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (04070, м. Київ, вул.Андріївська, буд. 4, ) 81 696,58 грн (вісімдесят одна тисяча шістсот дев`яносто шість гривень 58 копійок), у тому числі заборгованість за кредитом (тіло) в сумі 68650грн (шістдесят вісім тисяч шістсот п`ятдесят гривень 00 копійок), включаючи строкову заборгованість за кредитом у сумі 52 174 грн (п`ятдесят дві тисячі сто сімдесят чотири гривні 00копійок), прострочену заборгованість за кредитом у сумі 16 476 грн (шістнадцять тисяч чотириста сімдесят шість гривень 00 копійок), прострочену заборгованість за комісійною винагородою за обслуговування кредиту в сумі 13 046,58 грн (тринадцять тисяч сорок шість гривень 58 копійок), судовий збір у сумі 2 422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40копійок).

Наказ видати після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або ухвалення постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 19.01.2026.

Суддя В.О. Дичко