ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відкладення розгляду справи

15 січня 2026 року м. Рівне Справа № 918/783/25

Господарський суд Рівненської області у складі судді Горплюка А.М., за участю секретаря судового засідання Оліфер С.М., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Рівнефармація"

до відповідача Рівненської міської ради

про стягнення збитків в розмірі 3 964 748,37 грн

в засіданні приймали участь:

від позивача: Іванов І.О. (в режимі відеоконференції);

від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з додатковою відповідальністю "Рівнефармація" звернулось до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до відповідача Рівненської міської ради про стягнення збитків в розмірі 3 964 748,37 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 25.03.2002 ВАТ "Рівнефармація" придбало у Рівненської міської ради будівлю (споруду, приміщення) загальною площею 322,2 кв.м., що розташоване за адресою: м. Рівне, вул. Соборна, 15, до складу якого входило нежитлове приміщення 229,7 м.кв. першого поверху та нежитлове приміщення 92,5 кв.м. підвального приміщення, що вбудовані в чотирьох поверховий цегляний житловий будинок.

Позивач вказує, що рішенням Господарського суду Рівненської області від 29.04.2024 у справі № 918/1358/23 вказаний договір купівлі - продажу будівлі (споруди, приміщення) визнано недійсним в частині включення в загальну площу нежитлових приміщень площі 90 кв.м., що являється протирадіаційним укриттям № 67779 та зобов`язано ТДВ "Рівнефармація" повернути Рівненській міській раді спірне приміщення.

Зазначене рішення виконано повністю, відтак вказує, що наслідком визнання недійсним (у вищезазначеній частині) договору купівлі - продажу, є отримання позивачем від відповідача грошового еквіваленту частини сплаченого за договором купівлі - продажу об`єкту нерухомого майна, що відповідає вартості підвального приміщення, яке було частиною цього об`єкту нерухомого майна, та витрат, необхідних на його утримання, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 25.08.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження у змішаній (паперовій та електронній) формі, підготовче засідання призначено на 23.09.2025.

19.09.2025 через підсистему "Електронний суд" від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить поновити строк на подання відзиву у справі №918/783/25 та відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

23.09.2025 через підсистему "Електронний суд" від представника відповідача надійшла заява про зупинення провадження у даній справі до набранням законної сили судовим рішенням у справі №918/724/25.

23.09.2025 через підсистему "Електронний суд" від представника позивача надійшли заперечення проти зупинення провадження у справі.

В судовому засіданні 23.09.2025 оголошено перерву до 14.10.2025.

Ухвалою суду від 14.10.2025 продовжено строк підготовчого провадження у справі №918/783/25 на 30 днів до 23.11.2025 включно, поновлено Рівненській міській раді строк на подання відзиву та долучено його до матеріалів справи, підготовче засідання відкладено на 18.11.2025.

13.11.2025 від представника позивача надійшло клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку для подання доказів та долучити до матеріалів справи копію наказу про примусове виконання рішення суду від 04.11.2025 у справі № 918/724/25.

Ухвалою суду від 18.11.2025 в задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі відмовлено, закрито підготовче провадження у справі № 918/783/25, призначено справу до судового розгляду по суті на 11.12.2025.

Ухвалою суду від 11.12.2025 розгляд справи по суті відкладено на 15.01.2026.

15.01.2026 на електронну пошту суду від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із неможливістю прибути в судове засідання.

В судовому засіданні 15.01.2026 представник позивача заперечив проти відкладення розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання 15.01.2026 не з`явився, подав клопотання про відкладення.

Розглянувши клопотання представника відповідача про відкладення, заслухавши думку представника позивача, суд постановив залишити його без розгляду з огляду на наступне.

18.10.2023 набрав чинності Закон України №3200-IX від 29.06.2023 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами", яким, зокрема, внесено низку істотних змін до Господарського процесуального кодексу України.

Частинами 5 та 6 статті 42 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) встановлено, що документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

За приписами частин 5 - 8 статті 6 ГПК України суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-текомунікаційну систему.

Реєстрація в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі не позбавляє особу права на подання документів до суду в паперовій формі, проте саме в електронній формі особа, яка зареєструвала електронний кабінет в ЄСІТС може подавати процесуальні, інші документи, вчиняти інші процесуальні дії виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, з використанням власного електронного підпису, якщо інше не передбачено Господарського процесуального кодексу України (частина 8 статті 6 ГПК України).

Отже, чинним процесуальним законодавством передбачено такі способи звернення до суду як подання документів в паперовій формі або в електронній формі виключно за допомогою ЄСІТС.

Відповідно до пункту 7.52 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.09.2023 у справі №204/2321/22 вимога про звернення до суду через підсистеми Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи є обов`язковою для осіб, визначених пунктом 10 Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему, та тих осіб, які добровільно зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі.

Так, відповідно до пункту 10 Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в обов`язковому порядку. Інші особи (це, зокрема, фізичні особи, у тому числі фізичні особи-підприємці) реєструють такі кабінети в добровільному порядку.

Суд враховує, що відповідач як юридична особа та представник відповідача мають зареєстровані Електронні кабінети у підсистемі "Електронний суд".

Разом з тим, подана заява не містить відомостей про підписання електронним цифровим підписом із застосування посиленого сертифіката відкритого ключа та доказів перевірки електронного цифрового підпису, накладеного на заяву, із використанням підсистеми "Електронний суд", що позбавляє суд можливості встановити дотримання заявником вимог щодо обов`язкового підписання процесуального документа особою, яка його подає, та свідчить про використання заявником непередбаченого чинним процесуальним законодавством способу звернення до суду (аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Верховного Суду від 13.03.2024 у справі №914/2736/21, від 26.03.2024 у справі № 907/898/22).

Таким чином, з огляду на те, що заява надіслана до Господарського суду Рівненської області не у спосіб, передбачений ГПК України, вона підлягає залишенню без розгляду.

В судовому засіданні 15.01.2026 представник позивача надав пояснення по суті спору та заявлені вимоги підтримав в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, враховуючи відсутність представника відповідача, постановив відкласти розгляд справи по суті. При цьому, суд керувався наступним.

Згідно частини 1 статті 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з пунктом 3 частини 2 статті 183 ГПК України суд відкладає підготовче засідання в межах визначеного цим Кодексом строку підготовчого провадження у випадку, коли питання, визначені частиною 2 статті 182 цього Кодексу, не можуть бути розглянуті у даному підготовчому засіданні.

Разом з тим, суд враховує, що згідно з приписами статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

При цьому, право бути почутим є одним з ключових принципів процесуальної справедливості, який передбачений статтею 129 Конституції України і статтею 6 Конвенції. Учасник справи повинен мати можливість захистити свою позицію в суді. Така можливість сприяє дотриманню принципу змагальності через право особи бути почутою та прийняттю обґрунтованого і справедливого рішення.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Відповідно до частини 2 статті 114 ГПК України, строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

При цьому, Європейський суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського Суду з прав людини у справах "Савенкова проти України" від 02.05.2013, "Папазова та інші проти України" від 15.03.2012).

Європейський суд щодо тлумачення положення розумний строк в рішенні у справі "Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства" роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

Відтак, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, суд вважає за необхідне розглянути справу у розумний строк.

Враховуючи викладені обставини, з метою забезпечення принципів рівності сторін і змагальності процесу, для повного, всебічного й об`єктивного розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне відкласти розгляд справи по суті.

Керуючись статтями 11, 194, 195, 202, 233, 234 ГПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву представника відповідача від 15.01.2026 про відкладення розгляду справи - залишити без розгляду.

2. Розгляд справи по суті відкласти на "29" січня 2026 р. на 14:30 год.

3. Засідання відбудеться в приміщенні Господарського суду Рівненської області за адресою: вул. Давидюка Тараса, 26-А, м. Рівне, в залі судових засідань № 9.

4. При направленні у судове засідання уповноважених представників сторін, останнім мати при собі відповідно до статті 60 ГПК України документи, що підтверджують повноваження представників.

5. Копію ухвали направити в порядку частини 5 статті 242 ГПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет за вебадресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Суддя А.М. Горплюк