РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.01.2026Справа № 910/6907/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., розглянувши матеріали справи

за позовом акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Приміська пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця»

до ІНФОРМАЦІЯ_1

про стягнення 5723,79 грн,

Представники:

не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До суду звернулося з позовом акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі філії «Приміська пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» до ІНФОРМАЦІЯ_1 про стягнення 5723,79 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач як особа, на яку чинним законодавством покладено зобов`язання із здійснення відшкодування роботодавцям середнього заробітку військовозобов`язаним і резервістам, призваним на збори, не здійснив відповідної компенсації по виплаті середньої заробітної плати працівника позивача за період з 22.09.2021 по 01.10.2021.

Суд своєю ухвалою від 03.06.2025 відкрив провадження у справі № 910/6907/25, постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач відхилив позов повністю та зазначив, що відсутні докази подачі відповідних документів в межах 2021 бюджетного року.

Розглянувши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

Відповідно до рішення акціонерного товариства «Українська залізниця» з 01.08.2024 філія «Приміська пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» є правонаступником виробничого підрозділу Моторвагонне депо Фастів-1.

Протягом 2021 року у виробничому підрозділі Моторвагонне депо Фастів-1 регіональної філії «Південно-Західна залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» на посаді машиніста електропоїзда працював ОСОБА_1 згідно з наказом про прийняття на роботу від 22.08.2018 №649/ос.

Відповідно до розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_2 від 14.09.2021 №558 і виданої повістки ОСОБА_1 призивався на навчальні збори строком на 10 днів з 22.09.2021 по 01.10.2021.

20.09.2021 виробничий підрозділ Моторвагонне депо Фастів-1 регіональної філії «Південно-Західна залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» видав наказ №588/ос про увільнення машиніста електропоїзда ОСОБА_1 від роботи з 22.09.2021 на час проходження військових зборів по 01.10.2021 із збереженням місця роботи, посади і середнього заробітку.

Згідно з виданою ІНФОРМАЦІЯ_3 довідки №5/165 від 01.10.2021 ОСОБА_1 в період з 22 вересня по 01 жовтня 2021 року проходив навчальні збори з військовослужбовцями оперативного резерву другої черги у військовій частині НОМЕР_1 .

Виробничий підрозділ Моторвагонне депо Фастів-1 нарахувало ОСОБА_1 середньомісячну заробітну плату (по 306 коду виду оплати) за 41,0 годину в сумі 4691,63 грн та єдиний соціальний внесок (22%) - 1032,16 грн, загалом 5723,79 грн.

У травні 2023 року позивач направив до ІНФОРМАЦІЯ_4 передбачений законодавством повний пакет документів для компенсації середньомісячної заробітної плати.

06.09.2023 ІНФОРМАЦІЯ_3 листом №5/5219 від 06.09.2023 повідомив, що повний пакет документів для компенсації середньомісячної заробітної плати, нарахованої військовозобов`язаному ОСОБА_1 , призваному на навчальні збори, відповідно до наказу Міністерства оборони України від 12.03.2007 № 80 направлено до ІНФОРМАЦІЯ_1 (вих. №5/2507 від 10.05.2023).

Позивач надіслав ІНФОРМАЦІЯ_1 вимогу №РПЧ-8 ПЗЗ-3/1431 від 08.12.2023 про компенсацію 5723,79 грн.

Відповідач не задовольнив цю вимогу.

21.02.2025 позивач звернувся до відповідача з вимогою №ППК-10/1004 від 21.02.2025 про сплату заборгованості відшкодування середнього заробітку військовозобов`язаному у розмірі 5723,79 грн.

Відповідач не задовольнив вимогу.

Станом на день розгляду справи у суді відповідач не компенсував 5723,79 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства (ч. 3 ст. 11 ЦК України).

У частинах 1 та 2 ст. 119 Кодексу законів про працю України зазначено, що на час виконання державних або громадських обов`язків, якщо за чинним законодавством України ці обов`язки можуть здійснюватись у робочий час, працівникам гарантується збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку. Працівникам, які залучаються до виконання обов`язків, передбачених Законами України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про альтернативну (невійськову) службу», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», надаються гарантії та пільги відповідно до цих законів.

Згідно із приписами п. 1 ст. 29 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовозобов`язані призиваються на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори.

Резервісти проходять підготовку та збори відповідно до програм у порядку, встановленому положеннями про проходження громадянами України служби у військовому резерві. Про початок та закінчення зборів військовозобов`язаних та резервістів видається відповідний наказ командира військової частини.

Військовозобов`язаними у розумінні ст. 1 наведеного Закону є особи, які знаходяться в запасі для комплектування Збройних Сил України і інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт по забезпеченню оборони держави.

Згідно з частинами 4, 9, 11, 13 ст. 29 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у редакції, чинній на час призову працівника позивача) час і строки проведення навчальних зборів військовозобов`язаних та резервістів визначаються Генеральним штабом Збройних Сил України та органами управління іншими військовими формуваннями відповідно до цього Закону. Військовозобов`язані, яким надійшла повістка районного (міського) військового комісаріату (органу Служби безпеки України) на прибуття для призову на збори, зобов`язані прибути в пункт і в строк, зазначені у повістці. Керівники підприємств, установ, організацій та навчальних закладів незалежно від підпорядкування та форми власності на вимогу військових комісаріатів забезпечують своєчасне прибуття військовозобов`язаних до визначених пунктів збору.

За призваними на збори військовозобов`язаними на весь період зборів та резервістами на весь час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві, включаючи час проїзду до місця їх проведення і назад, зберігаються місце роботи, а також займана посада та середня заробітна плата на підприємстві, в установі, організації незалежно від підпорядкування і форм власності. Виплата середньої заробітної плати військовозобов`язаним за весь період зборів та резервістам за час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2006 № 1644 «Про порядок і розміри грошового забезпечення та заохочення військовозобов`язаних та резервістів, грошової виплати резервістам» (у редакції, чинній на час призову працівника позивача) виплата середнього заробітку військовозобов`язаним та резервістам, призваним на збори, проводиться підприємствами, установами та організаціями, в яких працюють призвані на збори громадяни, з наступним відшкодуванням цих витрат за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті на утримання Міністерства оборони та інших центральних органів виконавчої влади, які здійснюють керівництво військовими формуваннями.

Розрахунок середньої заробітної плати проводиться відповідно до пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100, виходячи із заробітку за два останні місяці.

Згідно із пунктами 7 та 8 Інструкції про умови виплати грошового забезпечення та заохочення військовозобов`язаних та резервістів, грошової виплати резервістам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 12.03.2007 № 80 (далі - Інструкція) (у редакції, чинній на час призову працівника позивача), за військовозобов`язаними, призваними на збори, зберігається на весь період зборів, уключаючи час проїзду до місця їх проведення і назад, місце роботи, займана посада та середній заробіток як на основній, так і на сумісних роботах. Особам, призваним на збори, виплачується заробітна плата за відпрацьований час до дня припинення роботи у зв`язку з від`їздом на збори, а також середня заробітна плата за перші півмісяця зборів. За решту часу перебування на зборах виплата заробітної плати провадиться у звичайні строки, установлені на підприємстві, в установі чи організації, де працює військовозобов`язаний.

Інструкцією передбачено, що виплата середнього заробітку військовозобов`язаним, призваним на збори, провадиться підприємствами, установами та організаціями, де працюють (працювали) призвані на збори, з подальшим відшкодуванням цих витрат військовими комісаріатами (пункт 11). Підприємства, установи та організації для покриття витрат на виплату середньої заробітної плати військовозобов`язаним, призваним на збори, подають до районного військового комісаріату, у якому перебувають на обліку військовозобов`язані, рахунки, котрі акцептуються і передаються до обласного військового комісаріату для оплати. Відшкодуванню підлягають всі витрати, пов`язані з виплатою середнього заробітку (у тому числі і єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування) (пункт 12).

Середній заробіток військовозобов`язаних, призваних на збори, розраховується підприємствами, установами та організаціями, де працюють (працювали) призвані на збори, відповідно до чинних нормативно-правових актів (пункт 13).

За умовами п. 4.7 Інструкції з організації і проведення навчальних зборів з військовозобов`язаними у військових частинах і установах Збройних Сил України, затвердженої наказом Міноборони України від 11.11.2009 № 560 (у редакції, чинній на час призову працівника позивача), обласні військові комісаріати зобов`язані організувати: сповіщення і виклик за повістками у військові комісаріати заздалегідь відібраних для проходження навчальних зборів військовозобов`язаних для уточнення даних військового обліку; складання на військовозобов`язаних, що призиваються на навчальні збори, списків та видання наказу про проведення навчальних зборів; відпрацювання заявки на кошти, необхідні для організації проведення навчальних зборів, та своєчасне її подання до фінансових підрозділів; після закінчення навчальних зборів: відшкодувати витрати підприємствам (установам та організаціям), на яких працюють військовозобов`язані, призвані на навчальні збори, з виплатою середнього заробітку за весь період проведення навчальних зборів та урахуванням часу перебування у дорозі до місця проведення навчальних зборів і у зворотному напрямку.

Поряд із наведеним, п. 4.8 зазначеної Інструкції передбачає, що районні (міські) військові комісаріати відповідають за достовірність наданих відомостей про фактичний час перебування на навчальних зборах та внесення записів у документи військового обліку про проходження навчальних зборів, про зміну військово- облікових спеціальностей.

Відповідно до п. 10 Положення про військові комісаріати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2013 № 389, обласні військові комісаріати, крім виконання функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, зокрема, здійснюють відшкодування роботодавцям середнього заробітку військовозобов`язаних і резервістів, призваних на збори, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті на утримання Міноборони.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення окремих питань виконання військового обов`язку та ведення військового обліку» від 30.03.2021 № 1357-IX до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зокрема, статті 20, внесено зміни та слова «військових комісаріатах» замінено словами «територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки».

Враховуючи вищенаведені приписи законодавства, відповідач у цій справі - ІНФОРМАЦІЯ_5 є особою, відповідальною за відшкодування витрат на оплату військовозобов`язаним працівникам, які проходили військові збори, середньої заробітної плати.

Чинним законодавством України не передбачено, що право на відшкодування вказаних витрат припиняється із закінченням бюджетного періоду.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював правову позицію щодо неможливості поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету (рішення від 20.03.2002 № 5-рп/2002, від 17.03.2004 № 7-рп/2004, від 01.12.2004 № 20-рп/2004, від 09.07.2007 № 6-рп/2007).

За приписами ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» від 18.10.2005 та у справі «Бакалов проти України» від 30.11.2004 зазначено, що відсутність бюджетних коштів не може виправдовувати бездіяльність з невиконання зобов`язання, передбаченого Законом; відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приймаючи рішення, суд зобов`язаний керуватись наданими сторонами доказами.

Позивач належним чином довів порушення його прав зі сторони відповідача.

Обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені і відповідачем не спростовані, а тому позовні вимоги позивача до останнього підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України суд покладає на відповідача судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 248 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити позов акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Приміська пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_2 ) на користь акціонерного товариства «Українська залізниця» (вул. Єжи Ґедройця, 5, м. Київ, 03150, код 40075815) в особі філії «Приміська пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» (площа Вокзальна, 1, м. Київ, 01032, код 45246390) 5723,79 грн боргу, 2422,40 грн судового збору.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя С. А. Ковтун