УХВАЛА

22 січня 2026 року м. Чернігівсправа № 927/568/25

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Белова С.В., розглянувши матеріали справи за заявою

кредитора: DONMAR CORPORATION, адреса: Bloc Office Hub, Fifth Floor, Santa Maria Business District Panama, Republic of Panama,

представник кредитора: адвокат Бобров Арсеній Олександрович, РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1

боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю Краншип, , пр. Перемоги, 139, оф.413, м. Чернігів, 14013

предмет спору: про відкриття провадження у справі про банкрутство

учасники справи:

1. Головне управління ДПС у Чернігівській області (, вул.Реміснича, 11, м.Чернігів,14000)

2. АТ GLORION S.A. (Bloc Office Hub, Fifth Floor, Santa Maria Business District Panama, Republic of Panama) представник кредитора: адвокат Бобров Арсеній Олександрович, РНОКПП НОМЕР_1

3. KIRGAN HOLDING S.A. (Bloc Office Hub, Fifth Floor, Santa Maria Business District Panama, Republic of Panama) представник кредитора: адвокат Бобров Арсеній Олександрович, РНОКПП НОМЕР_1

4. TRANSSHIP GmbH (Wiesingerstrasse, 8/20, 1010, Vienna, Austria), представник кредитора: адвокат Бобров Арсеній Олександрович, РНОКПП НОМЕР_1

5. АТ Softcommodities Trading Company S.A. (Rue Des Pilettes 1, 1700 FRIBOURG, SWITZERLAND) представник кредитора: адвокат Поляновський Віталій Георгійович, РНОКПП НОМЕР_2

6. CURWOOD VENTURES CORPORATION (Bloc Office Hub, Fifth Floor, Santa Maria Business District Panama, Republic of Panama) представник кредитора: адвокат Поляновський Віталій Георгійович, РНОКПП НОМЕР_2

7.Підприємство Трансшип у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю (вул. Маразліївська, будинок 8, м. Одеса, 65014, ) представник кредитора: адвокат Поляновський Віталій Георгійович, РНОКПП НОМЕР_2

8. Дочірнє підприємство Трансшип Балк (вул. Маразліївська, будинок 8, м.Одеса, 65014, ) представник кредитора: адвокат Поляновський Віталій Георгійович, РНОКПП НОМЕР_2

9. Товариство з обмеженою відповідальністю СМАРТ-МЕРІТАЙМ ГРУП (вул. Індустріальна, 1, м. Миколаїв, 54000, )

10. Арбітражний керуючий Потупало Наталія Ігорівна (свідоцтво №1167 від 02.07.2013, ід. № НОМЕР_3 ).

За участю:

арбітражний керуючий: Потупало Н.І.,

від кредитора: ОСОБА_1 ,

від кредитора: Поляновський В.Г.,

від кредитора: Соколовська А.О.

У судовому засіданні відповідно до ч. 6 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України оголошені вступна та резолютивна частини ухвали.

В межах даної справи 02.07.2025 відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Краншип (, пр. Перемоги, 139, оф.413, м. Чернігів, 14013); введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника та процедуру розпорядження майном боржника, розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Потупало Наталію Ігорівну (свідоцтво №1167 від 02.07.2013, ід. № ), призначено попереднє засідання.

02.07.2025 на офіційному вебпорталі судової влади України оприлюднено повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство з метою виявлення кредиторів та осіб, які виявили бажання взяти участь у санації боржника, № 76505.

Отже граничним строком на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю Краншип, встановленим положеннями ст.45 Кодексу України з процедур банкрутства, є 02.08.2025.

19.08.2025 до суду надійшло клопотання арбітражного керуючого Потупало Н.І. про відсторонення керівника та органів управління від виконання обов`язків, відповідно до ст. 44 Кодексу України з процедур банкрутства.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 30.10.2025 (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 06.11.2025) постановлено задовольнити клопотання розпорядника майна боржника від 19.08.2025; припинити повноваження керівника TOB Краншип Серт Людмили Віталіївни та виконавчих органів його управління; з дня постановлення господарським судом даної ухвали покласти повноваження керівника ТОВ Краншип та органів управління боржника на розпорядника майна арбітражного керуючого Потупало Наталію Ігорівну (свідоцтво №1167 від 02.07.2013, ід. № ) до дня введення процедури санації і призначення керуючого санацією або до прийняття постанови про визнання боржника банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури і призначення ліквідатора, або до закриття провадження у справі; з дня постановлення господарським судом даної ухвали зобов`язати Серт Людмилу Віталіївну протягом трьох днів передати розпоряднику майна, а розпоряднику майна - прийняти бухгалтерську та іншу документацію боржника, його печатки і штампи, матеріальні та інші цінності. Дана ухвала є виконавчим документом.

10.11.2025 року розпорядником майна подано до суду клопотання про перехід до ліквідаційної процедури, до якого додано заяву про участь у справі. Клопотання про перехід до ліквідаційної процедури обґрунтовано рішенням загальних зборів кредиторів боржника від 05.11.2025 року (протокол №1).

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 12.11.2025 судом постановлено клопотання про перехід до ліквідаційної процедури прийняти та приєднати до матеріалів справи; розгляд Клопотання про перехід до ліквідаційної процедури здійснити в підсумковому засіданні.

22.12.2025 поза межами строку визначеного ч.1 ст.45 Кодексу України з процедур банкрутства Державною митною службою України в особі Одеської митниці як відокремленого підрозділу на адресу суду подано заяву, в якій заявник просить суд визнати грошові вимоги до боржника у сумах 22 734 024,04 грн та 4844,80 грн.

В обґрунтування грошових вимог заявник посилається на неузгоджене грошове зобов`язання, що виникло на підставі акту перевірки від 13.06.2024 № 01/24/7.10-19/32428972 та податкових повідомленнях-рішеннях від 10.07.2024 №UA187 та від 10.07.2024 №UA186.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 24.12.2025 заяву вказаного кредитора про визнання кредиторських вимог до боржника постановлено залишити без руху та зобов`язано зазначеного кредитора протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху подати до господарського суду разом з заявою про усунення недоліків докази сплати судового збору в сумі 4844,80 грн та докази надсилання копії заяви боржнику та арбітражному керуючому, роз`яснено наслідки неусунення недоліків заяви у строк, встановлений судом.

02.01.2026 Державною митною службою України в особі Одеської митниці як відокремленого підрозділу до суду подано докази сплати судового збору в розмірі 4844,80 грн, а саме платіжна інструкція № 3475 від 22.12.2025.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 16.01.2026 зазначена заява кредитора про визнання кредиторських вимог до боржника, що надійшла поза межами строку встановленого ч.1 ст.45 Кодексу України з процедур банкрутства, прийнята, приєднана до матеріалів справи та призначена до розгляду в підсумковому судовому засіданні, зобов`язано розпорядника майна Потупало Наталію Ігорівну (свідоцтво №1167 від 02.07.2013, ід. № ) розглянути заяву про визнання грошових вимог до боржника та письмово повідомити суд про результати їх розгляду.

20.01.2026 до суду від представника DONMAR CORPORATION надійшло заперечення щодо визнання вимог кредитора.

20.01.2026 до суду від представника Одеської митниці надійшло заперечення щодо розгляду кредиторських вимог.

24.12.2025 поза межами строку визначеного ч.1 ст.45 Кодексу України з процедур банкрутства Товариством з обмеженою відповідальністю Багатопрофільним виробничо-комерційним підприємством "Азалія" на адресу суду подано заяву, в якій заявник просить суд визнати грошові вимоги до боржника у сумах 570 494,96 грн та 4844,80 грн.

В обґрунтування грошових вимог заявник посилається на рішення Господарського суду Чернігівської області по справі № 927/568/25(917/1047/25) від 22.10.2025, що набрало законної сили, яким постановлено стягнути з боржника на користь кредитора доход від безпідставно набутого майна.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 30.12.2025 зазначена заява кредитора про визнання кредиторських вимог до боржника, що надійшла поза межами строку встановленого ч.1 ст.45 Кодексу України з процедур банкрутства, прийнята, приєднана до матеріалів справи та призначена до розгляду в підсумковому судовому засіданні, зобов`язано розпорядника майна Потупало Наталію Ігорівну (свідоцтво №1167 від 02.07.2013, ід. № ) розглянути заяву про визнання грошових вимог до боржника та письмово повідомити суд про результати їх розгляду.

06.01.2025 та 07.01.2025 від арбітражного керуючого Потупало Н.І. до суду надійшли повідомлення щодо розгляду заяв кредиторів.

Розглянувши в судовому засіданні подані документи суд ВСТАНОВИВ:

Відповідно до положень ч. 4 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства для кредиторів, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, усі дії, вчинені у судовому процесі, є обов`язковими так само, як вони є обов`язковими для кредиторів, вимоги яких були заявлені протягом встановленого строку. Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, задовольняються в порядку черговості, встановленої цим Кодексом. Кредитори, вимоги яких заявлені після завершення строку, визначеного частиною першою цієї статті, є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів. Якщо кредитор заявив вимоги після здійснення розрахунків з іншими кредиторами, то сплачені таким кредиторам кошти поверненню не підлягають.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 47 Кодексу України з процедур банкрутства у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна. За результатами розгляду вимог окремого кредитора господарський суд постановляє ухвалу про їх визнання чи відхилення (повністю або частково), що не може бути оскаржена окремо від ухвали господарського суду, постановленої за результатами попереднього засідання. За результатами попереднього засідання господарський суд постановляє ухвалу, в якій зазначаються, серед іншого, розмір, черговість задоволення кожної визнаної вимоги та перелік усіх визнаних судом вимог кредиторів, що вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів.

22.12.2025 до Господарського суду Чернігівської області Державною митною службою України в особі Одеської митниці як відокремленим підрозділом суду подано заяву, в якій заявник просить суд визнати грошові вимоги до боржника у сумах 22 734 024,04 грн та 4844,80 грн.

В обґрунтування грошових вимог заявник посилається на неузгоджене грошове зобов`язання, що виникло на підставі акту перевірки від 13.06.2024 № 01/24/7.10-19/32428972 та податкових повідомленнях-рішеннях від 10.07.2024 №UA187 та від 10.07.2024 №UA186.

Державна митна служба України в особі Одеської митниці як відокремленого підрозділу є державним контролюючим органом, відповідно до статті 41 Податкового кодексу України, який згідно з ч.3 ст. 345 Митного кодексу України має право проводити документальні виїзні (планові або позапланові) та документальні невиїзні перевірки дотримання вимог законодавства України з питань митної справи щодо перевірки відомостей, визначених даною нормою.

Контролюючі органи є кредиторами неплатоспроможних боржників щодо податків та зборів, що визначено статтею 1 Кодексу України з процедур банкрутства.

Одеською митницею була проведена документальна планова виїзна перевірка дотримання TOB «КРАНШИП» вимог законодавства України з питань митної справи за період з 01.12.2018 по 31.10.2021. За результатами проведеної перевірки складено акт від 13.06.2024 року №01/24/7.10- 19/32428972. На підставі Акту перевірки від 13.06.2024 було складено податкові повідомлення-рішення від 10.07.2024 року № UA186 на суму грошового зобов`язання в розмірі 3 637 443,85 грн та від 10.07.2024 № UA 187 на суму грошового зобов`язання в розмірі 15 277 264,15 грн.

Кредитор зазначає, що дані податкові повідомлення-рішення перебувають в стадії судового оскарження, що підтверджується і розпорядником майна.

Арбітражним керуючим грошові вимоги кредитора відхилено в повному обсязі, з посиланням на те, що в матеріалах справи наявні документи, які підтверджують, що у період проведення перевірки судновласником було визначено саме - TOB «КРАНШИП» та між сторонами наявний «спір про право».

Суд звертає увагу розпорядника майна на те, що особливістю спору про право у справі про банкрутство є те, що такий спір стосується саме

предмета вимог ініціюючого кредитора, тобто наявність невирішеного спору щодо вимог кредитора є перешкодою для відкриття процедури банкрутства боржника (ст.39КУпБ).

Отже заперечення грошових вимог арбітражним керуючим з посиланням на наявність між кредитором та боржником спору про право є необгрунтованими.

За змістом статті 1 КУзПБ грошовим зобов`язанням є зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України, зокрема до грошових зобов`язань належать зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.

Судом встановлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18.03.2025 року по справі №420/31215/24 задоволено позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «КРАНШИП» до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 10.07.2024 року №UA186 на суму 3 637 443,85 грн. та №UA187 на суму 15 277 246,15.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08.07.2025 року по справі №420/31215/24 апеляційну скаргу Одеської митниці залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Постановою Верховного Суду від 12.11.2025 по справі № 420/31215/24 касаційну скаргу Одеської митниці було задоволено частково. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18.03.2025 року по справі №420/31215/24 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08.07.2025 року скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

На день постановлення даної ухвали, рішення суду по справі №420/31215/24 про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 10.07.2024 року №UA186 на суму 3 637 443,85 грн та №UA187 на суму 15 277 246,15 відсутнє.

Відповідно до положень абзацу 4 пункту 56.18 статті 56 ПКУ при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Отже судом встановлено, що податкові повідомлення-рішення від 10.07.2024 року №UA186 на суму 3 637 443,85 грн та №UA187 на суму 15 277 246,15 є неузгодженими.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що моментом виникнення даного грошового зобов`язання буде день набрання судовим рішенням по справі №420/31215/24 законної сили.

Відповідно до положень ст.1 Кодексу України з процедур банкрутства конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і

виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Провадження у справі №927/568/25 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Краншип () відкрито відповідно ухвали Господарського суду Чернігівської області 02.07.2025. Отже конкурсними вважаються вимоги, що виникли у боржника до вищезазначеної дати.

Судом встановлено, що на дату відкриття провадження у справі про банкрутство боржника строк виконання відповідного грошового зобов`язання по податковим повідомленням-рішенням від 10.07.2024 року №UA186 на суму 3 637 443,85 грн та №UA187 на суму 15 277 246,15 не настав, відповідно у визнанні конкурсних грошових вимог кредитора Державної митної служби України в особі Одеської митниці як відокремленого підрозділу має бути відмовлено.

При розгляді даних вимог, судом враховано усталені правові висновки Верховного Суду, що полягають у такому:

- заявник сам визначає докази, які, на його думку, підтверджують заявлені вимоги; проте, обов`язок надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, покладений на господарський суд, який здійснює розгляд справи про банкрутство. Під час розгляду заявлених грошових вимог суд користується правами та повноваженнями, наданими йому процесуальним законом; суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора (постанова від 26.02.2019 у справі №908/710/18);

- у попередньому засіданні господарський суд зобов`язаний перевірити та надати правову оцінку усім вимогам кредиторів до боржника незалежно від факту їх визнання чи відхилення боржником. Заявлені до боржника грошові вимоги конкурсних кредиторів можуть підтверджуватися первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору (постанова від 26.02.2019 у справі №908/710/18);

- на стадії звернення кредиторів з вимогами до боржника та розгляду зазначених вимог судом принципи змагальності та диспозитивності у справі про банкрутство проявляються у наданні заявником відповідних документів на підтвердження своїх кредиторських вимог та заперечень боржника та інших кредиторів проти них (постанова від 23.04.2019 у справі №910/21939/15);

- покладення обов`язку доказування обґрунтованості відповідними доказами своїх вимог до боржника саме на кредитора не позбавляє його права на власний розсуд подавати суду ті чи інші докази, що дозволяє суду застосовувати принцип диспозитивності господарського судочинства та приймати рішення про визнання чи відмову у визнанні вимог кредитора, виходячи з тієї сукупності доказів, яка надана кредитором-заявником грошових вимог. Законодавцем у справах про банкрутство обов`язок доказування обґрунтованості вимог кредитора певними доказами покладено на заявника грошових вимог, а предметом спору в даному випадку є вирішення питання про належне документальне підтвердження цих вимог кредитором-заявником. У випадку ненадання заявником-кредитором сукупності необхідних документів на обґрунтування своїх вимог, суд у справі про банкрутство відмовляє у визнанні таких вимог та включенні їх до реєстру вимог кредиторів. Надані кредитором докази мають відповідати засадам належності (ст. 76 ГПК України), допустимості (ст. 77 ГПК України), достовірності (ст. 78 ГПК України) та вірогідності (ст. 79 ГПК України). Комплексне дослідження доказів на предмет їх відповідності законодавчо встановленим вимогам є сутністю суддівського розсуду на стадії встановлення обсягу кредиторських вимог у справі про банкрутство. У випадку ненадання заявником-кредитором сукупності необхідних документів на обґрунтування своїх вимог, суд у справі про банкрутство відмовляє у визнанні таких вимог та включенні їх до реєстру вимог кредиторів (постанови від 27.08.2020 у справі №911/2498/18, від 01.03.2023 у справі №902/221/22);

- розглядаючи кредиторські вимоги, суд в силу норм ст.ст. 45-47 КУзПБ має належним чином дослідити сукупність поданих заявником доказів (договори, накладні, акти, судові рішення, якими вирішено відповідний спір тощо), перевірити їх, надати оцінку наявним у них невідповідностям (за їх наявності), та аргументам, запереченням щодо цих вимог з урахуванням чого з`ясувати чи є відповідні докази підставою для виникнення у боржника грошового зобов`язання (постанова від 21.10.2021 у справі №913/479/18);

- використання формального підходу при розгляді заяви з кредиторськими вимогами та визнання кредиторських вимог без надання правового аналізу поданій заяві з кредиторськими вимогами, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог створює загрозу визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника. Наведене порушує права кредиторів у справі про банкрутство з обґрунтованими грошовими вимогами. Для унеможливлення загрози визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника, суду слід розглядати заяви з кредиторськими вимогами з застосуванням засад змагальності сторін у справі про банкрутство у поєднанні з детальною перевіркою підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, розміру та моменту виникнення. У разі виникнення обґрунтованих сумнівів сторін у справі про банкрутство щодо обґрунтованості кредиторських вимог, на заявника кредиторських вимог покладається обов`язок підвищеного стандарту доказування задля забезпечення перевірки господарським судом підстав виникнення таких грошових вимог, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог (постанова від 07.08.2019 у справі №922/1014/18).

Суд відмовляє Державній митній службі України в особі Одеської митниці як відокремленого підрозділу у визнанні конкурсних вимог в сумі 22 734 024,04 грн, відповідно витрати, пов`язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді, які понесені кредитором в сумі 4844,80 грн визнанню не підлягають.

24.12.2025 поза межами строку визначеного ч.1 ст.45 Кодексу України з процедур банкрутства Товариством з обмеженою відповідальністю Багатопрофільним виробничо-комерційним підприємством "Азалія" на адресу суду подано заяву, в якій заявник просить суд визнати грошові вимоги до боржника у сумах 570 494,96 грн та 4844,80 грн.

В обґрунтування грошових вимог заявник посилається на рішення Господарського суду Чернігівської області по справі № 927/568/25(917/1047/25) від 22.10.2025, що набрало законної сили, яким постановлено стягнути з боржника на користь кредитора доход від безпідставно набутого майна.

Арбітражним керуючим грошові вимоги кредитора відхилені в повному обсязі, з посиланням на те, що дані вимоги є поточними та мають бути заявлені з межах ліквідпроцедури.

Судом встановлено, що рішенням Господарського суду Чернігівської області від 22.10.2025 у справі 927/568/25 (917/1047/25) позовні вимоги задоволено частково, постановлено:

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Краншип" (; просп. Перемоги, 139, офіс 413, м. Чернігів, 14013) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Багатопрофільного виробничо-комерційного підприємства "Азалія" (; вул. Магістральна, 64, м. Гребінка, Гребінківський район, Полтавська область, 37400) 562064,00 грн доходу від безпідставно набутого майна;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Краншип" (; просп. Перемоги, 139, офіс 413, м. Чернігів, 14013) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Багатопрофільного виробничо-комерційного підприємства "Азалія" (; вул. Магістральна, 64, м. Гребінка, Гребінківський район, Полтавська область, 37400) 8430,96 грн судового збору.

Дане рішення набрало законної сили 12.11.2025, на виконання даного рішення 12.11.2025 Господарським судом Чернігівської області видано виконавчі документи.

Відповідно до положень ст.1 Кодексу України з процедур банкрутства конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і

виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Отже, для правильного вирішення питання про грошове зобов`язання боржника необхідно визначити момент виникнення у боржника обов`язку по відшкодуванню доходу від безпідставно набутого майна (прострочення заборгованості).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.02.2024 по справі № 910/3831/22 вирішуючи питання моменту виникнення прострочення виконання зобов`язання з повернення безпідставно отриманих коштів, зазначила, що глава 83 «Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави» знаходиться в підрозділі 2 «Недоговірні зобов`язання» розділу 3 «Окремі види зобов`язань», який входить до книги п`ятої «Зобов`язальне право» ЦК України.

Згідно із частинами першою, другою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За статтею 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

З наведених норм убачається, що особа, яка набула майно (кошти) без достатньої правової підстави (або підстава набуття цього майна (коштів) згодом відпала) зобов`язана повернути набуте майно (кошти) потерпілому.

Означене недоговірне зобов`язання виникає в особи безпосередньо з норми статті 1212 ЦК України на підставі факту набуття нею майна (коштів) без достатньої правової підстави або факту відпадіння підстави набуття цього майна (коштів) згодом. Це зобов`язання виникає в особи з моменту безпідставного отримання нею такого майна (коштів) або з моменту, коли підстава їх отримання відпала.»

Положення ст.1214 Цивільного кодексу України визначають, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.

Отже, суд доходить висновку, що недоговірне зобов`язання по відшкодуванню доходу від безпідставно набутого майна виникає в особи безпосередньо з норми статті 1214 ЦК України саме з моменту отримання такого доходу.

Згідно зі статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

У справі № 927/568/25(917/1047/25) рішенням суду встановлено, що відповідач є таким, що знав або мав знати про володіння ним майном без достатньої правової підстави з моменту заволодіння таким майном, а саме з моменту звернення стягнення на предмет іпотеки та прийняття 03.06.2021 рішення державним реєстратором про державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки за ТОВ "Краншип":

- номер запису про право власності 42373949 на об`єкт нерухомого майна: нежитлова будівля за адресою: Полтавська область, Гребінківський район, м. Гребінка, вул. Магістральна, 64, загальна площа нерухомості 115,2 м кв, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 08.06.2021 № 58608264;

- номер запису про право власності 42374587 на об`єкт нерухомого майна: будівлі та споруди за адресою: Полтавська область, Гребінківський район, м. Гребінка, вул. Магістральна, 64, загальна площа нерухомості 780,3 м кв, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 08.06.2021 № 58609027.

Відповідно до рішення суду по справі № 927/568/25(917/1047/25) боржником був отриманий дохід протягом 2023 року.

Провадження у справі №927/568/25 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Краншип () відкрито відповідно ухвали Господарського суду Чернігівської області 02.07.2025. Отже конкурсними вважаються вимоги, що виникли у боржника до вищезазначеної дати.

З огляду на вказане, суд доходить висновку, що за встановлених обставин зобов`язання боржника по відшкодуванню доходу від безпідставно набутого майна в сумі 562064,00 грн виникло до порушення справи про банкрутство, відповідно дані вимоги є конкурсними.

Щодо суми боргу в розмірі 8430,96 грн судового збору по справі № 927/568/25(917/1047/25) суд виходить з наступного.

У силу положень пункту 12 частини третьої статті 12 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Згідно з пунктом 5 частини першої статті 237 ГПК України в числі питань, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду, зазначено розподіл між сторонами судових витрат. Зокрема, відповідно до положень частини четвертої статті 129 ГПК України: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, з аналізу наведених норм можна зробити висновок, що питання про стягнення/визначення/розподіл судових витрат є складовою судового процесу - правом сторони на користь якої ухвалено судове рішення відшкодувати свої судові витрати. Відповідно, моментом виникнення заборгованості з відшкодування судових витрат є дата набрання відповідним рішенням законної сили. Датою набрання законної сили рішенням суду по справі № 927/568/25(917/1047/25) є 12.11.2025.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги в сумі 8430,96 грн виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство, є поточними та мають бути заявлені кредитором в межах ліквідпроцедури.

Суд відмовляє у визнанні конкурсних вимог в сумі 8430,96 грн.

Судом встановлено, що за звернення до Господарсько суду Чернігівської області з заявою про грошові вимоги до боржника кредитором Товариством з обмеженою відповідальністю Багатопрофільним виробничо-комерційним підприємством "Азалія" згідно платіжної інструкції №172 від 24.12.2025 сплачено судовий збір в розмірі 4844,80 грн.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне визнати грошові вимоги кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю Товариства з обмеженою відповідальністю Багатопрофільного виробничо-комерційного підприємства "Азалія" () заявлені у відповідності до ч. 6 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства поза межами строку встановленого ч.1 ст.45 Кодексу України з процедур банкрутства частково в розмірі 562064,00 грн, з включенням їх до четвертої черги реєстру вимог кредиторів (п.4 ч.1 ст 64 КУзПБ). Судовий збір в розмірі 4844,80 грн має бути віднесений до першої черги реєстру вимог кредиторів(п.1 ч.1 ст. 64 КУзПБ).

Роз`яснити кредитору, що вимоги, заявлені після завершення строку, визначеного для їх подання, є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів.

Керуючись ст. 1, 45, 47, 48 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 233, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1.Відмовити у визнанні конкурсних кредиторських вимог Державній митній службі України в особі Одеської митниці як відокремленого підрозділу в сумі 22 734 024,04 грн та в сумі 4844,80 грн судового збору.

2.Визнати конкурсні кредиторські вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Багатопрофільного виробничо-комерційного підприємства "Азалія" () до боржника з включенням їх до реєстру вимог кредиторів (без права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів):

4844,80 грн судового збору до першої черги задоволення;

562064,00 грн - до четвертої черги задоволення.

3.Відмовити у визнанні конкурсних кредиторських вимог Товариству з обмеженою відповідальністю Багатопрофільному виробничо-комерційному підприємству "Азалія" () в сумі 8430,96 грн.

4.Зобов`язати розпорядника майна протягом 10 днів з моменту прийняття даної ухвали, внести до реєстру вимог кредиторів відомості про кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю Багатопрофільного виробничо-комерційного підприємства "Азалія", розмір його вимог за грошовими зобов`язаннями, наявність права вирішального голосу в представницьких органах кредиторів, черговість задоволення кожної вимоги.

5.Відкласти підсумкове судове засідання на 05 лютого 2026 року на 09:30 год. Судове засідання відбудеться в режимі відеоконференції у приміщенні Господарського суду Чернігівської області за адресою: 14000, м. Чернігів, просп. Миру, 20, зал судових засідань №302.

6.Копію даної ухвали надіслати: розпоряднику майна; кредиторам та боржнику.

Ухвала складена та підписана 22.01.2026.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена лише в частині конкретних вимог кредиторів шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду у строки, визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.В. Белов

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/