ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про направлення справи за підсудністю

19.01.2026 Справа № 917/46/26

Господарський суд Полтавської області у складі судді Ківшик О.В., розглянувши матеріали

за позовною заявою Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго", вул. Польська, 2а, м. Полтава, Полтавська область, 36008

до відповідача Акціонерного товариства спрощеного типу "Енертекс" в особі "Представництво "Енертекс", вул. Озерна, 17, с. Софіївська Борщагівка, Бучанський район, Київська область, 08131

про стягнення 70 000 000,00 грн,

установив:

14.01.2026 року до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" до відповідача Акціонерного товариства спрощеного типу "Енертекс" в особі "Представництво "Енертекс" про стягнення 70 000 000,00 грн заборгованості, яка виникла внаслідок неналежного виконання останнім Договору підряду № 02-11-23/1 від 01.07.2021.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.01.2026 справу № 917/46/26 розподілено судді Ківшик О.В.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд прийшов до висновку, що матеріали позовної заяви підлягають передачі на розгляд до Господарського суду Київської області з огляду на наступне.

Стаття 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України цей Кодекс визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Положеннями ГПК України визначено такі види юрисдикції (підсудності): предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів (статті 20-23 Господарського процесуального кодексу України), інстанційна юрисдикція (статті 24-26 Господарського процесуального кодексу України) та територіальна юрисдикція (підсудність) (статті 27-31 Господарського процесуального кодексу України).

За загальними правилами територіальної підсудності, встановленими ч. 1 ст. 27 ГПК України, позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Звертаючись до Господарського суду Полтавської області з цим позовом, позивач зазначає, що пред`являє позов відповідно до ч. 5 ст. 29 ГПК України за місцем виконання Договору.

Зокрема, позивач зазначає, що спір про стягнення грошових коштів у цій справі виник з договірних правовідносин щодо виконання робіт за договором підряду, а місцем виконання Договору є місто Кременчук Полтавської області.

Суд не погоджується з даним твердженням, оскільки предметом спору у даній справі є матеріально-правова вимога про стягнення з відповідача грошових коштів.

За загальним правилом, місце виконання зобов`язання є договірною умовою та узгоджується сторонами в договорі; сторони можуть передбачити будь-яке місце виконання, зручне для них. Місце виконання договору, у випадку його визначення сторонами в договорі, є однією з умов договору, що зумовлює обов`язок виконання договору саме в погодженому сторонами місці. Правила визначення місця виконання зобов`язання встановлені ст. 532 ЦК України.

Проте, таке виконання повинне оцінюватися у контексті прав та обов`язків обох сторін, а сам предмет спору повинен бути пов`язаним із відповідним виконанням договору безпосередньо відповідачем у певному місці.

Суд відзначає, що спір про стягнення заборгованості безпосередньо не пов`язаний з місцем виконання договору, зобов`язання з повернення коштів також не є таким, яке належить виконувати в певному місці.

Поняття місця виконання грошового зобов`язання шляхом безготівкових розрахунків позбавлене сенсу в контексті визначення юрисдикції і не може бути встановлене договором, у зв`язку з чим не підлягає застосуванню ч. 5 ст. 29 ГПК України незалежно від того, чи зазначене в договорі місце виконання, чи ні.

За викладеного, суд дійшов висновку, що Господарський процесуальний кодекс України не передбачає за такою категорією спорів, що викладені в цій позовній заяві, підсудність за вибором Позивача чи виключну підсудність.

Таким чином, подана позовна заява підлягає розгляду відповідно до частини першої статті 27 Господарського процесуального кодексу України за місцезнаходженням Відповідача.

Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (частина друга статті 27 ГПК України).

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, місцезнаходженням Відповідача згідно даних Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань є вул. Озерна, 17, с. Софіївська Борщагівка, Бучанський район, Київська область, 08131.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що справа не підсудна Господарському суду Полтавської області та належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Господарського суду Київської області.

Відповідно до частини 3 статті 31 ГПК України, передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

З огляду на викладені вище обставини, суд дійшов висновку про передачу даної справи за територіальною підсудністю до Господарського суду Київської області.

Керуючись статтями 27, 31, 234, 235 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Матеріали справи № 917/46/26 за позовною заявою Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" до відповідача Акціонерного товариства спрощеного типу "Енертекс" в особі "Представництво "Енертекс" про стягнення 70 000 000,00 грн заборгованості, яка виникла внаслідок неналежного виконання останнім Договору підряду № 02-11-23/1 від 01.07.2021 передати до Господарського суду Київської області (вулиця Симона Петлюри, 16/108, м. Київ, 01000).

Ухвала підписана 19.01.2026 року.

Ухвала набрала законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у порядку і строк, встановлені ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В.Ківшик