УХВАЛА

21 січня 2026 року

м. Київ

справа № 911/2102/25

провадження № 12-59гс25

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача Банаська О. О.,

суддівБілоконь О. В., Воробйової І. А.,Гімона М. М., Губської О. А., Ємця А. А., Кишакевича Л. Ю., Короля В. В., Кравченка С. І., Кривенди О. В., Мартєва С. Ю., Пількова К. М., Погрібного С. О., Стефанів Н. С., Стрелець Т. Г., Ткача І. В., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю.,

перевіривши наявність підстав для розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи

за касаційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду Київської області від 03 липня 2025 року

у складі судді Бацуци В. М.

та постанову Північного апеляційного господарського суду від 13 серпня 2025 року

у складі колегії суддів Андрієнка В. В. (головуючого), Шапрана В. В., Буравльова С. І.

за позовом ОСОБА_1

до Обслуговуючого кооперативу Житлово-будівельного кооперативу «Марін-Білдер-Київ»

про визнання недійсним рішення загальних зборів кооперативу,

УСТАНОВИЛА:

Вступ

1. Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду передав справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі частини п`ятої статті 302 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) для вирішення виключної правової проблеми та формування єдиної правозастосовчої практики з питання юрисдикції спорів, у яких стороною є асоційований член кооперативу в контексті наявності чи відсутності корпоративних відносин між таким членом обслуговуючого кооперативу та кооперативом.

2. Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про повернення справи відповідній колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду через відсутність обґрунтування наявності кількісних та якісних критеріїв виключної правової проблеми.

Короткий зміст і підстави заявлених позовних вимог

3. 26 червня 2025 року ОСОБА_1 (далі - позивачка, скаржниця) звернулась до Господарського суду Київської області з позовом до Обслуговуючого кооперативу Житлово-будівельного кооперативу «Марін-Білдер-Київ» (далі також - ОКЖБК «Марін-Білдер-Київ», відповідач) про визнання недійсним рішення загальних зборів, оформленого протоколом від 30 червня 2024 року № 30-06/24, в частині по третьому питанню, яким вирішено затвердити рішення правління «Про збільшення розміру пайового внеску для членів кооперативу, що приймають участь у будівництві житлових будинків за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_6 », протокол правління від 25 березня 2024 року № 25/03-24.

4. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішення загальних зборів ОКЖБК «Марін-Білдер-Київ», оформлене протоколом від 30 червня 2024 року № 30-06/24 в частині по третьому питанню, яким вирішено затвердити рішення правління «Про збільшення розміру пайового внеску для членів кооперативу, що приймають участь у будівництві житлових будинків за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_6 », протокол правління від 25 березня 2024 року № 25/03-24, було прийнято відповідачем із порушенням положень чинного законодавства України, оскільки зазначені спірні загальні збори кооперативу були проведені із порушенням вимог законодавства та установчих документів під час скликання та проведення спірних загальних зборів.

5. Також до позовної заяви було додано заяву про забезпечення позову, в якій позивачка просила заборонити відповідачу розривати договір про внесення паю від 27 серпня 2020 року № 27/08/Кв-5/17 в односторонньому порядку, а також приймати рішення про виключення ОСОБА_1 зі складу членів ОКЖБК «Марін-Білдер-Київ» і передавати її пай третім особам.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

6. Ухвалою Господарського суду Київської області від 03 липня 2025 року у справі № 911/2102/25 позивачці було відмовлено у прийнятті позовної заяви та заяви про забезпечення позову.

7. Суд першої інстанції, врахувавши, що позов пред`явлено до ОКЖБК «Марін-Білдер-Київ», а позивач згідно з чинним законодавством України не є фізичною особою - підприємцем та не може бути стороною у справі у відповідності до положень ГПК України, дійшов висновку, що такий позов за суб`єктним складом учасників справи відповідно до статтей 4, 45 ГПК України не підлягає розгляду і вирішенню за правилами господарського судочинства.

8. Також суд першої інстанції дійшов висновку, що спір за даним позовом, який виник між ОКЖБК «Марін-Білдер-Київ» та ОСОБА_1 як асоційованим членом такого кооперативу щодо законності та обґрунтованості збільшення розміру її пайового внеску не є корпоративним в розумінні пункту 3 частини першої статті 20 ГПК України і не відноситься до юрисдикції господарських судів, оскільки позивач є саме асоційованим членом зазначеного кооперативу, і фактично такий спір не виник між позивачем та відповідачем із корпоративних відносин та не пов`язаний зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності останнього.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

9. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 13 серпня 2025 року апеляційну скаргу позивачки залишено без задоволення, оскаржувану ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

10. Суд апеляційної інстанції погодився з висновком місцевого господарського суду про те, що даний спір не є корпоративним в розумінні пункту третього частини першої статті 20 ГПК України і не відноситься до юрисдикції господарських судів, оскільки позивачка є асоційованим членом кооперативу, і фактично такий спір виник між позивачкою та відповідачем із цивільних відносин, а тому відноситься до юрисдикції загальних судів та підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Подання касаційної скарги

Вимоги касаційної скарги

11. 26 серпня 2025 року ОСОБА_1 із використанням підсистеми «Електронний суд» подала касаційну скаргу на вищезазначену постанову, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 03 липня 2025 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 13 серпня 2025 року у справі № 911/2102/25 повністю та ухвалити нове рішення, яким направити справу до Господарського суду Київської області на стадію вирішення питання про відкриття провадження у справі та забезпечення позову.

Підстави касаційного оскарження ухвали суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

12. В обґрунтування касаційної скарги скаржниця зазначає, що оскаржувані судові рішення ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права, а саме:

- суди попередніх інстанцій, помилково посилаючись на постанову Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2024 року у справі № 750/319/18, порушили частину четверту статті 236 ГПК України, не взявши до уваги доводи скаржниці про те, що спір у справі № 911/2102/25 виник з інших підстав і у наведених справах різні позовні вимоги;

- суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували частину п`яту статті 236 ГПК України, не врахувавши положення статуту ОКЖБК «Марін-Білдер-Київ», який був чинний на момент прийняття оскаржуваного рішення загальних зборів, а саме: не дослідили статус його членів, внаслідок чого помилково визначили статус позивачки як асоційованого члена і безпідставно зазначили, що вона не має корпоративних прав;

- суди попередніх інстанцій не врахували, що в провадженні Господарського суду Київської області перебуває аналогічна справа № 911/2018/24 до того ж відповідача, але подана іншими членами кооперативу, яка слухається в порядку господарського судочинства.

Рух касаційної скарги

13. Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 29 вересня 2025 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Київської області від 03 липня 2025 року та на постанову Північного апеляційного господарського суду від 13 серпня 2025 року у справі №911/2102/25, призначено касаційну скаргу до розгляду у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

14. 03 грудня 2025 року Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду постановив ухвалу, якою передав справу № 911/2102/25 на розгляд Великої Палати Верховного Суду, для вирішення виключної правової проблеми та формування єдиної правозастосовчої практики з питання юрисдикції спорів, у яких стороною є асоційований член кооперативу в контексті наявності чи відсутності корпоративних відносин між таким членом обслуговуючого кооперативу та кооперативом.

Мотиви передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду

15. Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду встановив, що висновки судів попередніх інстанцій щодо належності цього спору до цивільної юрисдикції зроблені з урахуванням позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 10 квітня 2024 року у справі № 750/319/18, в якій розглядалось питання юрисдикції спору, що виник між асоційованим членом обслуговуючого житлово-будівельного кооперативу та кооперативом з приводу договірних зобов`язань по кооперативним договорам про закріплення паю за асоційованим членом кооперативу та порядок оплати пайових внесків.

16. Водночас колегія суддів зазначає, що Верховний Суд у постановах від 11 вересня 2024 року у справі № 916/5232/23, від 19 вересня 2024 року у справі № 916/2670/23, від 06 листопада 2024 року у справах № 916/337/24 та № 916/5182/23, від 12 грудня 2024 року № 916/2671/23, в яких розглядалися позовні вимоги обслуговуючого кооперативу до асоційованих членів цього кооперативу про стягнення заборгованості зі сплати членських внесків, вказав на наявність корпоративних відносин між асоційованим членом та обслуговуючим кооперативом та, як наслідок, що такі прави підлягають розгляду в порядку господарського судочинства.

17. Обґрунтовуючи необхідністьпередачі справи, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду наголошує на тому, що відсутність єдиного підходу у судовій практиці у питанні наявності чи відсутності корпоративних відносин між асоційованим членом кооперативу та кооперативом, нечіткість правового визначення статусу асоційованих членів кооперативу (зокрема статті 14 Закону України «Про кооперацію»), неоднозначне тлумачення висновків Великої Палати Верховного Суду з цього питання, викладених у постанові від 10 квітня 2024 року у справі №750/319/18, з одночасною необхідністю визначення ефективного способу захисту прав асоційованих членів кооперативу та забезпечення єдності судової практики, свідчить про існування виключної правової проблеми.

Мотиви, з яких виходить Велика Палата Верховного Суду, постановляючи ухвалу

18. Велика Палата Верховного Суду не знаходить підстав для прийняття цієї справи до свого розгляду з огляду на таке.

19. Відповідно до частини п`ятої статті 302 ГПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Щодо критеріїв виключної правової проблеми

20. Оскільки критеріїв виключності правової проблеми процесуальне законодавство не містить, Велика Палата Верховного Суду напрацювала та послідовно застосовує критерії при вирішенні питання, чи містить справа, яка передається їй на розгляд, виключну правову проблему, яка має оцінюватися з урахуванням кількісного та якісного показників (ухвали від 10 липня 2019 року у справі № 431/5643/16-ц, від 23 червня 2020 року у справі № 910/8130/17, від 22 квітня 2021 року у справі № 640/6432/19, від 28 квітня 2021 року у справі № 916/1977/20, від 18 травня 2021 року у справі № 758/733/18, від 29 березня 2023 року № 910/17401/21 тощо).

21. За усталеним підходом Великої Палати Верховного Суду, для віднесення справи до категорії спорів, які містять виключну правову проблему і вирішення яких необхідне для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовної практики, така справа повинна мати кілька з наведених ознак, проте не одночасно в їх сукупності, зокрема:

- справа не може бути вирішена відповідним касаційним судом у межах оцінки правильності застосування судами нижчих інстанцій норм матеріального права чи дотримання норм процесуального права;

- існують кількісні критерії, що свідчать про наявність виключної правової проблеми;

- існують якісні критерії, що свідчать про наявність виключної правової проблеми, зокрема:

а) відсутність усталеної судової практики застосування однієї і тієї ж норми права, у тому числі наявність правових висновків суду касаційної інстанції, які прямо суперечать один одному;

б) невизначеність законодавчого регулювання правових питань, які можуть кваліфікуватися як виключна правова проблема, у тому числі необхідність застосування аналогії закону чи права;

в) встановлення глибоких та довгострокових розходжень у судовій практиці у справах з аналогічними підставами позову та подібними позовними вимогами, а також наявність обґрунтованих припущень, що аналогічні проблеми неминуче виникатимуть у майбутньому;

г) наявність різних наукових підходів до вирішення конкретних правових питань у схожих правовідносинах тощо (ухвали Великої Палати Верховного Суду від 02 вересня 2021 року у справі № 910/11820/20, від 29 березня 2023 року у справі № 748/1335/20, від 09 лютого 2023 року у справі № 369/6092/20, від 20 листопада 2024 року у справі № 307/3096/22, від 29 січня 2025 року у справі № 910/2201/24 тощо).

22. Кількісний показник означає, що вона наявна не в одній конкретній справі, а в невизначеній кількості справ, які або вже існують, або можуть виникнути з урахуванням правового питання, щодо якого постає проблема невизначеності.

23. При цьому справа буде мати принципове значення, якщо йдеться про правове питання, яке потребує пояснення і трапляється в невизначеній (значній) кількості справ, у разі якщо надана на нього відповідь піддається сумніву або якщо існують різні позиції і це питання ще не вирішувалося вищою судовою інстанцією, а також необхідне тлумачення щодо застосування нових законів. Разом з тим не є виключною правовою проблемою правове питання, відповідь на яке є настільки ясною і чіткою, що вона може бути знайдена без будь-яких проблем.

24. Виключна правова проблема є такою, що впливає на застосування норм права у подібних та / або у тотожних правовідносинах та судами декількох юрисдикцій, у зв`язку із чим її невирішення призведе до різного тлумачення або застосування судами норм права та неоднакового вирішення спорів з однаковими фактичними обставинами та правовим регулюванням.

25. Відтак, передаючи справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду для вирішення виключної правової проблеми, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду має обґрунтувати її наявність за кількісним та якісним критеріями, зокрема навести інші справи, у яких мала місце зазначена правова проблема, наявність різної судової практики її вирішення судами різних юрисдикцій тощо.

26. Пунктом 1 частини другої статті 45 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що Велика Палата Верховного Суду у визначених законом випадках здійснює перегляд судових рішень у касаційному порядку з метою забезпечення однакового застосування судами норм права.

27. Отже, з наведеної норми права, а також частини п`ятої статті 302 ГПК України випливає, що справа може бути передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду за наявності двох ознак: 1) справа містить виключну правову проблему; 2) вирішення такої виключної правової проблеми Великою Палатою Верховного Суду необхідне для забезпечення розвитку права та формування судами єдиної правозастосовної практики.

28. Як слідує з пункту 32 ухвали, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду посилається на загальні формулювання необхідності оцінювання виключної правової проблеми з урахуванням кількісного та якісного вимірів.

29. Разом з тим Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що колегія суддів не обґрунтувала наявності якісного критерію виключної правової проблеми, оскільки, зазначаючи про наявність практики Верховного Суду стосовно питання правового статусу асоційованих членів у кооперативі, відмінної від висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2024 року у справі № 750/319/18 та різного тлумачення судами зазначених висновків, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду фактично не наводить неоднакового правозастосування та різних підходів до вирішення справ, у яких мав місце розгляд зазначеного питання судами різних юрисдикцій в подібних правовідносинах.

30. Так, аналізуючи на предмет подібності правовідносини у справі № 750/319/18 та у наведених колегією суддів справах №№ 916/5232/23, 916/2670/23, 916/337/24, 916/5182/23, 916/2671/23, Велика Палата Верховного Суду зазначає таке.

31. У справі № 750/319/18, яка переглядалась Великою Палатою Верховного Суду, спір виник між Обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Голосіївський квартал» та ОСОБА_2 щодо несвоєчасного виконання зобов`язань за договорами будівництва нерухомості зі сплати пайових внесків (первісний позов) та у зв`язку з цим спір між ОСОБА_2 та Обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Голосіївський квартал» про відшкодування майнової та моральної шкоди (зустрічний позов).

32. Натомість у справах №№ 916/5232/23, 916/2670/23, 916/337/24, 916/5182/23, 916/2671/23 позовні вимоги обслуговуючого кооперативу до асоційованих членів цього кооперативу стосувались стягнення заборгованості зі сплати членських внесків кооперативу.

33. Таким чином, у справах №№ 916/5232/23, 916/2670/23, 916/337/24, 916/5182/23, 916/2671/23 спір виник не у зв`язку із здійсненням інвестиційної діяльності (фінансування будівництва), як у справі № 750/319/18, а стосується стягнення передбачених статутом членських внесків з асоційованого члену кооперативу для забезпечення поточної діяльності кооперативу.

34. Натомість, на відміну від справи № 750/319/18, в якій предметом спору було стягнення заборгованості зі сплати пайових внесків, спір у цій справі № 911/2102/25 виник щодо оскарження асоційованим членом кооперативу рішення його загальних зборів в частині збільшення розміру пайового внеску.

35. Відтак, передаючи справу № 911/2102/25 на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду фактично навела судову практику у трьох різних категоріях справ та не виклала проблемного правозастосування з окресленого питання при вирішенні справ у подібних правовідносинах судами різних юрисдикцій чи інстанцій, яке потребувало б узгодження висновків Верховного Суду, а передача цієї справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду була б необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовної практики.

36. Отже, враховуючи, що Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду не навів кількісний та якісний критерії виключної правової проблеми, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що мотиви, зазначені в ухвалі від 03 грудня 2025 року, не свідчать про її наявність, а висновок про таку виключність є передчасним, що не позбавляє Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду розтлумачити вищезазначену правову проблему самостійно (подібні за змістом висновки містяться в ухвалах Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2024 року у справі № 307/3096/22, від 29 січня 2025 року у справі № 910/2201/24).

37. Крім того, Велика Палата Верховного Суду, враховуючи посилання колегії суддів на необхідність забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики з питання юрисдикції спорів, у яких стороною є асоційований член кооперативу, вважає за необхідне зазначити про відсутність в ухвалі обґрунтування наявності підстав передачі справи визначених частиною шостою статті 302 ГПК України щодо порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції.

Висновки Великої Палати Верховного Суду

38. Підсумовуючи викладене вище, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про відсутність підстав для передачі справи № 911/2102/25 на її розгляд.

39. Відповідно до частини шостої статті 303 ГПК України якщо Велика Палата Верховного Суду дійде висновку про відсутність підстав для передачі справи на її розгляд, а також якщо дійде висновку про недоцільність розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду, зокрема через відсутність виключної правової проблеми, наявність висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Великої Палати Верховного Суду, або якщо Великою Палатою Верховного Суду вже висловлена правова позиція щодо юрисдикції спору у подібних правовідносинах, справа повертається (передається) відповідній колегії (палаті, об`єднаній палаті) для розгляду, про що постановляється ухвала. Справа, повернута на розгляд колегії (палати, об`єднаної палати), не може бути передана повторно на розгляд Великої Палати.

Керуючись статтями 234, 235, 302, 303 Господарського процесуального кодексу України, Велика Палата Верховного Суду

УХВАЛИЛА:

1. Справу № 911/2102/25 разом з касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Київської області від 03 липня 2025 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 13 серпня 2025 року повернути відповідній колегії Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду для розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідачО. О. Банасько
Судді:О. В. БілоконьС. Ю. Мартєв
І. А. ВоробйоваК. М. Пільков
М. М ГімонС. О. Погрібний
О. А. ГубськаН. С. Стефанів
А. А. ЄмецьТ. Г. Стрелець
Л. Ю. КишакевичІ. В. Ткач
В. В. КорольО. С. Ткачук
С. І. КравченкоВ. Ю. Уркевич
О. В. Кривенда