ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2026м. ДніпроСправа № 904/6142/25

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Іванової Т.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) представників сторін справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (01133, Київська область, місто Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26, офіс 411; ідентифікаційний код 41084239)

до відповідача Фізичної особи-підприємця Дубовика Дмитра Ігоровича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 )

про стягнення заборгованості за договором про надання кредиту №495676-КС-001 від 20.04.2024 у загальному розмірі 65 439,12 грн

ВСТАНОВИВ:

І. СУТЬ СПОРУ

1. Стислий виклад позиції позивача

Позивач зазначає, що між ним та відповідачем 20.04.2024 укладено кредитний договір № 495676-КС-001 в електронній формі шляхом акцепту оферти та підписання договору одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України "Про електронну комерцію". На виконання умов договору позивач перерахував відповідачу кредитні кошти у розмірі 23000,00 грн на банківську картку, зазначену відповідачем під час реєстрації в особистому кабінеті. Відповідач частково виконав зобов`язання за договором, здійснивши один платіж, однак у встановлений договором строк кредит не повернув, у зв`язку із чим утворилась заборгованість. Позивач вважає, що кредитний договір є чинним і обов`язковим для виконання, електронна форма правочину відповідає вимогам законодавства, а заявлена до стягнення сума заборгованості, зокрема проценти за користування кредитом, нарахована відповідно до умов договору та підлягає стягненню в повному обсязі.

2. Стислий виклад заперечень відповідача

Відповідач не заперечує факту укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів у сумі 23 000 грн, а також визнає обов`язок їх повернення. Водночас відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог у частині стягнення відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 41 025,32 грн, посилаючись на те, що така сума не випливає з умов кредитного договору та не підтверджена належним і зрозумілим розрахунком. На думку відповідача позивач неправомірно нарахував проценти і за період після спливу строку кредитування, не розмежувавши проценти за користування кредитом та проценти як відповідальність за прострочення виконання грошового зобов`язання, чим порушив вимоги статей 1048 та 625 Цивільного кодексу України. Крім того відповідач зазначає, що умови договору щодо нарахування відсотків є неясними, заявлений розмір відсотків є завищеним і не підлягає стягненню.

ІІ. Процесуальні дії у справі. Заяви, клопотання

29.10.2025 до господарського суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" до Фізичної особи-підприємця Дубовика Дмитра Ігоровича про стягнення заборгованості за договором про надання кредиту №495676-КС-001 від 20.04.2024 у загальному розмірі 65 439,12 грн, відповідно до якої позивач просить суд:

- витребувати у Акціонерного товариства "А-Банк" письмові докази, які становлять банківську таємницю, а саме: письмовий доказ у вигляді відповідного рішення структурного підрозділу або посадової особи банку, чи у вигляді іншого письмового доказу, який би підтверджував або спростовував факт випуску банківської картки № НОМЕР_2 (та відкриття під неї відповідного банківського рахунку) на ім`я Дубовик Дмитро Ігорович та письмовий доказ у вигляді виписок про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № НОМЕР_2 за період з 20.04.2024 року (дата видачі кредиту) по 10.08.2024 року (дата закінчення терміну кредитування);

- за результатами розгляду цієї позовної заяви - позовні вимоги позивача задовольнити повністю та стягнути з Фізичної особи - підприємця Дубовик Дмитро Ігорович на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" заборгованість за Договором про надання кредиту №495676-КС-001 від 20.04.2024 року, яка становить 65 439,12 грн та складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту - 23 000,00 грн; суми прострочених платежів по процентах - 41 025,32 грн; суми заборгованості по штрафам - 0,00 грн; суми прострочених платежів за комісією - 1413,80 грн;

- стягнути з Фізичної особи-підприємця Дубовик Дмитро Ігорович на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" сплачений судовий збір в розмірі 2 422,40 грн;

- розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.10.2025 справу №904/6142/25 передано на розгляд судді Івановій Т.В.

03.11.2025 ухвалою господарського суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Задоволено клопотання представника позивача про витребування інформації. Витребувано у Акціонерного товариства "А-Банк" у строк до 21.11.2025 наступні письмові докази, які становлять банківську таємницю, а саме:

- письмовий доказ у вигляді відповідного рішення структурного підрозділу або посадової особи банку, чи у вигляді іншого письмового доказу, який би підтверджував або спростовував факт випуску банківської картки № НОМЕР_2 (та відкриття під неї відповідного банківського рахунку) на ім`я Дубовик Дмитро Ігорович;

- письмовий доказ у вигляді виписок про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № НОМЕР_2 за період з 20.04.2024 року (дата видачі кредиту) по 10.08.2024 року (дата закінчення терміну кредитування).

21.11.2025 до господарського суду, на виконання вимог ухвали суду від 03.11.2025, надійшов лист Акціонерного товариства "А-Банк" №20.1.0.0.0/7-20251107/0219 від 20.11.2025 (вх. суду №51416/25 від 21.11.2025), яким повідомлено суд, що картка № НОМЕР_3 емітована на ім`я Дубовик Дмитра Ігоровича (відповідача у справі), та надано виписку по руху коштів по рахунку з 20.04.2024 по 10.08.2024.

05.12.2025 до господарського суду від представника відповідача за допомогою системи "Електронний суд" надійшов відзив (вх. суду № 53736/25 від 05.12.2025) на позовну заяву.

08.12.2025 до господарського суду від представника позивача за допомогою системи "Електронний суд" надійшла відповідь (вх. суду № 53932/25 від 08.12.2025) на відзив на позовну заяву.

ІІІ. Фактичні обставини справи

Спір у даній справі виник у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором № 495676-КС-001 від 20.04.2024, укладеним між сторонами в електронній формі, що полягає у неповерненні кредитних коштів у повному обсязі та виникненні розбіжностей між сторонами щодо правомірності та розміру нарахованих процентів за користування кредитом і комісії відповідно до умов договору.

Перелік обставин, які є предметом доказування у справі:

(1) Факт укладення між сторонами кредитного договору, його форма та істотні умови.

(2) Факт належного виконання позивачем своїх зобов`язань за кредитним договором.

(3) Факт порушення відповідачем зобов`язань за кредитним договором щодо своєчасного та повного повернення кредиту.

(4) Правомірність та обґрунтованість нарахування процентів за користування кредитом і комісії у заявленому позивачем розмірі.

1. Укладення між сторонами кредитного договору, його форма та істотні умови.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес позика" 20.04.2024 направило Фізичній особі-підприємцю Дубовику Дмитру Ігоровичу пропозицію укласти договір (оферту) про надання кредиту (електронна форма) № 495676-КС-001 (а.с. 20-21).

У відповідь, 20.04.2024 Фізична особа-підприємець Дубовик Дмитро Ігорович, прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договір № 495676-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою (а.с. 22-23).

Через телекомунікаційну систему Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" направило Фізичній особі-підприємцю Дубовику Дмитру Ігоровичу одноразовий ідентифікатор UA-2604 на номер телефону НОМЕР_4 , який зазначений позичальником в Анкеті клієнта в особистому кабінеті (а.с.25).

Зазначений одноразовий ідентифікатор введено/відправлено Фізичною особою - підприємцем Дубовиком Дмитром Ігоровичем на підтвердження погодження та прийняття пропозиції Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес позика", що підтверджується наявною у матеріалах справи візуальною формою послідовності дій клієнта (а.с. 24).

Відтак, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес позика", як кредитодавцем, та Фізичною особою-підприємцем Дубовиком Дмитром Ігоровичем, як позичальником, 20.04.2024 укладено в електронній формі договір про надання кредиту №495676-КС-001 (далі - договір, а.с.18-19) шляхом його підписання одноразовим ідентифікатором.

Отже, укладення договору відбулось шляхом обміну електронними повідомленнями у порядку, визначеному статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію".

Відповідно до пункту 1 договору кредитодавець надає позичальнику грошові кошти у розмірі 23 000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності (далі - кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором про надання кредиту та Правилами про надання грошових коштів у кредит фізичним особам - підприємцям.

Тип кредиту - кредит; строк кредиту - 16 тижнів; стандартна процентна ставка в день 2,00000000, фіксована; знижена процента ставка за кредитом в день 1,16052521, фіксована; комісія за надання кредиту (далі - комісія) - 3 450,00 грн; загальний розмір наданого кредиту - 23 000,00 грн; термін дії договору - до 10.08.2024; орієнтовна загальна вартість наданого кредиту - 48 320,00 грн.

Цілі (мета) кредиту - для придбання товарів (робіт, послуг) для здійснення підприємницької, господарської діяльності, незалежної професійної діяльності або будь-якої іншої не забороненої законом діяльності. Цей кредит не є споживчим кредитом.

Грошові кошти у кредит надаються Позичальнику у порядку та у строки, передбачені правилами про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям.

Згідно з пунктом 2 договору протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом (далі - проценти за користування кредитом) нараховуються за ставкою, вказаною у пункті 1 договору, на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, в залежності від дотримання позичальником графіку платежів, що вказаний в пункті 3 договору і розраховується в порядку, описаному нижче.

Відповідно до пункту 2.1 договору у разі якщо погашення кредиту здійснюється згідно погодженого сторонами графіку платежів, що наведений в пункті 3 до договору, чи в разі дострокового повернення суми наданого кредиту, то зобов`язання позичальника по сплаті процентів за користування кредитом розраховуються відповідно до зниженої процентної ставки, що вказана в пункті 1 договору.

Сторони домовились, що у разі якщо повернення кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, що наведений в пункті 3 договору, (за виключенням дострокового повернення кредиту), унаслідок чого виникає прострочка по кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана в пункті 1 договору. При цьому, нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня, від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в пункті 3 до договору, та до закінчення терміну дії договору (абзац 1 пункту 2.2. договору).

У випадку не повернення будь-якого з платежів у строки, передбачені графіком платежів, кредитодавець здійснює відповідне коригування зобов`язань позичальника, в тому числі з врахуванням скасування умови про нарахування процентів за зниженою процентною ставкою, при чому проценти за користування кредитом нараховуються на фактичний залишок суми кредиту. Всі нараховані проценти за користування кредитом мають бути сплачені не пізніше дати кожного із наступних чергових платежів, при цьому сторони погодили, що кредитодавець надає позичальнику оновлений графік платежів шляхом відображення такого графіку в особистому кабінеті позичальника. Скасування умови про нарахування процентів за зниженою процентною ставкою та початок нарахування процентів за стандартною процентною ставкою на умовах, викладених в цьому договорі не є зміною істотних умов цього договору (абзац 2 пункту 2.2. договору).

Пунктом 3 договору визначено графік платежів, яким передбачено повернення кредиту частинами з кінцевим строком останнього платежу 10.08.2024.

У разі прострочення позичальником дати сплати чергового платежу визначеного графіком платежів, кредитодавець має право нараховувати штраф за кожен випадок такого порушення позичальником у розмірі десяти процентів від загальної суми простроченої заборгованості в порядку, визначеному розділом п`ять правил (пункту 4 договору).

За умовами підпунктів 5.2.1 та 5.2.2 договору 5.2. позичальник зобов`язаний виконувати цей договір у порядку та в строки (терміни), встановлені договором. Повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі, передбачені договором, до закінчення строку (терміну) дії договору

У пункті 6 договору позичальник підтвердив, що він ознайомлений з договором про надання кредиту та правилами, текст яких розміщено на сайті кредитодавця, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань та погоджується неухильно дотримуватись їх та, відповідно, укладає договір.

Відповідно до пункту 11 договору сторони несуть відповідальність за порушення умов цього Договору відповідно до Цивільного кодексу України, Закону України "Фінансові послуги та фінансові компанії", інших нормативно-правових актів законодавства України та цього Договору

Пунктом 16 договору передбачено, що інші умови цього правочину регулюються Правилами, які є невід`ємною частиною договору. Усі неврегульовані договором правовідносини сторін регулюються законодавством України.

Судом встановлено, що у вказаному договорі сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов, встановлених законом для даного виду договорів, отже, з урахуванням презумпції правомірності правочину, такий договір є правомірним, укладеним та таким, що породжує у сторін права та обов`язки щодо його виконання.

У матеріалах справи відсутні та сторонами не надані докази визнання недійсним даного договору чи визнання його неукладеним в певній частині. Також відсутні докази розірвання такого договору.

Суд також зазначає, що сторонами у даній справі не оспорюється чинність договору, його укладення у встановленій законом формі, а також дійсність і обов`язковість його положень для сторін.

2. Належне виконання позивачем своїх зобов`язань за кредитним договором.

Позивач належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором №495676-КС-001 від 20.04.2024, укладеним між сторонами в електронній формі, надавши відповідачу кредитні кошти у розмірі 23 000,00 грн на засадах строковості, поворотності та платності.

Перерахування грошових коштів здійснено на банківську картку № НОМЕР_3 , реквізити якої були зазначені відповідачем в Анкеті клієнта в особистому кабінеті позивача (а.с. 25).

Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи, зокрема доказами здійснення переказу грошових коштів на вказану банківську картку (а.с. 26).

Суд також враховує, що відповідач не спростовує факту отримання кредитних коштів за договором та визнає наявність заборгованості перед позивачем у частині суми основного боргу.

3. Порушення відповідачем зобов`язань за кредитним договором щодо своєчасного та повного повернення кредиту.

Відповідно до умов підпункту 5.2.1 кредитного договору відповідач, зокрема, зобов`язувався виконувати цей договір у порядку та в строки (терміни), встановлені договором, а саме своєчасно та у повному обсязі повернути отримані грошові кошти.

Однак у строк, визначений графіком платежів відповідно до пункту 3 договору, відповідач не здійснив повного повернення суми основного боргу у розмірі 23 000,00 грн, здійснивши лише часткове виконання зобов`язання, у зв`язку із чим утворилася заборгованість перед позивачем.

Так, відповідно до розрахунку заборгованості за договором (а.с. 10- 14), відповідач на виконання умов договору 04.05.2024 здійснив часткову оплату на загальну суму 6 040,00 грн, з яких 4 003,80 грн - відсотки за користування кредитом та 2 036,20 грн - комісія за кредитом.

Здійснивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинив конклюдентні дії, які свідчать про визнання ним укладення кредитного договору та наявності зобов`язань за ним.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд. Так, у пункті 76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18) зазначено, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 23.12.2020 у справі № 127/23910/14-ц вказано, що часткова сплата боржником основного боргу та/або інших платежів є дією, яка свідчить про визнання ним боргу.

Суд також враховує, що факт неповернення відповідачем кредитних коштів у повному обсязі у строк, визначений договором, ним не заперечується, що свідчить про порушення відповідачем зобов`язань за кредитним договором.

4. Правомірність та обґрунтованість нарахування процентів за користування кредитом і комісії у заявленому позивачем розмірі.

Згідно з умовами договору сторонами погоджено обов`язок позичальника сплачувати проценти за користування кредитом та комісію у розмірах і порядку, визначених договором та його невід`ємними частинами. Відповідно до пункту 1 договору встановлено суму кредиту 23 000,00 грн, знижену процентну ставку 1,16052521 % на день та стандартну процентну ставку 2,00000000 % на день, а також комісію за надання кредиту у розмірі 3 450,00 грн.

Згідно з пунктами 2, 2.1 договору проценти за користування кредитом нараховуються щоденно на залишок заборгованості по кредиту за період фактичного користування кредитом, при цьому у разі належного виконання позичальником графіку платежів, визначеного пунктом 3 договору, або дострокового повернення кредиту застосовується знижена процентна ставка. Водночас пунктом 2.2 договору передбачено, що у разі прострочення платежів понад сім календарних днів умови щодо застосування зниженої процентної ставки втрачають чинність, а проценти за користування кредитом нараховуються за стандартною процентною ставкою, визначеною договором, без зміни його істотних умов.

Позивач стверджує, що нарахування процентів за користування кредитом та комісії здійснено відповідно до зазначених умов договору.

Водночас відповідач заперечує правомірність нарахування процентів у заявленому позивачем розмірі, посилаючись на те, що проценти нараховані також за період після спливу строку кредитування, визначеного пунктом 3 договору, та на те, що позивач не розмежував проценти за користування кредитом і проценти як відповідальність за прострочення виконання грошового зобов`язання, передбачені статтями 1048 та 625 Цивільного кодексу України. Крім того, відповідач вважає, що застосування стандартної процентної ставки має ознаки санкції та є необґрунтованим.

Таким чином, предметом оцінки суду у межах даного спору є питання відповідності нарахування процентів за користування кредитом та комісії умовам кредитного договору і вимогам цивільного законодавства, зокрема щодо періоду та порядку їх нарахування, з урахуванням доводів і заперечень сторін.

ІV. МОТИВИ СУДУ

1. Норми права, які застосував суд. Позиції Верховного Суду щодо застосування норм права, які підлягають врахуванню

За змістом статті 11 Цивільного України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір, відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України, є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина 1 статті 1055 Цивільного кодексу України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію".

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України "Про електронну комерцію").

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України "Про електронну комерцію").

Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного підпису, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно із частиною 1 статті 1056-1 Цивільного кодексу України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Відповідно до частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За змістом статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Суд зазначає, що у пункті 76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18) зазначено, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 23.12.2020 у справі № 127/23910/14-ц вказано, що часткова сплата боржником основного боргу та/або інших платежів є дією, яка свідчить про визнання ним боргу.

2. Оцінка судом доказів та позицій сторін

17.10.2019 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" від 20.09.2019 №132-IX, яким було, зокрема внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України і змінено назву статті 79 Господарського процесуального кодексу України з "Достатність доказів" на "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Brualla Gomez de La Torre v. Spain" від 19.12.1997 наголошено про загальновизнаний принцип негайного впливу процесуальних змін на позови, що розглядаються.

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Згідно зі статтею 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У розумінні положень наведеної норми на суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Таким чином, обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів, що запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановляння законного й обґрунтованого рішення.

З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених статтею 86 Господарського процесуального кодексу України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" та Фізичною особою-підприємцем Дубовиком Дмитром Ігоровичем укладено договір №495676-КС-001 від 20.04.2024 в електронній формі шляхом акцепту оферти та підписання договору одноразовим ідентифікатором, що відповідає приписам статей 11, 12 Закону України "Про електронну комерцію" та за правовими наслідками прирівнюється до письмової форми правочину (статті 205, 207, 638, 642, 1055 Цивільного кодексу України). Доказів недійсності договору, його розірвання або визнання неукладеним у матеріалах справи не міститься, а сторонами чинність договору та обов`язковість його умов не оспорюється.

Судом встановлено належне виконання позивачем свого обов`язку щодо надання кредитних коштів. Відповідно до пункту 1 договору кредитодавець надав позичальнику грошові кошти у розмірі 23 000,00 грн. Перерахування здійснено на банківську картку, реквізити якої були зазначені відповідачем у анкеті клієнта (а.с. 25), що підтверджується документами про переказ коштів (а.с. 26), а також відповіддю Акціонерного товариства "А-Банк" №20.1.0.0.0/7-20251107/0219 про емітування відповідної картки на ім`я відповідача та випискою руху коштів (а.с. 68-74).

При цьому відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту у строки, визначені договором, належним чином не виконав.

За приписами статей 526, 530, 610, 612, 629 Цивільного кодексу України зобов`язання підлягає належному та своєчасному виконанню, а прострочення виконання тягне настання передбачених договором або законом наслідків.

Умовами підпунктів 5.2.1, 5.2.2 договору відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі у порядку та строки, встановлені договором. Водночас у строк, визначений графіком платежів відповідно до пункту 3 договору (кінцева дата останнього платежу - 10.08.2024), відповідач кредитні кошти у повному обсязі не повернув. Сам відповідач не спростовує факту отримання кредиту та визнає наявність заборгованості у частині основного боргу.

Стосовно правомірності та обґрунтованості нарахування процентів і комісії господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 договору сторонами погоджено: знижену процентну ставку 1,16052521 % на день та стандартну процентну ставку 2,00000000 % на день, а також комісію за надання кредиту у розмірі 3 450,00 грн.

Згідно з пунктом 2 договору проценти за користування кредитом нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявний на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом.

Пунктом 2.1 договору передбачено застосування зниженої ставки за умови дотримання графіку платежів або у разі дострокового повернення кредиту.

Водночас абзацами першим та другим пункту 2.2 договору встановлено, що у разі прострочення платежу понад сім календарних днів умови щодо застосування зниженої ставки втрачають чинність, а нарахування процентів здійснюється за стандартною процентною ставкою, починаючи з восьмого календарного дня від дня простроченого платежу, та до закінчення терміну дії договору; при цьому таке нарахування не є зміною істотних умов договору.

Заперечення відповідача щодо необґрунтованості процентів суд оцінює з урахуванням того, що предметом доказування у цій частині є, зокрема, відповідність нарахування процентів умовам договору та періоду, за який їх заявлено.

Позивачем подано розрахунок заборгованості (а.с. 10- 14), з якого вбачається структура боргу та період нарахувань у межах строку кредитування.

Поданий розрахунок містить відомості про період користування кредитом, розмір залишку заборгованості та застосовану процентну ставку, що дозволяє суду перевірити його арифметичну правильність та відповідність умовам договору.

Так, судом встановлено, що нарахування процентів за користування кредитом здійснювалося позивачем відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України та умов договору виключно у межах строку кредитування, визначеного договором, а не після його спливу, у зв`язку з чим підстави для застосування статті 625 Цивільного кодексу України відсутні.

Суд також зазначає, що стандартна процентна ставка, передбачена пунктом 2.2 договору, не є заходом відповідальності у розумінні статті 625 Цивільного кодексу України, а є погодженою сторонами умовою плати за користування кредитом у разі порушення графіку платежів, що відповідає статті 1048 Цивільного кодексу України та принципу свободи договору (статті 6, 627 Цивільного кодексу України).

Крім того, відповідач 04.05.2024 здійснив часткову оплату за договором у сумі 6 040,00 грн, з яких 4 003,80 грн - проценти, 2 036,20 грн - комісія (а.с. 10- 14), що свідчить про виконання умов договору та фактичне визнання ним наявності зобов`язань щодо сплати процентів і комісії.

Щодо комісії суд зазначає, що договором визначено її загальний розмір - 3 450,00 грн (пункт 1 договору). З огляду на часткову сплату комісії відповідачем (2 036,20 грн), заявлена до стягнення сума прострочених платежів за комісією у розмірі 1 413,80 грн є арифметично узгодженою з умовами договору та матеріалами справи.

Також не заслуговують на увагу посилання відповідача на Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України, яким доповнено, зокрема пунктом 18 такого змісту: "18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).", з огляду на таке.

Дослідивши умови Договору, суд встановив, що відсотки, нараховані позивачем за користування кредитом за своєю правовою природою не є штрафними санкціями, а є гарантованим законом та умовами Договору платою боржника на користь кредитора саме за користування грошовими коштами. При цьому в матеріалах справи відсутні будь-які документи або розрахунки щодо будь-яких нарахувань сум штрафних санкцій, у тому числі, інфляційних втрат, 3% річних або пені, тобто позивачем такі вимоги не заявлені до стягнення з відповідача.

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин укладення та виконання договору, підтвердження надання кредиту, наявності прострочення у поверненні основної суми боргу, а також поданого розрахунку заборгованості та доказів часткової сплати, суд доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості за договором у заявленому позивачем розмірі.

V. Висновки Суду

Суди зобов`язані належно мотивувати свої рішення для забезпечення права сторін на справедливий розгляд та суспільного контролю за правосуддям. При цьому не вимагається відповідати на кожен аргумент сторін: достатньо викласти мотиви у межах конкретних обставин справи, з урахуванням характеру рішення.

На підставі встановлених судом фактичних обставин та досліджених доказів, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Позивач обрав належний спосіб захисту свого порушеного права відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України.

З викладеного, з огляду на наявні в матеріалах докази, господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог повністю та стягнення з відповідача на користь позивача 23 000,00 грн - суми прострочених платежів по тілу кредиту, 41 025,32 грн - суми прострочених платежів по процентах, 1 413,80 грн - суми прострочених платежів за комісією та 2 422,40 грн - судових витрат по сплаті судового збору.

VІ. Судові витрати

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" до Фізичної особи-підприємця Дубовика Дмитра Ігоровича про стягнення заборгованості за договором про надання кредиту №495676-КС-001 від 20.04.2024 у загальному розмірі 65439,12 грн - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Дубовика Дмитра Ігоровича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (01133, Київська область, місто Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26, офіс 411; ідентифікаційний код 41084239) 23 000,00 грн (двадцять три тисячі 00 копійок) - суми прострочених платежів по тілу кредиту, 41 025,32 грн (сорок одну тисячу двадцять п`ять гривень 32 копійки) - суми прострочених платежів по процентах, 1 413,80 грн (одну тисячу чотириста тринадцять гривень 80 копійок) - суми прострочених платежів за комісією та 2 422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок) - судових витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 19.01.2026

Суддя Т.В. Іванова