ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"27" січня 2026 р.м. Одеса Справа № 916/205/26

Господарський суд Одеської області у складі судді Рога Н.В., розглянув заяву (вх.№4-5/26 від 26.01.2026р.) Товариства з обмеженою відповідальністю «СТІЛ ТРЕЙД УКРАЇНА» (61022, м. Харків, просп. Незалежності, буд. 7, літ. "Г-7", приміщ. 250-22, )

До: VICTORIA SHIPHOLDING S.A. (Trust Company Complex, Ajeltake Road, Ajeltake Island, Majuro Mh96960, Marshall Islands) (адреса Траст Компані Комплекс, Аджелтейк Роуд, Аджелтейк, Маджуро, МН 96960, Маршаллові Острови); SEAHORSE SHIPPING & ENGINEERING LTD (Daire 16, Altay Han, Onarimli Sokak 9, Kavacik Mah, Beykoz, 34810, Istanbul, Turkey) (адреса Квартира 16, Алтай Хан, вулиця Онармілі 9, район Каваджик, Бейкоз, 34810, Стамбул, Туреччина)

про арешт морського судна

ВСТАНОВИВ:

Заявник Товариство з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «СТІЛ ТРЕЙД УКРАЇНА», звернувся до Господарського суду Одеської області до подання позовної заяви з заявою про накладення арешту на морське судно, відповідно до якої просить суд накласти арешт на судно т/х MERMAID-1, ІМО 9561693, прапор Республіки Панама, яке знаходиться в акваторії Ренійського морського порту, власником якого є компанія VICTORIA SHIPHOLDING S.A., менеджером є компанія SEAHORSE SHIPPING & ENGINEERING LTD., шляхом затримання та заборони його виходу з акваторії Ренійського морського порту Ренійської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України».

В обґрунтування заяви ТОВ «СТІЛ ТРЕЙД УКРАЇНА» (Вантажовласник), зазначає, що має чинну морську вимогу до компанії VICTORIA SHIPHOLDING S.A. (Зареєстрований власник), яка виникла на підставі договору морського перевезення вантажу холоднокатаної оцинкованої сталі в 148 рулонах, загальна вага нетто 814,565 МТ, загальна вага брутто 824,550 МТ (далі - Вантаж) на судні т/х MERMAID-1, ІМО 9561693, прапор Республіки Панама (далі Судно), зареєстрованим власником якого є VICTORIA SHIPHOLDING S.A., у зв`язку зі збитками, завданими заявнику в результаті пошкодження вантажу та неналежного виконання умов договору морського перевезення, укладання якого підтверджується коносаментом № 02 від 12.09.2025 року, перевізником за яким є Боржник, та в якому міститься посилання на Договір фрахтування від 29.08.2025 року (далі «Договір фрахтування»), який був укладений для перевезення на Судні вищевказаного вантажу з порту Ігсаш (Igsas) (Турецька Республіка) до порту Рені (Україна).

Як зазначає заявник, 15.05.2025 року між ним, у якості Покупця, та Yildiz Demir Celik San. A.S.,у якості Продавця ( або «Відправник»), було укладено Контракт №EX0012025ENA, згідно п. 1.1. якого Продавець продає, а Покупець купує товар, а саме: прокат плоский тонколистовий з вуглецевої сталі в рулонах і листах, відповідно до Проформи-інвойсів, що є невід`ємними частинами Контракту.

Відповідно до п. 3.1 Контракту ціна товару вказується у відповідній Проформі-інвойс, яка є невід`ємною частиною Контракту та не підлягає зміні протягом терміну дії Контракту.

Заявник стверджує, що згідно з Довідкою № 0711/2025/02 від 07.11.2025 року щодо порядку оплати вартості партії товару, складеною уповноваженими представниками Заявника (Покупця за Контрактом) та Продавця, відповідно до умов Контракту, для цілей оплати вартості партії товару холоднокатаної оцинкованої сталі у кількості 814,565 МТ загальною вартістю 570 514,48 доларів США, яка перевозилася на Судні згідно з коносаментом № 02 від 12.09.2025 року (тобто вантажу), було виставлено проформа-інвойси № EX121-2025-ENA від 21.05.2025 року, № EX172-2025-ENA від 13.06.2025 року, № EX203-2025-ENA від 30.06.2025 року, які є заявками на загальний обсяг товару, видано комерційний рахунок-фактуру (інвойс) № 20252024 від 02.09.2025 року на конкретну партію товару орієнтовною кількістю 3 840,115 МТ на суму 589 923,86 доларів США, яка мала перевозитися на Судні (на момент виставлення комерційного рахунку-фактури (інвойсу) згідно з балансом взаєморозрахунків між Продавцем та Покупцем (Заявником) існувала переплата (залишок) у сумі 186 518,42 долари США, у зв`язку з цим, до сплати підлягало 403 405,44 доларів США).

Як зазначає заявник, ним було здійснено оплату за товар на підставі комерційного рахунку-фактури (інвойсу) № 20252024 від 02.09.2025 року у сумі 403 405,44 доларів США, що підтверджується повідомленням Платіжною інструкцією в іноземній валюті № 58 від 03.09.2025 року.

12 вересня 2025 року вантаж навантажено на Судно, що підтверджується коносаментом № 02 від 12.09.2025 року.

Після цього, Продавцем було видано підсумковий комерційний рахунок-фактуру (інвойс) № AAC944 від 16.09.2025 року із точною кількістю фактично навантаженого на Судно товару у кількості 814,565 МТ загальною вартістю 570 541,48 доларів США.

Заявник зазначає, що відповідно до вищевказаної Довідки № 0711/2025/02 від 07.11.2025 року, ним було здійснено оплату за партію товару у кількості 814,565 МТ загальною вартістю 570 541,48 доларів США, навантаженого на Судно згідно з коносаментом № 02 від 12.09.2025 року, у повному обсязі, а саме: 186 518,42 доларів США переплата (залишок) згідно з балансом взаєморозрахунків між Продавцем та Покупцем станом на момент виставлення комерційного рахунку-фактури (інвойсу) № 20252024 від 02.09.2025 року; 403 405,44 доларів США оплата, що підтверджується повідомленням Платіжною інструкцією в іноземній валюті №58 від 03.09.2025 року.

Як повідомляє заявник, згідно з балансом взаєморозрахунків між Продавцем та Покупцем, станом на теперішній час за комерційним рахунком-фактурою (інвойсом) № AAC944 від 16.09.2025 року наявна переплата (залишок) у сумі 19 382,38 доларів США.

Заявник зазначає, що згідно з митною декларацією від 05.09.2025 року вантаж було оформлено в митному режимі експорту. У проформа-інвойсах визначено, що умовами поставки є FOB (Free Оn Board) порт Ігсаш (Igsas) відповідно до Інкотермс 2020, згідно з якими поставка вважається такою, що відбулася, в момент, коли товар потрапив на борт судна в названому порту відвантаження; перехід ризиків з моменту поставки на борту судна.

Отже, заявник вважає, що відповідно до п.п. 2.3, 2.4 Контракту, а також умов поставки, вказаних в проформа-інвойсах, право власності на вантаж перейшло від Продавця до заявника 12.09.2025 року.

Посилаючись на ст. 133-135 Кодексу торговельного мореплавства, ТОВ «СТІЛ ТРЕЙД УКРАЇНА» зазначає, що між ним та Зареєстрованим власником було укладено договір морського перевезення вантажу, що підтверджується коносаментом № 02 від 12.09.2025 року, підписаним капітаном Судна та засвідченим судновою печаткою.

Заявник повідомляє, що у коносаменті № 02 від 12.09.2025 року міститься посилання на Договір фрахтування, а тому умови вказаного Договору є обов`язковими умовами договору морського перевезення вантажу в силу положень ч. 1 ст. 135 КТМ України, зокрема, щодо строку доставки вантажу. В контексті спірних правовідносин Договір фрахтування має значення лише в тому аспекті, що на нього міститься посилання в коносаменті № 02 від 12.09.2025 року.

На думку заявника, це означає, що Договір фрахтування інкорпоровано до коносаменту № 02 і всі умови Договору фрахтування є обов`язковими для сторін договору морського перевезення вантажу Заявника та Зареєстрованого власника.

Заявник зазначає, що здійснив оплату фрахту за Договором фрахтування у повному обсязі. Так, згідно з умовами Договору фрахтування, фрахт становить 18 доларів США за 1 тонну вантажу на умовах FIOS (фрахт не включає витрати на завантаження, розміщення та розвантаження вантажу). Згідно з коносаментом № 02 від 12.09.2025 року, загальна вага вантажу брутто становить 824,550 МТ. Отже, сума фрахту, який підлягав до сплати, становить 14 841,90 доларів США, який було сплачено заявником двома платежами: перший платіж у розмірі 11 430,00 доларів згідно з платіжною інструкцією в іноземній валюті № 61 від 10.09.2025 року; другий платіж у розмірі 3 501,90 доларів США згідно з платіжною інструкцією в іноземній валюті № 77 від 28.10.2025 року.

Таким чином, на твердження ТОВ «СТІЛ ТРЕЙД УКРАЇНА», між Зареєстрованим власником у якості перевізника, Yildiz Demir Celik San. A.S. у якості відправника та Вантажовласником у якості одержувача, було укладено договір морського перевезення вантажу Судном.

Заявник посилається на Повідомлення про затримання судна від 11.09.2025 року, видане уповноваженою особою Турецької морської адміністрації та зазначає, що 11.09.2025 року служба контролю держави порту (Турецька Республіка) підтвердила неморехідний стан Судна, визнала технічні недоліки Судна істотними та заборонила Судну розпочинати морський рейс та вихід в море з міркувань безпеки для Судна, його екіпажу, навколишнього середовища тощо.

Як зазначено вище, Договором фрахтування, на який міститься посилання в коносаменті № 02 від 12.09.2025 року, передбачено, що строк доставки максимум 15 (п`ятнадцять) днів після завершення завантаження. Завантаження завершилося 12.09.2025 року, що підтверджується коносаментом № 02. Відтак, останнім днем строку доставки вантажу є 27.09.2025 року.

Проте, заявник зазначає, що як вбачається з відповіді начальника ВП «Ренійський морський порт» СКІМП від 23.01.2026 року № 83/14-06-01.01 на адвокатський запит вих. № б/н від 23.01.2026 року, Судно зайшло до вказаного порту лише 06.11.2025 року. Отже, вантаж було доставлено до порту розвантаження (Рені, Україна) лише 06.11.2025 року, тобто з істотним порушенням встановленого Договором фрахтування строку доставки з вини Зареєстрованого власника.

ТОВ «СТІЛ ТРЕЙД УКРАЇНА» зазначає, що 17.11.2025 року за результатами проведення сюрвею (інспектування) вантажу ІП «СЖС УКРАЇНА» було складено Звіт по інспекції № 25111706CE (замовлення № 2018235/3) від 17.11.2025 року, який є фінальним (остаточним) звітом за результатами вибіркового сюрвею (інспектування) вантажу (далі Звіт по інспекції), а також Фото звіт № 25111706D2 (замовлення № 2018235/4) від 17.11.2025 року, який є додатком до Звіту по інспекції № 25111706СЕ, згідно з яким було встановлено порушення цілісності вантажу.

Також, з Довідки № 1811/2025 від 17.11.2025 року вбачається, що було виявлено суттєві порушення якості партії металопродукції, поставленої на адресу підприємства у період з 10 по 13 листопада 2025 року за Контрактом № EX0012025ENA від 15.05.2025 року та доставленої морським шляхом до порту Рені на Судні за коносаментом № 02 від 12.09.2025 року. Характер порушень якості партії металопродукції унеможливлює її використання у виробничому процесі підприємства та порушує вимоги чинних міжнародних стандартів.

Відповідно до ч. 2 ст. 176 КТМ України відповідальність перевізника згідно з цією статтею виникає з моменту приймання вантажу до перевезення і закінчується в момент його видачі.

Таким чином, на твердження заявника, Зареєстрований власник, як перевізник, відповідав за вантаж з 12.09.2025 року, коли його було прийнято до перевезення згідно з коносаментом № 02, до моменту видачі вантажу Заявнику в порту розвантаження.

При цьому, заявник звернув увагу суду на те, що вантаж було прийнято до перевезення без видимих пошкоджень та у безперечно справному стані, про що зазначено в коносаменті № 02 від 12.09.2025 року, а також вбачається зі Звіту про переднавантажувальний огляд та нагляд за навантаженням вантажу сталі № 25 1009 від 15.09.2025 року та Сертифікату про походження.

Таким чином, як стверджує заявник, вантаж було пошкоджено виключно з вини перевізника (Зареєстрованого власника) під час перевезення вантажу на Судні, тобто з моменту прийняття Зареєстрованим власником вантажу до перевезення, що підтверджується коносаментом № 02 від 12.09.2025 року, під час вимушеного зберігання на Судні у період 12.09.2025 року 25.10.2025 року у зв`язку з неморехідним станом Судна та в період часу безпосередньо морського перевезення з 25.10.2025 року по 06.11.2025 року.

Отримавши претензії контрагентів щодо порушення строку поставки з вимогами сплатити неустойку та штрафні санкції, а також виявивши пошкодження вантажу за результатами сюрвеєрського огляду, 13.11.2025 року заявник направив капітану Судна та Зареєстрованому власнику Лист-протест щодо порушення строку доставки вантажу (40 днів) та пошкодження пакування вантажу, заявивши, що вважає перевізника повністю відповідальним за будь-якими вимогами третіх осіб, що виникли у зв`язку з порушенням Зареєстрованим власником строку доставки вантажу, а також за пошкодження вантажу

Таким чином, у зв`язку невиконанням Зареєстрованим власником свого обов`язку з відшкодування заявнику збитків, у заявника, на його думку, виникла чинна морська вимога, що свідчить про наявність обґрунтованих підстав для арешту Судна, зареєстрованим власником якого був та залишається Боржник.

Вартість пошкодженого вантажу підтверджується Довідкою ТОВ «СТІЛ ТРЕЙД УКРАЇНА» № 1711/2025 від 17.11.2025 року та становить: 382 510,10 доларів США.

Таким чином, як зазначає заявник, розмір морської вимоги ТОВ «СТІЛ ТРЕЙД УКРАЇНА» до Зареєстрованого власника складає 781 354,48 долари США, що включає в себе: збитки у вигляді неустойки та штрафних санкцій згідно з претензіями контрагентів, пред`явленими у зв`язку з порушенням строку доставки вантажу у загальному розмірі 380 618,45 доларів США; збитки у вигляді надмірно (додатково) сплачених відсотків за кредитним договором у загальному розмірі 18 225,93 доларів США; збитки у вигляді пошкодження вантажу під час перевезення на борту Судна, включаючи вартість пошкодженого вантажу згідно з інвойсом, а також фрахт Судна, морське страхування, ПДВ, портові збори, доставку на склад, сухопутне страхування, брокерські послуги та вартість сюрвею пропорційно до кількості пошкодженого вантажу, у загальному розмірі 382 510,10 доларів США.

З огляду на зазначені факти, на твердження заявника, наразі існують вагомі підстави для вжиття заявлених заходів забезпечення позову з метою забезпечення ефективного захисту прав ТОВ «СТІЛ ТРЕЙД УКРАЇНА» у разі задоволення позову майбутнім рішенням суду (арбітражу).

Заявник при поданні даної заяви про вжиття заходів забезпечення позову вважає за необхідне зазначити про відсутність підстав для вжиття заходів зустрічного забезпечення.

На підставі наведеного, керуючись статтями 1, 2, 3, 4, 8 Міжнародної Конвенції з уніфікації деяких правил щодо накладення арешту на морські судна, від 10.05.1952р., статтями 41, 42 Кодексу торговельного мореплавства України, статтями 136-146 Господарського процесуального кодексу України, заявник просить задовольнити заяву в повному обсязі та накласти арешт на судно т/х MERMAID-1, ІМО 9561693, прапор Республіки Панама, власником якого є компанія VICTORIA SHIPHOLDING S.A., менеджером якого є компанія SEAHORSE SHIPPING & ENGINEERING LTD.

Розглянув матеріали заяви, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 365 Господарського процесуального кодексу України іноземні особи мають такі самі процесуальні права та обов`язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно ч. 2 ст. 30 Господарського процесуального кодексу України справи про арешт судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням морського порту України, в якому перебуває або до якого прямує судно, або порту реєстрації судна.

За приписами ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За положеннями п.9 ч.1 ст.137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги.

Частиною 4 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Положеннями ч. 2 ст. 138 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заява про арешт морського судна подається за місцезнаходженням порту реєстрації судна або за місцезнаходженням морського порту, в якому судно знаходиться або до якого прямує, незалежно від того, чи має такий суд юрисдикцію щодо розгляду по суті справи щодо морської вимоги, яка є підставою для арешту.

Як з`ясовано судом, на час подання заяви, судно т/х MERMAID-1 (ІМО 9561693, прапор Республіки Панама) станом на 23.01.2026р. перебуває в акваторії Ренійського морського порту, що підтверджується листом начальника ВП «Ренійський морський порт» СКІМП від 23.01.2026р. №83/14-06-01.01, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про подання заяви про арешт судна за належною підсудністю до Господарського суду Одеської області.

Приписами ч. 3 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заява про забезпечення позову у вигляді арешту морського судна подається в письмовій формі і повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичної особи) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові для фізичної особи), що є відповідальною за морською вимогою, її місцезнаходження (для юридичної особи) або місце проживання чи перебування (для фізичної особи), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичної особи) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; розмір та суть морської вимоги, що є підставою для арешту судна; найменування судна, щодо якого подається заява про арешт, інші відомості про судно, якщо вони відомі заявнику.

Відтак, обґрунтування заявником належним чином необхідності забезпечення позову не є обов`язковою умовою для задоволення відповідної заяви в силу п. 3 ч. 3 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України, про що зауважив Верховний Суд, зокрема, у своїх постановах від 18.10.2019р. у справі №915/1301/19, від 13.08.2025 року у справі № 916/1403/25.

Положеннями ч. 2 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України визначено, що заява про забезпечення позову у вигляді арешту на морське судно розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження після її подання без повідомлення особи, яка подала заяву, та особи, яка є відповідальною за морською вимогою.

У відповідності до п. 33 постанови Верховного Суду від 29.08.2023р. у справі №916/631/23 при розгляді справ про арешт морських суден судові органи керуються положеннями Конвенції 1952 року, але процесуальні норми передбачені процесуальними кодексами. Будучи специфічним інститутом матеріального морського права, арешт морських суден розглядається в Україні за процесуальними вимогами забезпечення позову.

Отже, порядок накладення та звільнення з-під арешту морських суден врегульовано Міжнародною конвенцією з уніфікації деяких правил щодо накладення арешту на морські судна від 10.05.1952р., до якої Україна приєдналася відповідно Закону України від 07.09.2011 № 3702-VІ (далі- Конвенція).

Завданням національного законодавства країни-учасниці Конвенції є: забезпечення можливості своєчасного арешту судна; захист інтересів судновласника від зловживання правом на арешт шляхом вимоги від заявника внесення забезпечення для покриття можливих збитків; можливість судновласника звільнити судно з-під арешту шляхом надання грошового забезпечення позову (за виключенням випадків оскарження права власності на само судно); встановлення розумного строку, в продовж якого заявник повинен надати докази про початок розгляду його морської вимоги компетентним судом.

В розумінні статті 1 Конвенції морська вимога означає вимогу, що виникає на підставі одного чи більше із зазначених нижче пунктів: збитку, завданого будь-яким судном у результаті зіткнення або в інший спосіб; загибелі людей або тілесного ушкодження, що заподіяні будь-яким судном або пов`язані з його експлуатацією; рятування судна або вантажу; договору, що стосується використання або здачі будь-якого судна в наймання за договором про фрахтування або інакше; договору, що стосується перевезення вантажів будь-яким судном за договором про фрахтування або інакше; втрати вантажу або шкоди, завданої вантажу, в тому числі багажу, який перевозиться будь-яким судном; загальної аварії; морської позики; буксирування; лоцманства; поставок товарів або матеріалів, що здійснюються для судна з метою його експлуатації або технічного обслуговування, незалежно від того, де ці поставки здійснюються; будування, ремонту або спорядження судна чи докових зборів; заробітної плати капітанів, офіцерів чи екіпажу; витрат капітана, у тому числі витрат вантажовідправників, фрахтувальників чи агентів, що здійснені за дорученням судна або його власника; спорів, що стосуються права власності на морське судно; спорів між співвласниками будь-якого судна стосовно права власності на це судно, його експлуатації або доходів від його експлуатації; іпотеки або морської застави будь-якого судна.

У відповідності до ст. 42 Кодексу торговельного мореплавства України судно може бути арештоване тільки на морські вимоги. Морська вимога - це вимога, що виникає з права власності та інших майнових прав на судно, будівництво судна, управління, експлуатацію або комерційне використання судна, заставу судна чи здійснення заходів, пов`язаних з рятуванням судна, а саме вимога у зв`язку з: 1) заподіянням шкоди в результаті втрати або пошкодження майна у зв`язку з експлуатацією судна; 2) заподіянням шкоди в результаті позбавлення життя або ушкодження здоров`я на суші або на воді у прямому зв`язку з експлуатацією судна; 3) заподіянням шкоди навколишньому природному середовищу; 4) винагородою, що належить за здійснення рятувальних заходів або виконання вимог будь-яких договорів про рятування; 5) компенсацією та іншими сумами, що належать за усунення або спробу усунення загрози заподіяння шкоди, за вжиття запобіжних заходів чи здійснення аналогічних операцій; 6) підняттям, віддаленням або знищенням судна, що стало уламками, чи його вантажу та викликаними цим витратами; 7) будь-яким договором використання або фрахтування судна; 8) будь-яким договором перевезення вантажу або пасажирів на судні; 9) втратою чи пошкодженням вантажу, включаючи багаж, під час перевезення або у зв`язку з ним; 10) загальною аварією; 11) лоцманським проведенням та сплатою лоцманських зборів; 12) буксируванням; 13) постачанням продуктів харчування, матеріалів, палива, запасів, обладнання, включаючи контейнери, для експлуатації судна або утримання його; 14) будівництвом, ремонтом, перебудовою або переобладнанням судна; 15) зборами в порту, каналі та інших судноплавних водах, а також у доці; 16) заробітною платою та іншими коштами, що належать капітану, членам командного складу та іншим членам екіпажу у зв`язку з виконанням ними своїх службових обов`язків на борту судна, включаючи витрати на репатріацію і внески за соціальним страхуванням, що сплачуються від їх імені; 17) дисбурсменськими витратами, які здійснюються щодо судна капітаном, власником, фрахтувальником або агентом; 18) страховою премією, включаючи внески за взаємне страхування, що сплачуються стосовно судна його власником або фрахтувальником за бербоут-чартером; 19) будь-якою комісійною, брокерською або агентською винагородою, що сплачується стосовно судна його власником або фрахтувальником за бербоут-чартером; 20) будь-яким спором про право власності на судно або володіння ним; 21) будь-яким спором між двома або кількома власниками судна щодо використання судна і розподілу прибутку; 22) заставою судна; 23) будь-яким спором, що виникає з договору купівлі-продажу судна.

Згідно з статті 2 Конвенції судно, яке ходить під прапором однієї з Договірних Держав, може бути заарештоване в межах юрисдикції будь-якої з Договірних Держав лише стосовно морської вимоги й жодної іншої, але ніщо в цій Конвенції не може розглядатися як розширення чи обмеження прав і повноважень, якими наділені уряди чи їхні установи, органи державної влади чи портові або докові власті згідно з їхніми чинними внутрішніми законами або правилами щодо арешту, затримання або іншого способу перешкоджання відходу суден, які перебувають у межах їхньої юрисдикції.

Статтею 4 Конвенції визначено, що на судно може бути накладений арешт не інакше, як з дозволу суду або відповідного судового органу Договірної Держави, в якій здійснено арешт.

Частиною 2 ст. 6 Конвенції передбачено, що процесуальні норми, що стосуються арешту судна, клопотання про одержання дозволу, згаданого в статті 4, та всіх інших процесуальних питань, що можуть виникнути в зв`язку з арештом, визначаються правом Договірної Держави, в якій арешт був здійснений чи було подано клопотання щодо його здійснення.

При цьому, згідно ст. 8 Конвенції судно, що ходить під прапором Держави, яка не є Договірною Державою Конвенції, може бути заарештоване в межах юрисдикції будь-якої з Договірних Держав щодо будь-якої з морських вимог, що перераховані у статті 1, чи будь-якої іншої вимоги, щодо якої закон цієї Договірної Держави дозволяє арешт.

Як зазначило ТОВ «СТІЛ ТРЕЙД УКРАЇНА», 15.05.2025 року між ним ( Покупець) та Yildiz Demir Celik San. A.S. (Продавець) було укладено Контракт № EX0012025ENA, згідно з п. 1.1. якого Продавець продає, а Покупець купує Товар, а саме: прокат плоский тонколистовий з вуглецевої сталі в рулонах і листах відповідно до Проформи-інвойсів, що є невід`ємними частинами Контракту.

В подальшому, на виконання вищезазначеного Контракту № EX0012025ENA, 12.09.2025 року вантаж (рулони сталеві холоднокатані оцинковані, кількість 148, загальна вага брутто:824,550МТ) було завантажено в порту Ігсаш (Igsas), Турецька Республіка, на борт судна MERMAID-1 (ІМО 9561693).

Найменування перевізника: VICTORIA SHIPHOLDING S.A.

Вищезазначене підтверджується коносаментом №02 від 12.09.2025 року, який підписаний та скріплений печаткою капітаном судна MERMAID-1 (ІМО 9561693, прапор Республіки Панама) без жодних зауважень.

Як вбачається з матеріалів справи, вантаж було доставлено до порту розвантаження (м. Рені, Україна) 06.11.2025 року та прийнято Покупцем (ТОВ «СТІЛ ТРЕЙД УКРАЇНА»).

Водночас, згідно Звіту по інспекції № 25111706CE (замовлення № 2018235/3) від 17.11.2025 року за результатами проведення сюрвею (інспектування) виявлені пошкодження вантажу, його не можливо використовувати за прямим призначенням для виробництва готових металевих виробів.

Також з Довідки № 1811/2025 від 17.11.2025 року вбачається, що було виявлено суттєві порушення якості партії металопродукції, поставленої за Контрактом № EX0012025ENA від 15.05.2025 року та доставленої морським шляхом до порту Рені на Судні за коносаментом № 02 від 12.09.2025 року

Положеннями ч. 1 ст. 205 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Згідно з ч. 2 ст. 205 Цивільного кодексу України правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до ст. 206 Цивільного кодексу України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Юридичній особі, що сплатила за товари та послуги на підставі усного правочину з другою стороною, видається документ, що підтверджує підставу сплати та суму одержаних грошових коштів.

Господарський суд зазначає, що за загальним правилом договір є укладеним у випадку повного і безумовного прийняття (акцепту) однією стороною пропозиції іншої сторони про укладення договору (оферти). При цьому укладання господарських договорів допускається у спрощений спосіб шляхом обміну листами, прийняття до виконання замовлень тощо.

Положеннями ст. 642 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 133 Кодексу торговельного мореплавства України, за договором морського перевезення вантажу перевізник або фрахтівник зобов`язується перевезти доручений йому відправником вантаж з порту відправлення в порт призначення і видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (одержувачу), а відправник або фрахтувальник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату (фрахт). Фрахтувальником і фрахтівником визнаються особи, що уклали між собою договір фрахтування судна (чартер).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 134 Кодексу торговельного мореплавства України, договір морського перевезення вантажу повинен бути укладений у письмовій формі. Документами, що підтверджують наявність і зміст договору морського перевезення вантажу, є: 1) рейсовий чартер якщо договір передбачає умову надання для перевезення всього судна, його частини або окремих суднових приміщень; 2) коносамент якщо договір не передбачає умови, зазначеної в пункті 1 цієї статті; 3) інші письмові докази.

Відповідно до ч. 1 ст. 135 Кодексу торговельного мореплавства України, правовідносини між перевізником і одержувачем вантажу визначаються коносаментом. Умови договору морського перевезення, не викладені в коносаменті, обов`язкові для одержувача, якщо в коносаменті зроблено посилання на документ, в якому вони викладені.

На підставі наведеного вище, суд погоджується із доводами заявника що між сторонами виникли договірні відносини.

Крім того, матеріали справи містять листування сторін щодо відшкодування збитків, завданих внаслідок порушення строку доставки вантажу та пошкодження вантажу.

Виходячи з наданих до суду матеріалів, вбачається, що під час виконання зобов`язань за договором морського перевезення вантаж було пошкоджено, що свідчить про можливість накладення арешту на морське судно.

За наявними у справі матеріалами, судно MERMAID-1 (ІМО 9561693, прапор Республіки Панама), про арешт якого просить заявник, належить на праві власності компанії VICTORIA SHIPHOLDING S.A.

Комерційним менеджером Судна є компанія SEAHORSE SHIPPING & ENGINEERING LTD, що підтверджується витягом з відкритої інформаційної системи щодо суден та судновласників EQUASIS, а також листом начальника ВП «Ренійський морський порт» СКІМП від 23.01.2026 року № 83/14-06-01.01.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням, зокрема, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Таким чином, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. При цьому види забезпечення позову повинні бути співвідносними із заявленими позивачем вимогами.

При цьому, суд також вважає за необхідне зазначити, згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 18.10.2019р. у справі № 915/1301/19, обґрунтування заявником належним чином необхідності забезпечення позову не є обов`язковою умовою для задоволення відповідної заяви в силу п. 3 ч.3 ст. 139 ГПК України.

На підставі всього вищевикладеного, виходячи з матеріалів заяви, судом встановлено обставини, які свідчать про наявність підстав для задоволення заяви ТОВ «СТІЛ ТРЕЙД УКРАЇНА» про арешт морського судна MERMAID-1 (ІМО 9561693, прапор Республіки Панама) для забезпечення морської вимоги.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідачів, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Суд вважає за необхідне також зауважити, що у п. 1 статті 3 Конвенції 1952 року передбачено, що з урахуванням положень п. 4 цієї статті й статті 10, позивач може накласти арешт або на конкретне судно, щодо якого виникла морська вимога, або на будь-яке інше судно, власником якого є особа, яка була в момент виникнення морської вимоги власником конкретного судна, навіть якщо заарештоване судно готове до відплиття, але жодне судно, за винятком окремого судна, щодо якого виникла морська вимога, не може бути заарештоване стосовно будь-якої з морських вимог, перелічених у підпунктах "o", "p" або "q" пункту 1 статті 1.

З наведених положень Конвенції слідує, що остання не обмежує жодним чином можливість накладення арешту на будь-яке судно, що належить особі, відповідальній за морською вимогою, передбаченою підпункту "f" пункту 1 статті 1 Конвенції 1952 року, якою і являється вимога Заявника.

Суд зазначає, що особи, які є відповідальними за морською вимогою, жодним чином не позбавлені права на підставі ст. 141 Господарського процесуального кодексу України звернутися до суду з клопотанням про здійснення зустрічного забезпечення.

Враховуючи, що на момент постановлення ухвали про арешт судна позов по суті морської вимоги до особи, яка є відповідальною за морською вимогою, не поданий, суд в ухвалі про арешт судна вважає за необхідне встановити строк, протягом якого особа, що подала заяву про арешт морського судна, зобов`язана подати такий позов та надати відповідне підтвердження суду, а саме - протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Згідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 144 Господарського процесуального кодексу України примірник ухвали про забезпечення позову негайно надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направляється судом для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів. Ухвала про арешт морського судна є підставою для затримання судна або обмеження в його пересуванні в порту, де знаходиться або до якого прямує таке судно, до моменту скасування заходів із забезпечення позову у вигляді арешту морського судна. Після вручення копії ухвали про арешт судна капітан морського порту, де знаходиться судно, філія Адміністрації морських портів України в морському порту, де знаходиться судно, відповідні органи Державної прикордонної служби та митні органи зобов`язані вжити заходів, що унеможливлюють вихід арештованого судна з порту.

Керуючись ст. 136, п. 9 ч.1 ст. 137, ст.ст.140, 144, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву (вх.№4-5/26 від 26.01.2026р.) Товариства з обмеженою відповідальністю «СТІЛ ТРЕЙД УКРАЇНА» про арешт морського судна задовольнити.

2. Накласти арешт на морське судно т/х MERMAID-1 (ІМО 9561693, прапор Республіки Панама), яке знаходиться в акваторії Ренійського морського порту Ренійської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Ренійського морського порту), власником якого є компанія VICTORIA SHIPHOLDING S.A. (Trust Company Complex, Ajeltake Road, Ajeltake Island, Majuro Mh96960, Marshall Islands), комерційним менеджером є компанія SEAHORSE SHIPPING & ENGINEERING LTD (Daire 16, Altay Han, Onarimli Sokak 9, Kavacik Mah, Beykoz, 34810, Istanbul, Turkey).

3. Встановити Товариству з обмеженою відповідальністю «СТІЛ ТРЕЙД УКРАЇНА» строк тридцять днів з дня постановлення даної ухвали для надання доказів на підтвердження пред`явлення позову до компанії VICTORIA SHIPHOLDING S.A. та компанії SEAHORSE SHIPPING & ENGINEERING LTD.

4. На виконання вимог ст. 144 ГПК України копію ухвали для виконання направити:

- Капітану Ізмаїльського морського порту (Капітану морських портів Дунайського регіону Рені, Ізмаїл та Усть-Дунайськ) (68600, Одеська область, місто Ізмаїл, вулиця набережна Лукі Капікраяна, будинок 4, електронна адреса: ; );

- Ренійській філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (68800, Одеська обл., Ренійський р-н, м. Рені, вул. Дунайська, буд. 188, електронна адреса: )

- ІНФОРМАЦІЯ_1 на адресу ( АДРЕСА_1 , електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

- Одеській митниці Держмитслужби (65078, м. Одеса, вул. Лип Івана та Юрія, буд. 21А, електронна адреса: );

Стягувачем за ухвалою є: Товариство з обмеженою відповідальністю «СТІЛ ТРЕЙД УКРАЇНА» (61022, м. Харків, просп. Незалежності, буд. 7, літ. "Г-7", приміщ. 250-22, )

Боржниками за ухвалою є: VICTORIA SHIPHOLDING S.A. (Trust Company Complex, Ajeltake Road, Ajeltake Island, Majuro Mh96960, Marshall Islands) (адреса Траст Компані Комплекс, Аджелтейк Роуд, Аджелтейк, Маджуро, МН 96960, Маршаллові Острови)

SEAHORSE SHIPPING & ENGINEERING LTD (Daire 16, Altay Han, Onarimli Sokak 9, Kavacik Mah, Beykoz, 34810, Istanbul, Turkey) (адреса Квартира 16, Алтай Хан, АДРЕСА_2 , Стамбул, Туреччина)

Повний текст ухвали складено 27.01.2026р.

Ухвала набирає законної сили 27.01.2026р. та підлягає негайному виконанню.

Ухвала дійсна для пред`явлення у строк, передбачений ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення.

Суддя Рога Наталія Василівна