УХВАЛА

19 січня 2026 року

м. Київ

cправа № 917/1242/23

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Малашенкової Т.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів: Баранця О.М. (головуючого), Кролевець О.А., Мамалуя О.О. у справі №917/1242/23

за касаційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Господарського суду Полтавської області від 21.08.2025

та постанову Східного апеляційного господарського суду від 10.11.2025

у справі за позовом ОСОБА_1

до Приватного підприємства «Вектра плюс»,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача:

1) ОСОБА_2 ;

2) ОСОБА_3 ;

3) ОСОБА_4 ;

4) ОСОБА_5 ;

5) ОСОБА_6 ;

6) Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельно-транспортний сервіс»;

7) Приватний нотаріус Кременчуцького нотаріального округу Полтавської області Прокоп Олександр Едуардович,

про визнання недійсними рішень загальних зборів учасників підприємства та установчого документа юридичної особи, скасування реєстраційного запису,

ВСТАНОВИВ:

До Верховного Суду 06.01.2026 від ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , заявник) надійшла заява про відвід колегії суддів: Баранця О.М. (головуючого), Кролевець О.А., Мамалуя О.О. від розгляду справи № 917/1242/23 на підставі пунктів 3, 4, 5 частини першої статті 35 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Заява мотивована таким:

1.1. справа №917/1242/23 на авторозподіл за правилами, визначеними Засадами використання автоматизованої системи документообігу суду (далі - АСДС) не передавалась; головуючий суддя (суддя-доповідач) і судді у цій справі раніше у Верховному Суді не визначалися з урахуванням спеціалізації за принципом рівномірного навантаження, випадковості та в хронологічному порядку надходження справ; протокол передачі справ раніше визначеному складу свідчить про повернення до попереднього розподілу після задоволення відводів або неможливості формування нового складу, що мало фіксуватись у справі; натомість з переданих скарги та матеріалів на розгляд зазначеної вище колегії суддів Верховного Суду зазначеного не відбувалось; передача касаційної скарги зі справи на розгляд суддям в обхід автоматизованого розподілу суперечить вимогам частин першої та шостої статті 32 ГПК України, станом на 08.12.2025 головуючий суддя - Баранець О.М., судді Кролевець О.А., Мамалуй О.О. завідомо є незаконним складом суду у справі; відтак, справа на розгляд суддів Верховного Суду потрапила в обхід авторозподілу, а тому суддя-доповідач та колегія суддів у справі №917/1242/23 сформована із грубими порушеннями закону та підлягає відводу;

1.2. нехтування закону суддями, викликає обґрунтовані сумніви у доброчесності, сумлінності, непідкупності та неупередженості суддів, а передача справи конкретно визначеним суддям, один із яких займає адміністративну посаду заступника голови Верховного Суду, без проведення автоматизованого розподілу між суддями, на думку заявника, свідчить про їх пряму заінтересованість у результатах розгляду справи, у якій судами нижчих інстанцій ухвалені свавільні рішення;

1.3. крім того, формування колегії суддів Касаційного господарського суду у цій справі 08.12.2025 відбулося з грубим порушенням порядку визначення судді-доповідача та колегії суддів для розгляду справи, а саме всупереч вимогам частини першої статті 32 ГПК України, без проведення авторозподілу касаційної скарги, що призвело до порушення закону, що свідчить про недоброчесність суддів та їх пряму заінтересованість у цій справі і є підставою для задоволення відводу та перегляду складу суду; протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду - відсутній;

1.4. також зазначається, що адвокат Сідлецький Володимир Дмитрович (далі - Сідлецький В.Д.), який представляє інтереси відповідача та третьої особи ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 ), фактично діє в інтересах ОСОБА_2 , з якою перебуває у дружніх стосунках про, що повідомив заявника під час приватних розмов, яка відбувалась в приміщенні нотаріальної контори приватного нотаріуса ОСОБА_7 при оформленні спадкових прав після смерті брата заявника ОСОБА_8 , так під час подальших зустрічей щодо питання поділу спадкового майна у мирний спосіб; адвокат діє від імені адвокатського об`єднання «ЄУКОН» код () та, на думку заявника, сприяє усуненню його як співвласника-спадкоємця від управління підприємством шляхом умисного спотворення фактичних обставин справі у судах, використовуючи особисті та родинні зв`язки, які можуть бути інструментом втручання у роботу органів судової влади, можливого впливу та тиску у прийнятті рішень, в силу близького спілкування;

1.5. окрім цього, з відкритих джерел, зокрема, офіційного сайту Опендатабот https://opendatabot.ua. убачається, що директором і засновником адвокатського об`єднання «ЄУКОН» () є ОСОБА_9 (дружина ОСОБА_10 (далі - ОСОБА_10 )), а співвласником є ОСОБА_11 ; у розділі історії змін реєтраційних даних компанії значиться: засновник ОСОБА_10 видалений (остання декларація власником компанії подана за 2021 рік); 18.06.2021 року видалений засновник ОСОБА_12 (далі - ОСОБА_12 ); з відкритих джерел інформації розміщеній на сторінці Судінфо від 21.02.2023, що через розпочаті люстраційної процедури згідно з Законом України «Про очищення влади» за заявою ОСОБА_12 від 25.08.2015 був звільнений з посади судді за власним бажанням. Голова ВККС України у 2010-2014 років ОСОБА_10 2014 року підпав під дію люстраційного законодавства, оскільки він очолював ВККС України більше ніж рік, з посади судді Верховного Суду України звільнився у відставку 21.02.2023; як Голова ВККС України та на виконання функцій очільника зазначеного органу ОСОБА_10 очевидно не тільки здійснював керівництво роботою ВККС України, а також здійснював функції співпраці з Вищою радою правосуддя, організацію роботи палат, забезпечення ведення суддівських досьє та координацію кваліфікаційного оцінювання суддів, координував добір кандидатів на посади суддів, звільнення суддів, що співпадає з періодом зайняття посад суддями Баранця О.М., Кролевель О.А., Мамалуя О.О., яких призначено до розгляду цієї касаційної скарги;

1.6. додатково зазначає, що відповідно до відкритих даних, поданих ОСОБА_13 , як суддею Окружного адміністративного суду міста Києва (суд ліквідований наразі) про родинні зв`язки, сестра ОСОБА_14 з березня 2019 року є адвокатом Адвокатського об`єднання «ЄУКОН»; дисциплінарним інспектором, спеціалістом, провідним спеціалістом секретаріату у ВККС України з березня по жовтень 2014 року; старшим консультантом, консультантом, головним консультантом апарату у Верховному Суді України з жовтня 2014 року по березень 2019 року; зять (чоловік сестри) є ОСОБА_15 . Посилаючись на практику Європеи?ського суду з прав людини заявником наголошується, що судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-якии? суддя, щодо якого є сумніви у неупередженості, повинен заявити самовідвід або бути відведеним.

Верховний Суд ухвалою від 12.01.2026 заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Верховного Суду у складі: Баранця О.М. (головуючого), Кролевець О.А., Мамалуя О.О. від розгляду справи №917/1242/23 визнав необґрунтованою; матеріали справи №917/1242/23, наявні в суді касаційної інстанції, передав на автоматизований розподіл для визначення складу суду з розгляду вказаної заяви.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.01.2026 у справі №917/1242/23 для розгляду заяви про відвід судді (суддів), визначено суддю Верховного Суду Малашенкову Т.М.

Розглянувши зазначену заяву, Суд не вбачає підстав для її задоволення з огляду на таке.

Положеннями частин першої та другої статті 39 ГПК України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Приписами частини сьомої статті 39 ГПК України унормовано, що питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі.

Вимогами змісту статей 35, 36 ГПК України визначено підстави для відводу, (самовідводу) судді.

Відповідно до частини першої статті 35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Приписами частин другої, третьої статті 38 ГПК України з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, зокрема, судді може бути заявлено відвід учасниками справи; відвід повинен бути вмотивованим.

Щодо підстави, наведеної у заяві про відвід за пунктом 4 частини першої статті 35 ГПК України Верховний Суд зазначає, що згідно з частинами четвертою та восьмою статті 15 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційною (автоматизованою) системою у порядку, визначеному процесуальним законом.

Частиною другою статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що суддя розглядає справи, одержані згідно з порядком розподілу судових справ, установленим відповідно до закону. На розподіл судових справ між суддями не може впливати бажання судді чи будь-яких інших осіб.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що судді не мають жодного відношення до формування складу суду для розгляду конкретної справи, що спрямовано на забезпечення реалізації учасниками справи права на судовий захист незалежним та безстороннім судом, встановленим законом, як складової права на суд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною тринадцятою статті 32 ГПК України встановлено, що справа, розгляд якої розпочато одним суддею чи колегією суддів, повинна бути розглянута тим самим суддею чи колегією суддів, за винятком випадків, які унеможливлюють участь судді у розгляді справи, та інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Правове регулювання визначення складу суду в Касаційному господарському суді у складі Верховного Суду здійснюється відповідно до ГПК України, Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затверджене рішенням Ради суддів України від 11.11.2024 № 39 (надалі - Положення), Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Верховному Суді, затверджені постановою Пленуму Верховного Суду від 21.03.2025 № 7 (надалі - Засади) та Особливостей визначення складу суду в Касаційному господарському суді у складі Верховного Суду, які затверджені рішенням зборів суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 31.03.2025 № 6 (надалі - Особливості).

Відповідно до підпункту 1.2.1 Положення терміни вживаються в такому значенні:

- постійно-діюча колегія суддів - зокрема, колегія суддів, що складається з основного складу та резервних суддів;

- основний склад постійно-діючої колегії - визначений процесуальним законодавством кількісний склад суддів, які здійснюють розгляд справи по суті.

Положення в підпункті 1.3.1 визначає порядок функціонування АСДС, яка забезпечує, зокрема, реєстрацію вхідної та вихідної кореспонденції, в тому числі судових справ, етапів їх руху; об`єктивний та неупереджений розподіл судових справ між суддями з додержанням принципів випадковості та в хронологічному порядку надходження судових справ, з урахуванням завантаженості кожного судді (збалансованого навантаження).

Розділ II положення врегульовує порядок функціонування автоматизованої системи. Зокрема, автоматизована система забезпечує автоматизацію технологічних процесів обробки інформації в суді, а саме розподіл судових справ між суддями (колегіями суддів), визначення запасного судді, слідчого судді та присяжних.

Розподіл судових справ здійснюється в суді в день їх реєстрації, на підставі інформації, внесеної до автоматизованої системи, уповноваженою особою апарату суду, відповідальною за здійснення автоматизованого розподілу судових справ (підпункт 2.3.1 Положення).

Згідно з підпунктами 2.3.2 Положення визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи здійснюється автоматизованою системою шляхом: автоматизованого розподілу судових справ під час реєстрації відповідної судової справи; пакетного автоматизованого розподілу судових справ після реєстрації певної кількості судових справ; розподілу судових справ шляхом передачі судової справи раніше визначеному у судовій справі судді; визначення складу суду з метою заміни судді (суддів); повторного автоматизованого розподілу судових справ.

Збори суддів відповідного суду мають право визначати особливості автоматизованого розподілу судових справ у випадках, прямо передбачених цим Положенням.

Результатом розподілу судової справи шляхом передачі судової справи раніше визначеному в судовій справі судді є протокол передачі судової справи раніше визначеному складу суду (додаток 8), що створюється в автоматизованій системі уповноваженою особою апарату суду (підпункт 2.3.42 Положення).

Заступником керівника Апарату - керівником секретаріату Касаційного господарського суду на службову записку судді Малашенкової Т.М. від 16.01.2026 про надання інформації щодо передачі касаційної скарги у справі № 917/1242/23 раніше визначеному складу суду повідомлено, зокрема, про те, що:

«До Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Полтавської області від 21.08.2025 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 10.11.2025 у справі № 917/1242/23, згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 08.12.2025 її передано колегії суддів у складі: суддя Баранець О. М. - головуючий (доповідач), судді Кролевець О. А., Мамалуй О. О.

Під час передачі зазначеної касаційної скарги у справі № 917/1242/23 раніше визначеному складу суду враховували, що ухвалою Верховного Суду від 20.02.2024 (колегія суддів у складі: суддя Баранець О. М. - головуючий (доповідач), судді Кролевець О. А., Мамалуй О. О.) відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Приватного підприємства "Вектра плюс" на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 08.01.2024 у справі № 917/1242/23 на підставі частини другої статті 293 ГПК України.

За підпунктом 2.3.12 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 11.11.2024 № 39, збори суддів відповідного суду мають право визначати особливості здійснення автоматизованого розподілу судових справ, зокрема, у разі повторного надходження до суду позовних заяв, апеляційних і касаційних скарг, з передбачених процесуальним законом підстав.

Згідно з пунктом 2.11 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Верховному Суді, затверджених постановою Пленуму Верховного Суду від 21.03.2025 № 7, у разі надходження до суду касаційної інстанції касаційної скарги після закінчення касаційного розгляду справи таку касаційну скаргу АСДС розподіляє в загальному порядку, передбаченому Положенням та цими Засадами, якщо інше не встановлено зборами суддів.

Пунктом 4 Особливостей визначення складу суду в Касаційному господарському суді у складі Верховного Суду, затверджених рішенням зорів суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 31.03.2025 № 6, встановлено, що передаються раніше визначеному для розгляду конкретної справи складу суду (судді-доповідачу, колегії суддів (три і більше суддів)), зокрема, касаційні скарги, що надійшли до Касаційного господарського суду після визначення судді-доповідача у цій справі, у тому числі після направлення справи для продовження розгляду судом нижчої інстанції, крім випадків надходження судової справи після нового її розгляду судом нижчої інстанції.

З огляду на викладене касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Полтавської області від 21.08.2025 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 10.11.2025 у справі № 917/1242/23 згідно з протоколом передачі судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) раніше визначеному складу суду від 08.12.2025 передано колегії суддів у складі: суддя Баранець О.М. - головуючий (доповідач), судді Кролевець О.А., Мамалуй О.О.».

Отже, з наведеного не убачається і судом за доводами наведеними у заяві про відвід не встановлено порушення порядку розподілу касаційної скарги у справі № 917/1242/23 раніше визначеному складу суду.

Стосовно відсутності протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, Суд зазначає, що відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 08.12.2025 справу № 917/1242/23 передано колегії суддів у складі: суддя Баранець О.М. - головуючий (суддя-доповідач), Кролевець О.А., Мамалуй О.О.

Таким чином наведена у заяві про відвід підстава за пунктом 4 частини першої статті 35 ГПК України є необґрунтованою та недоведеною.

Підстави заявника передбачені пунктами 3, 5 частини першої статті 35 ГПК України з посиланням на пряму чи побічну заінтересованість суддів у результаті розгляду цієї справи, на ніявність інших обставин, які викликають сумніви об`єктивності або неупередженості суддів, Суд розглядає у їх логічному взаємозв`язку і зазначає таке.

У пункті 3 частини першої статті 35 ГПК України законодавством передбачено окрему підставу для відводу суддів щодо заінтересованості у результаті розгляду справи.

Вичерпний перелік обставин, зазначених у пункті 5 частини першої статті 35 ГПК України, чинним законодавством не визначено і тому вирішення питання про визнання певних обставин тими обставинами, про які йдеться в наведеній вище нормі цього Кодексу, належить саме до повноважень Верховного Суду.

Верховний Суд застосовує Конвенцію та рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у цій справі як джерело права з огляду на частину першу статті 3, частин першої, другої, четвертої статті 11 ГПК України, статтю 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Стаття 6 Конвенція вимагає, аби кожен суд, до якого вона застосовується, був «безстороннім».

Отже, за усталеною практикою ЄСПЛ безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності.

Зазвичай безсторонність визначається як відсутність упередження або наперед складеної думки і може оцінюватись у різний спосіб ( рішення ЄСПЛ «Кіпріану проти Кіпру» (Kyprianou v. Cyprus) [ВП], заява N 73797/01, ECHR 2005-ХІІІ, § 118; «Мікаллеф проти Мальти» (Micallef v. Malta) [ВП], § 93).

ЄСПЛ у своїй практиці визначив критерії оцінки безсторонності та розрізняє:

i) суб`єктивний, тобто спробу встановити переконання або особистий інтерес певного судді у даній справі;

ii) об`єктивний, тобто встановити, чи суддя надав достатні гарантії, які виключали б будь-які правомірні сумніви з цього приводу («Кіпріану проти Кіпру» (Kyprianou v. Cyprus) [ВП], заява N 73797/01, ECHR 2005-ХІІІ, § 118; «Пірсак проти Бельгії"» (Piersack v. Belgium), § 30; «Грівз проти Сполученого Королівства» (Grieves v. the United Kingdom) [ВП], § 69; «Моріс проти Франції» (Morice v. France) [ВП], § 73).

Відтак, наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинна встановлюватися згідно з суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

У рамках суб`єктивного критерію ЄСПЛ завжди вважав, що особиста неупередженість судді є презумпцією, доки не буде доведено протилежне (рішення ЄСПЛ у справі «Кіпріану проти Кіпру» (Kyprianou v. Cyprus) [ВП], заява N 73797/01, ECHR 2005-ХІІІ, рішення ЄСПЛ § 119; «Хаушільдт проти Данії» (Hauschildt v. Denmark), § 47).

Межа між цими двома критеріями не є герметичною, оскільки не лише сама поведінка судді може, з точки зору зовнішнього спостерігача, породити об`єктивно виправдні сумніви у його неупередженості (об`єктивний підхід), але й може свідчити про його особисте переконання (суб`єктивний підхід). Тому застосування одного з цих критеріїв, або ж обох, залежатиме від конкретних обставин, пов`язаних із спірною поведінкою (рішення ЄСПЛ «Кіпріану проти Кіпру» (Kyprianou v. Cyprus) [ВП], §§ 119 і 121 заява N 73797/01, ECHR 2005-ХІІІ).

Щодо виду необхідних доказів, то, наприклад, ЄСПЛ намагався перевірити обґрунтованість тверджень про те, що суддя виявляв будь-яку ворожість або, керуючись особистими мотивами, добився того, що справа була призначена саме йому (рішення ЄСПЛ у справі «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), § 25).

Хоча іноді важко навести докази на спростування презумпції особистої безсторонності судді, проте вимога об`єктивної безсторонності надає додаткову важливу гарантію. Суд визнає складність встановлення порушення статті 6, спричинене особистою упередженістю, і тому у переважній більшості випадків застосовує об`єктивний підхід (рішення ЄСПЛ у справі «Кіпріану проти Кіпру» (Kyprianou v. Cyprus) [ВП] заява N 73797/01, ECHR 2005-ХІІІ, § 119; «Моріс проти Франції» (Morice v. France) [ВП], § 75).

Суд зважує на те, що у цьому аспекті навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішенняу справі «Де Куббер проти Бельгії», від 26.10.1984, Series А, N 86).

З аналізу підпункту 5 частини першої статті 35 ГПК України та статті 6 Конвенції суд висновує, що не встановлюється вичерпного переліку обставин, які свідчать про необ`єктивність та упередженість судді, однак зазначає, що такі підстави повинні бути обґрунтовані особою, яка ініціює питання про відвід судді за підпунктом 5 частини першої статті 35 ГПК України.

Верховний Суд наголошує, що істинність твердження про упередженість та / чи небезсторонність судді має бути доведена за вказаною обставиною саме заявником з огляду на приписи частини четвертої статті 38 ГПК України, адже суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних та фактичних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді (ухвала Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2018 у справі № 9901/22/17).

З огляду на характер доводів викладених у заяві про відвід колегії суддів, Суд, ураховуючи, приписи частини першої статті 35 ГПК України у контексті поданої заяви про відвід доходить висновку, що фактично викладені доводи у заяві про відвід (зокрема, щодо наявності підстав див. 1.2.-1.6.) зводиться до припущень заявника про те, що мають місце обставини, які викликають обґрунтовані сумніви у неупередженості та об`єктивності колегії суддів, є такими, що не узгоджуються із наведеними вище нормами законодавства щодо наявності підстав для відводу, не підтверджені належними, допустимими, достовірними та вірогідними доказами, ґрунтуються на припущеннях та суб`єктивних міркуваннях, які не містять об`єктивно обґрунтованих посилань на дійсні обставини, які б викликали сумнів у об`єктивності або неупередженості судді і які б могли бути перевіреними; та/чи/або на переконливі факти, які б могли викликати сумнів у його об`єктивності і неупередженості, а відтак, не можуть бути підставою для відводу колегії суддів у розумінні статей 35, 36 ГПК України.

Перебування судді на адмістративній посаді само по собі не свідчить, що суддя прямо або побічно має зацікавленість в результатах розгляду справи. Доказів такого не надано і заявником. Наявність/відсутність наведених заявником аргументів щодо родинних зв`язків, дружніх стосунків тощо (дивись п.1.2-.1.6 цієї ухвали) адвоката з окремими особами, які мають/мали певні відносини у сфері правосуддя і які не є родичами або іншими особами, передбаченими у пункті 1 частини першої статті 35 ГПК України суддів, яким передана справа не можуть бути підставами для відводу. Адже самі по собі твердження наведених заявником підстав для відводу, передбачених пунктами 3, 5 частини першої статті 35 ГПК України є припущеннями.

Покликання заявника на практику ЄСПЛ Суд відхиляє, як нерелевантні. Адже не свідчать про обґрунтованість тверджень, які б надавали підстави вважати, що суддя виявляв будь-яку ворожість або керуючись особистими мотивами добивався того, щоб справа була призначена саме на нього.

Суд враховує презумпцію особистої безсторонності судді за сталою практикою ЄСПЛ щодо безсторонності судді.

Отже, доводи, наведені у заяві про відвід судді, не можуть бути віднесені до обставин, які викликають сумнів щодо неупередженості або об`єктивності колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у складі: Баранця О.М. (головуючого), Кролевець О.А., Мамалуя О.О. від розгляду справи №917/1242/23, а також не містять обґрунтованого посилання на підстави, передбачені пунктами 3,4,5частини першої статтею 35 ГПК України, у зв`язку із чим суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заявленого відводу.

Керуючись статтями 35, 39, 234, 235 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Верховного Суду у складі: Баранця О.М. (головуючого), Кролевець О.А., Мамалуя О.О. від розгляду справи №917/1242/23.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Т. Малашенкова