РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.01.2026Справа № 910/12677/23 (910/7544/25)
за позовом Управління маркетингу міста і туризму Херсонської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІЄСА"

про стягнення заборгованості

в межах справи № 910/12677/23

Суддя А.М.Івченко

Представники: не викликалися

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Управління маркетингу міста і туризму Херсонської міської ради (далі - позивач, Управління) з позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІЄСА" (далі - відповідач, Товариство) про стягнення 7 935,50 грн, з яких: 4 332,00 грн заборгованості; 757,21 грн пені; 216,60 грн 5% штрафу; 423,71 грн 3 % річних; 2 205,98 грн втрат від інфляції.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором від 09.06.2020 №02-20-72/20 про тимчасове користування місцем для розташування рекламного засобу в частині здійснення оплати у встановлений договором строк.

Ухвалою Господарського суду мста Києва від 23.06.2025 матеріали позовної заяви у справі № 910/7544/25 передано за підсудністю до Господарського суду міста Києва для розгляду в межах справи № 910/12677/23 про банкрутство Товариства.

Ухвалою Господарського суду мста Києва від 09.07.2025 справу № 910/12677/23 (910/7544/25) передано для розгляду до Господарського суду міста Києва, оскільки станом на 26.06.2025 (ухвала про передачу справи за підсудністю) та станом на 09.07.2025 не відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.07.2025 позовні матеріали у справі № 910/12677/23 (910/7544/25) передані для розгляду судді Удаловій О.Г.

Ухвалою суду від 23.07.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання), встановлено сторонам строки для вчинення учасникам справи реєстраційних дій.

08.08.2025 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

25.08.2025 від позивача надійшла відповідь на відзив.

Ухвалою Господарського суду мста Києва від 25.11.2025 матеріали справи № 910/12677/23 (910/7544/25) за позовом Управління маркетингу міста і туризму Херсонської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІЄСА" про стягнення 7 935,50 грн передано за підсудністю до Господарського суду міста Києва для розгляду в межах справи № 910/12677/23 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІЄСА".

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 03.12.2025 справу № 910/7544/25 передано судді Івченко А.М.

Ухвалою Господарського суду мста Києва від 04.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання); роз`яснено учасникам справи, що відповідно до частини 7 статті 252 Господарського процесуального кодексу України клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву; запропоновано відповідачу у строк протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали про відкриття провадження надати суду: - відзив на позов, складений з урахуванням вимог ст. 165 ГПК України, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на чинне законодавство та докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення, якщо такі докази не надані позивачем; - докази направлення відзиву позивачу; запропоновано позивачу у строк протягом п`яти днів з дня отримання відзиву на позов надати суду відповідь на відзив на позов, а також докази направлення відповіді на відзив відповідачу; визначено відповідачу строк для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо така буде подана) - протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив; попереджено відповідача, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи (ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України). При цьому, якщо докази не можуть бути подані разом з відзивом з об`єктивних причин, відповідач повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (ч. 3, 4 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України).

Позивач, відповідач були повідомлені про відкриття провадження у справі відповідно до вимог чинного законодавства.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Приписами статті 248 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між управлінням маркетингу міста і туризму Херсонської міської ради (далі - Позивач), та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДІЄСА» (далі - Відповідач) існують договірні зобов`язання за договором про тимчасове користування місцем для розташування рекламного засобу № 02-20-72/20 від 09.06.2020 (далі - Договір).

Спірні правовідносини між сторонами, окрім укладеного Договору, регулюються Законом України "Про рекламу", Законом України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», Типовими правилами розміщення зовнішньої реклами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 № 2067 (далі - Типові правила), Правилами розміщення та експлуатації об`єктів зовнішньої реклами та інформації в місті Херсоні, затвердженими рішенням виконавчого комітет І Херсонської міської ради від 20.10.2015 № 369 (далі - Правила), рішенням виконавчого комітету Херсонської міської ради від 18.05.2021 № 203 «Про затвердження Тарифів та Коефіцієнтів на території Херсонської міської територіальної громади», розпорядженням начальника Херсонської міської військової адміністрації від 19.06.2024 № 512р «Про врегулювання оплати за тимчасове користування місцями для розміщення (розташування) рекламних засобів в умовах воєнного стану на території Херсонської міської територіальної громади» (зі змінами) та іншими актами законодавства.

Згідно із п. 5 Типових правил для регулювання діяльності з розміщення зовнішньої реклами сільська, селищна, міська рада може утворювати відділ, управління, інший виконавчий орган або покладати відповідні функції на існуючий відділ, управління.

Пунктом 2.1 Правил унормовано, що Робочий орган це виконавчий орган міської ради, уповноважений Херсонською міською радою укладати договори про право тимчасового користування місцями (для розміщення рекламних засобів), що перебувають у комунальній власності Херсонської міської територіальної громади здійснювати контроль за надходженням плати за договорами, організовувати абоздійснювати власними силами та засобами демонтаж самовільно встановлених рекламних засобів та виконувати інші повноваження, передбачені даними Правилами та установчими документами.

На момент укладення договору № 02-20-72/20 від 09.06.2020, функції робочого органу із регулювання діяльності у галузі розміщення об`єктів зовнішньої реклами на території міста Херсона здійснювалися управлінням естетики та зовнішньої реклами Херсонської міської ради, яке зазначено стороною цього договору.

Однак, відповідно до пункту 6 рішення Херсонської міської ради від 26.02.2021 № 73 «Про затвердження структури виконавчих органів Херсонської міської ради, їхніх положень та загальної чисельності апарату міської ради та її виконавчих органів» ліквідовано управління естетики та зовнішньої реклами Херсонської міської ради, правонаступником якого, відповідно до пункту 8 даного рішення, є управління маркетингу міста і туризму Херсонської міської ради.

Положенням про управління маркетингу міста і туризму Херсонської міської ради, затвердженим рішенням Херсонської міської ради від 26.02.2021 № 73, закріплено, що управління уповноважено здійснювати функції робочого органу із регулювання діяльності у галузі розміщення об`єктів зовнішньої реклами на території Херсонської міської територіальної громади, відповідно до чинного законодавства.

Пунктом 3.2.2 зазначеного Положення до повноважень управління віднесено укладання з розповсюджувачами зовнішньої реклами договорів про право тимчасового користування місцями для розміщення рекламних засобів на території Херсонської міської територіальної громади.

Пунктом 3.1.16 Правил визначено, що Робочий орган здійснює операторські функції зі справляння плати за укладеними Договорами та контроль за своєчасним надходженням плати.

У зв`язку з припиненням на підставі рішення Херсонської міської ради від 26.02.2021 № 73 управління естетики та зовнішньої реклами Херсонської міської ради та з метою забезпечення нерозривності виконання повноважень з питань зовнішньої реклами, 02.08.2021 на підставі Акта приймання-передачі матеріальних цінностей управлінням естетики та зовнішньої реклами Херсонської міської ради здійснено передачу управлінню маркетингу міста і туризму Херсонської міської ради договорів згідно з переліком.

Відповідно до пор. № 79 у переліку, викладеному у вказаному Акті, управлінням естетики та зовнішньої реклами Херсонської міської ради передано управлінню маркетингу міста і туризму Херсонської міської ради договір № 02-20-72/20 від 09.06.2020, укладений з Товариством з обмеженою відповідальністю «ДІЄСА».

Таким чином, управління маркетингу міста і туризму Херсонської міської ради є правонаступником управління естетики та зовнішньої реклами Херсонської міської ради, що надає йому право вимагати відшкодування заборгованості за Договором від Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІЄСА».

В результаті виконання управлінням маркетингу міста і туризму Херсонської міської ради функцій робочого органу щодо здійснення контролю за своєчасним надходженням плати за договором про тимчасове користування місцем для розташування рекламного засобу, укладеним з Відповідачем, встановлено факт невиконання ним своїх зобов`язань за Договором.

Відповідачем зобов`язання з проведення повної та своєчасної оплати за договором не виконано, чим порушено вимоги чинного законодавства та умови договору.

Внаслідок невиконання Відповідачем своїх зобов`язань за Договором утворилась заборгованість до бюджету Херсонської міської територіальної громади, що на момент подання позовної заяви з урахуванням штрафних санкцій становить 7 935 грн 50 коп., з яких: основний борг - 4 332 грн 00 коп., пеня - 757 грн 21 коп.; 5% штраф - 216 грн 60 коп.; 3% річних - 423 грн 71 коп. ; інфляційні втрати - 2 205 грн 98 коп.

З метою досудового врегулювання спору щодо стягнення заявлених сум заборгованості за договором, Позивач в порядку статті 222 ГК України звертався до Відповідача з письмовими претензіями. Претензії, акти звірки та рахунком на оплату було направлено на електронну адресу та поштову адресу відповідача.

Повторна претензія від 12.06.2024 № 01-32-425/24 була отримана Відповідачем 18.06.2024, про що свідчить підпис на зворотному повідомленні поштової установи про вручення поштового відправлення.

Відповідач у відзиві зазначає про розбіжність між сумами основної заборгованості, зазначеними у претензіях від 12.06.2024 № 01-32-425/24 та від 09.05.2024 № 01-32-217/24, і сумою, заявленою до стягнення у позовній заяві. Так, у претензії вказано суму 2 964,00 грн, а позовні вимоги щодо основної суми заборгованості заявлено на суму 4 332,00 грн.

Позивач у відповіді на відзив надав пояснення, відповідно до яких, дана розбіжність виникла внаслідок арифметичної помилки, допущеної при складанні акта звірки взаємних розрахунків, який долучався до претензій. У акті було відображено меншу суму, ніж та, що фактично підлягає сплаті. Під час підготовки позову Позивачем проведено повторний розрахунок, який дозволив визначити реальний розмір боргу - 4 332,00 грн.

Договір № 02-20-72/20 від 09.06.2020 укладено сторонами без будь-яких зауважень та скріплений власноручними підписами керівників сторін, що свідчить про те, що сторони дійшли згоди з усіх істотних умов.

Відповідно до пункту 4.2.4 Договору Відповідач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі вносити плату за користування місцями в розмірі, передбаченому договором.

Протягом періоду з 01.01.2021 по 28.02.2022, за який Позивачем заявлено вимогу про стягнення заборгованості за договором, рекламний засіб розміщувався Відповідачем на підставі наданого виконавчим комітетом міської ради дозволу на розміщення зовнішньої реклами № 01-26-1172 від 18.09.2020. А тому, нарахування плати за розміщення рекламного засобу згідно Дозволу на розміщення зовнішньої реклами № 01-26-1172 від 18.09.2020 здійснювалося відповідно до п. 2.3.3 договору - у розмірі 100% плати.

Додатками та уточненнями до Договору, які є його невід`ємними частинами, було визначено місце розташування рекламного засобу та його характеристики (розмір, площа). Також у додатках визначено розмір щомісячної плати за право тимчасового користування місцем для розміщення відповідного рекламного засобу.

Зокрема, у період з 01.01.2021 по 28.02.2022 року, розмір щомісячної плати, що мала вноситися Відповідачем за право розміщення рекламних засобів згідно Дозволу, визначено Уточненням до Договору від 15.09.2020 та Уточненням до Договору від 01.06.2021 та Додатками № 3, № 4 до Договору.

Згідно з Уточненням до Договору від 15.09.2020 у зв`язку із видачею Відповідачу Дозволу на розміщення зовнішньої реклами визначено, що розмір щомісячної плати з 15.09.2020 по 14.09.2025 складає 1368,00 грн.

Позивач зазначає про те, що копію уточнення до договору отримано представником Відповідача Лавренчук Н.С.,про що свідчить підпис на даному уточненні.

Пунктом 2.1 Договору визначено, що за користування місцем Організація щомісячно сплачує плату, розрахунок якої здійснюється у відповідності до тарифів, установлених відповідним рішенням міської ради.

А відповідно до положень пунктів 2.5, 2.8. Договору сторони узгодили, що розмір плати за користування місцем може змінюватися в порядку, передбаченому договором, умови договору щодо розміру плати за користування місцем змінюються у відповідності до прийнятого рішення з моменту набрання ним чинності.

Пунктом 3 рішення виконавчого комітету Херсонської міської ради № 203 «Про затвердження Тарифів та Коефіцієнтів на території Херсонської міської територіальної громади» визначено, що дане рішення набуває чинності з дня втрати чинності рішень міської ради від 26.09.2006 №91 «Про порядок розміщення та експлуатації об`єктів зовнішньої реклами та інформації в місті Херсоні», від 31.03.2011 №143 «Про внесення змін до рішення міської ради від 26.09.2006 №91 «Про порядок розміщення та експлуатації об`єктів зовнішньої реклами та інформації в місті Херсоні».

Рішення міської ради № 91 від 26.09.2006 та № 143 від 31.03.2011 визнано такими, що втратили чинність рішенням Херсонської міської ради від 20.05.2021 № 259, а тому рішення виконавчого комітету Херсонської міської ради № 203 від 18.05.2021 набуло чинності з 20.05.2021.

Тому, Робочий орган здійснив перерахунок по Договору із врахуванням нових тарифів та коефіцієнтів та згідно з уточненням до договору від 01.06.2021 та додатками №3, № 4 до Договору розмір щомісячної плати з 01.06.2021 по 14.09.2025 встановлено у розмірі 2 850,00 грн.

Позивач зазначає, що протягом 2022 року адміністративна будівля виконавчого комітету Херсонської міської ради та службові приміщення управління маркетингу міста і туризму Херсонської міської ради було захоплено російськими військовими та окупаційною владою внаслідок чого значна частина бази даних, облікових документів, техніки, що перебували у службових приміщеннях, були втрачені, в тому числі і докази надсилання Відповідачу уточнення від 01.06.2025 до Договору.

Однак, в силу положень п. 2.8 Договору, його умови щодо розміру плати вважаються такими, що змінено з 01.06.2021 у зв`язку із ухваленням та набранням чинності рішенням виконавчого комітету Херсонської міської ради № 203 «Про затвердження Тарифів та Коефіцієнтів на території Херсонської міської територіальної громади».

Отже протягом спірного періоду у Відповідача існувало зобов`язання, щодо внесення щомісячної плати:

З 01.01.2021 по 31.05.2021 у розмірі 1 368,00 грн щомісяця, а всього за цей період за 5 місяців нараховано - 6 840,00 грн.

Відповідачем у період з 01.01.2021 по 31.05.2021 оплата вносилася:

24.02.2021 - у розмірі 2 736,00 грн,

27.04.2021 - два платежі по 1368,00 грн. = 2 736,00 грн.

Таким чином всього фактично сплачено - 5 472,00 грн.

Залишок заборгованості за період з 01.01.2021 по 31.05.2021 склав -1 368,00 грн.

З 01.06.2021 по 28.02.2022 у розмірі 2 850,00 грн щомісяця, а всього за цей період за 9 місяців нараховано - 25 650,00 грн.

Відповідачем у період з 01.06.2021 по 28.02.2022 оплата вносилася:

16.06.2021 - 2 736,00 грн;

20.08.2021 - 1 368,00 грн;

25.08.2021 - 1 368,00 грн;

20.01.2022 - 114,00 грн, 2 850,00 грн, 2 850,00 грн, 2 850,00 грн= 8 664,00 грн;

24.01.2022 - 2 850,00 грн;

01.04.2022 -5 700,00 грн.

Таким чином всього фактично сплачено - 22 686,00 грн.

Залишок заборгованості за період з 01.06.2021 по 28.02.2022 склав -2 964,00 грн.

Тому загальний залишок заборгованості становить 4 332,00 грн.

Позивач зазначає, що у ході подальшого аналізу та перевірки правильності нарахувань за договором Управлінням маркетингу міста і туризму Херсонської міської ради встановлено, що у період з червня по серпень 2021 року Управлінням естетики та зовнішньої реклами Херсонської міської ради здійснювалося нарахування у сумі 1 368,00 грн замість 2 850,00 грн. В акті взаємних розрахунків, було враховано лише 3 078,00 грн недонарахувань, тоді як фактично недоплата за цей період склала 4 104,00 грн. Таким чином, у вказаному акті була допущена арифметична помилка на суму 1 368,00 грн, що й призвело до заниження розміру боргу у претензіях.

Відповідач здійснював оплати у сумі 1368 грн та у сумі 2850 грн, що підтверджує його обізнаність про зміну тарифів.

Позивачем подано розрахунок штрафних санкцій.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно зі ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договорі з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином, відповідно до норм законодавства.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Положеннями ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 216 ГК України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно частини першої ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня) яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Так, пунктом 6.1. Договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків Сторони несуть відповідальність у відповідності до умов - Договору та чинного законодавства України.

В п. 3.1 договору визначено, що управління (робочий орган) має право, зокрема: нараховувати та вимагати від Організації оплати штрафних санкцій за порушення умов договору в розмірі та в порядку, передбаченому договором та чинним законодавством (п.п. 3.1.6); вимагати від Організації усунення порушень умов цього договору (п.п. 3.1.7).

Згідно з пунктами 6.3, 6.4 Договорів Позивач застосовує до Відповідача штрафні санкції у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми прострочених платежів за увесь час прострочення та за прострочення внесення платежів за користування місцем (-ями), що складає більше 1 місяця. Відповідач додатково сплачує штраф у розмірі 5 (п`яти) відсотків простроченої суми.

Частиною 6 ст. 232 ГК України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов' язання, якщо інше не . встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Окрім того, відповідно до положень ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

У відповідності до частин 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно із ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Положеннями ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

За змістом ст.ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За наведених обставин суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову повністю.

Витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача у порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись Кодексом України з процедур банкрутство, ст. 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІЄСА» (пл. Спортивна, 1-А, м. Київ, 01001, ) на користь Управління маркетингу міста і туризму Херсонської міської ради (пр. Незалежності, 37, м. Херсон, 73000, ) заборгованість у розмірі 4 332,00 грн, пеню у розмірі 757,21 грн, штраф у розмірі 216,60 грн, 3% річних у розмірі 423,71 грн, інфляційні втрати у розмірі 2 205,98 грн та судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Копію рішення направити учасникам провадження у справі про банкрутство.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 19.01.2026

Суддя А.М.Івченко