ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 рокум. ОдесаСправа № 916/302/16
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Богацької Н.С.

суддів: Таран С.В., Савицького Я.Ф.,

секретар судового засідання: Алієва К.О.,

за участю представників учасників справи:

від позивача Цвєтков В.Н.,

від відповідача Щукін О.С.,

від третьої особи не з`яився,

від відділу ДВС Чумаченко Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Одесапродконтракт»

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 01.09.2025, постановлену суддею Щавинською Ю.М., м. Одеса, повний текст складено 08.09.2025, про відмову у задоволенні скарги на дії державного виконавця

у справі № 916/302/16

за позовом: Національного банку України

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Одесапродконтракт»

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: Публічного акціонерного товариства «Імексбанк»

про: звернення стягнення на нерухоме майно

ВСТАНОВИВ

У лютому 2016 року Національний банк України (далі Нацбанк) звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Одесапродконтракт» (далі ПАТ «Одесапродконтракт»), в якому просив суд в рахунок погашення заборгованості Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» (далі ПАТ «Імексбанк») перед Нацбанком за кредитним договором № 29 про рефінансування від 26.11.2009 у сумі ,14 грн звернути стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки за договором іпотеки від 26.11.2009, реєстровий номер 4127, та належить ПАТ «Одесапродконтракт».

Одночасно позивач просив визначити спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною оцінки, визначеної суб`єктом оціночної діяльності до проведення торгів, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна та встановлення їх, як початкової ціни реалізації наступного предмету іпотеки, передбаченого договором іпотеки, а саме: нерухоме майно цілісний майновий комплекс, за адресою: м. Одеса, 19 км Старокиївської дороги, будинок 34, реєстраційний номер 01.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 29.07.2019 у справі № 916/302/16, залишеним без змін судами апеляційної та касаційної інстанції, позов Нацбанку задоволено повністю, звернуто стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, та належить відповідачу. Визначено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

На виконання вказаного рішення 29.08.2019 судом було видано відповідні накази.

12.04.2024 ПАТ «Одесапродконтракт» звернулося до суду зі скаргою (вх.№2-596/24), в якій просило суд визнати неправомірними дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка Владислава Андрійовича (далі державний виконавець) у виконавчому провадженні №ВП 60107977, а саме:

- визнати неправомірними дії державного виконавця щодо закінчення виконавчого провадження та скасувати постанову від 19.09.2019 про закінчення виконавчого провадження;

- визнати неправомірними дії державного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та скасувати постанову від 19.09.2019 про стягнення виконавчого збору;

- визнати неправомірними дії державного виконавця щодо складання акту про проведення електронного аукціону щодо передачі нерухомого майна НБУ за початковою ціною третіх електронних торгів 92 503 600 грн.

Обґрунтовуючи скаргу, заявник зазначав, зокрема, що оцінювачами не оглядалося нерухоме майно та земельна ділянка, на якій воно знаходиться, не було враховано повне руйнування окремих будівель та споруд, що входять до складу нерухомого майна. Також відповідач зазначив, що у системі електронних публічних закупівель ProZorro не було оприлюднено звіт про договір на проведення оцінки та результати надання послуг з проведення оцінки у виконавчому провадженні. Відтак, на думку скаржника, подальше відчуження нерухомого майна порушує його права та чинний порядок проведення відповідних електронних торгів та робить такі електронні торги (аукціон) недійсними.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 01.09.2025 у даній справі у задоволенні скарги відмовлено.

Місцевий господарський суд дійшов наступних висновків.

Щодо вимог скаржника стосовно закінчення виконавчого провадження, суд зазначив, що дії державного виконавця у повній мірі відповідають приписам п. 15 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки Нацбанк на підставі ст. 49 Закону України «Про іпотеку» скористався правом на залишення за собою предмету іпотеки за початковою ціною третього електронного аукціону та звернувся із відповідною заявою до державного виконавця.

Щодо вимог скаржника стосовно стягнення виконавчого збору суд зазначив, що дії державного виконавця в цій частині також узгоджуються з приписами законодавства, зокрема, ч. 3 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Щодо вимог скаржника стосовно акту про проведення електронного аукціону, суд зазначив наступне:

- в обґрунтування скарги у цій частині відповідач посилається на неправомірність проведення оцінки майна у виконавчому провадженні;

- дійсно, в межах цієї справи судом було визнано недійсною оцінку спірного нерухомого майна, оформлену звітом ТОВ «Європейський центр консалтингу та оцінки»;

- водночас, суд зауважив, що в провадження Господарського суду Одеської області перебуває справа про банкрутство ПАТ «Одесапродконтракт», в межах якої передано справу № 916/2727/24 за позовом ПАТ «Одесапродконтракт» до Відділу ДВС, Державного підприємства «СЕТАМ» та Нацбанку про визнання недійсним та скасування результатів електронного аукціону (торгів), визнання недійсним та скасування протоколу проведення електронного аукціону (торгів), визнання недійсним та скасування акту державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки;

- за таких обставин, суд зазначив, що подання відповідачем скарги стосовно означених обставин є передчасним, адже підставою для визнання неправомірними дій державного виконавця як щодо складання акту про проведення електронного аукціону, так і щодо закінчення виконавчого провадження та стягнення виконавчого збору, має бути визнання недійсними прилюдних торгів електронного аукціону (торгів);

- при цьому, фактично, в межах розгляду цієї скарги, відповідач має на меті вирішити питання щодо недійсності прилюдних торгів, що є неприпустимим з огляду на необхідність розгляду відповідної справи судом, встановленим законом, яким у даному випадку не є Господарський суд Одеської області в межах розгляду цієї скарги відповідно до ст. 339 ГПК України;

- водночас, суд зазначив, що у разі зміни обставин та визнання судом недійсними прилюдних торгів, відповідач не позбавлений права звернутися до суду з належними вимогами фактично на інших підставах.

Не погодившись з ухвалою суду, відповідач подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення скарги.

В обґрунтування доводів та вимог апеляційної скарги відповідач вкотре посилається на незаконність дій державного виконавця, посилаючись зокрема на те, що:

- остаточно, постановою Верховного Суду від 19.06.2025 в межах даної справи була встановлена недійсність оцінки спірного нерухомого майна, що взагалі унеможливлює використання такої оцінки при здійсненні виконавчих та інших дій у виконавчому провадженні, та робить неправильними і неправомірними усі дії державного виконавця, у тому числі і ті, які є предметом розгляду даної скарги;

- виконавчий документ не виконаний, мета і цілі виконавчого провадження не досягнуті, відтак, постанова про закінчення виконавчого провадження, як і постанова про стягнення виконавчого збору, винесені неправомірно.

Разом з апеляційною скаргою відповідачем заявлено клопотання про зупинення провадження у даній справі до надання законної сили судовим рішенням у справі № 916/141/25 (916/2727/24), в обґрунтування якого скаржник посилається на те, що предмет скарги у даній справі та позову у справі № 916/141/25(916/2727/24) частково співпадають в частині скасування складеного 29.03.2024 державним виконавцем Акту № 60107977/6-20.1 про реалізацію предмета іпотеки. На думку скаржника, фактично встановлення обставин неправомірності/правомірності дій державного виконавця зі складання вказаного Акту є об`єктивною передумовою подальшого вирішення питання неправомірності/правомірності дій виконавця відділу з закінчення виконавчого провадження та стягнення виконавчого збору.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України за результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, для розгляду заяви визначено судову колегію у складі головуючого судді Богацької Н.С., Таран С.В., Савицького Я.Ф.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.09.2025 витребувано у Господарського суду Одеської області копії матеріалів справи № 916/302/16, необхідних для розгляду апеляційної скарги та відкладено вирішення питання щодо можливості розгляду апеляційної скарги до надходження матеріалів з суду першої інстанції.

29.09.2025 матеріали даної справи надійшли до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.10.2025 за апеляційною скаргою ПАТ «Одесапродконтракт» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 01.09.2025 про відмову у задоволенні скарги на дії державного виконавця у справі № 916/302/16 відкрито апеляційне провадження, встановлено іншим учасникам справи строк до 24.10.2025 для подання відзиву на апеляційну скаргу, роз`яснено учасникам справи про їх право в строк до 24.10.2025 подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, призначено справу № 916/302/16 до розгляду на 11.11.2025 о 14:15 год.

08.10.2025 від Національного банку України надійшло клопотання (вх. № 4001/25) про участь його представника (Цвєткова В.М.) в усіх судових засіданнях у справі № 916/302/16 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, яке ухвалою суду від 13.10.2025 задоволено.

14.10.2025 від Нацбанку надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач заперечував проти її задоволення, зазначаючи, зокрема, що:

- скарга Боржника в частині оскарження дій державного виконавця та постанови про стягнення виконавчого збору не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, а повинна розглядатися в порядку адміністративного судочинства, що є підставою для закриття провадження в цій частині;

- постанова про стягнення виконавчого збору винесена у спосіб та порядок встановлені Законом, а дії державного виконавця щодо її винесення є правомірними;

- правові підстави для невчинення державним виконавцем дій щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження були відсутні.

22.10.2025 від представника Відділу ДВС також надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, зокрема, що: постанови про закінчення виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору винесені у спосіб та порядок, встановлені Законом, а дії державного виконавця щодо їх винесення є правомірними.

04.11.2025 від Нацбанку надійшло ще одне клопотання (вх. № 4413/25) про участь іншого його представника (Звади Р.В.) в усіх судових засіданнях у справі № 916/302/16 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, яке ухвалою 10.11.2025 також задоволено.

10.11.2025 від ПАТ «Одесапродконтракт» надійшли додаткові пояснення по справі, в яких вкотре наголошено, зокрема, про незаконність Звіту про оцінку майна, відповідно, незаконність дій державного виконавця.

Будь-яких інших заяв чи клопотань від учасників справи не надходило.

У зв`язку з оголошенням в Одеській області повітряної тривоги, судове засідання у призначений день та час (11.11.2025 о 14:15 год.) не відбулось, про що секретарем судового засідання складено відповідну довідку.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.11.2025 повідомлено учасників справи № 916/302/16, що судове засідання з розгляду апеляційної скарги відбудеться 02.12.2025 о 13:15 год.

24.11.2025 від Нацбанку надійшла заява про залишення додаткових пояснень ПАТ «Одесапродконтракт» без розгляду.

У зв`язку з перебуванням головуючого судді Богацька Н.С. у відпустці з 01.12.2025 по 05.12.2025 відповідно до наказу голови суду від 27.11.2025 № 329-в, розгляд апеляційної скарги 02.12.2025 о 13:15 год. не відбувся.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.11.2025 повідомлено учасників справи № 916/302/16, що судове засідання з розгляду апеляційної скарги ПАТ «Одесапродконтракт» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 01.09.2025 відбудеться 20.01.2026 о 13:30 год. Одночасно надано можливість представнику Нацбанку взяти участь у судовому засіданні 20.01.2026 о 13:30 в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів та системи відеоконференцзв`язку «EasyCon».

В судове засідання 20.01.2026 з`явилися представники позивача, відповідача та відділу ДВС. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження в межах доводів апеляційної скарги, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі перегляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, судова колегія зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, рішенням суду від 29.07.2019 у справі № 916/302/16 задоволені позовні вимоги Нацбанку, в рахунок погашення заборгованості ПАТ «Імексбанк» перед Нацбанком за кредитним договором звернено стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки та належить ПАТ «Одесапродконтракт», а саме: цілісний майновий комплекс, за адресою: м. Одеса, 19 км Старокиївської дороги, будинок 34. Визначено спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Дане рішення залишено в силі судами апеляційної та касаційної інстанції (постанова Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.10.2021 та постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07.06.2022 у справі № 916/302/16).

На виконання рішенням Господарського суду Одеської області від 29.07.2019 у справі №916/302/16 судом 29.08.2019 видано відповідні накази.

19.09.2019 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання наказу суду від 29.08.2019 № 916/302/16.

04.12.2019 державним виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна.

20.12.2021 державним виконавцем винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності для участі у виконавчому провадженні, якою призначено суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання ТОВ «Європейській центр консалтингу та оцінки», якому постановлено надати письмовий висновок, Звіт про оцінку майна (акт оцінки майна) з питань визначення вартості майна, описаного та арештованого згідно постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 04.12.2019 № 60107977.

14.09.2023 до Відділу ДВС із супровідним листом ТОВ «Європейській центр консалтингу та оцінки» від 01.09.2023 № 84 надійшов Звіт про оцінку від 29.08.2023, виконаний відповідно до постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні (ВП № 60107977) від 20.12.2021.

01.11.2023 ПАТ «Одесапродконтракт» звернулося до суду зі скаргою на неправомірні дії державного виконавця (щодо визначення вартості майна), в якій, серед іншого, просило визнати недійсною оцінку майна, оформлену Звітом про оцінку майна ТОВ «Європейський центр консалтингу та оцінки».

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 25.12.2023 (суддя Щавинська Ю.М.), серед іншого, визнано недійсною оцінку, оформлену Звітом про оцінку майна від 29.08.2023. В задоволенні інших вимог скарги відмовлено.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.02.2024 (головуючий суддя Діброва Г.І., судді: Принцевська Н.М., Разюк Г.П.) скасовано ухвалу Господарського суду Одеської області від 25.12.2023, скаргу залишено без розгляду (з підстав пропуску строку).

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18.04.2024 скасовано постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.02.2024, справу передано на новий розгляд в суд апеляційної інстанції.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.06.2024 (головуючий суддя Ярош А.І., судді Аленін О.Ю., Колоколов С.І.) ухвалу Господарського суду Одеської області від 25.12.2023 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 17.09.2024 ухвалу Господарського суду Одеської області від 25.12.2023 (в частині визнання недійсною оцінки) та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.06.2024 скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до Господарського суду Одеської області.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 07.01.2025 (суддя Шаратов Ю.А.) скаргу задоволено - визнано недійсною оцінку майна, оформлену Звітом про оцінку майна від 29.08.2023.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.04.2025 (головуючий суддя Савицький Я.Ф., судді Поліщук Л.В., Таран С.В.) ухвалу Господарського суду Одеської області від 07.01.2025 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 19.06.2025 ухвалу Господарського суду Одеської області від 07.01.2025 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.04.2025 залишено без змін.

Поряд з цим, в період грудень 2023 року березень 2024 року, зазначене майно було передано на реалізацію шляхом електронного аукціону в електронній торговій системі СЕТАМ. Стартова ціна лоту (предмет іпотеки) становила 112325800 грн.

Відповідно до протоколу проведення електронного аукціону (торгів) від 28.12.2023 №602835 торги не відбулися у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів.

Предмет іпотеки вдруге виставлено на торги. Стартова ціна лоту №543741 (предмет іпотеки) становила 112325800 грн.

Предмет іпотеки втретє виставлено на торги. Відповідно до протоколу проведення електронного аукціону (торгів) від 07.02.2024 №605310 торги не відбулися у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів.

Стартова ціна лоту №546023 (предмета іпотеки) на третіх торгах становила 92503600 грн. Відповідно до протоколу проведення електронного аукціону (торгів) від 20.03.2024 №607684 торги не відбулися у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів.

Нацбанк повідомленням від 27.03.2024 №63-0005/23921 зазначив про намір залишити за собою нереалізоване майно на третіх електронних торгах за початковою ціною третіх електронних торгів 92503600 грн шляхом заліку свої забезпечених вимог в рахунок ціни майна.

29.03.2024 державним виконавцем було складено Акт про реалізацію предмета іпотеки, згідно якого нереалізоване на третіх електронних торгах нерухоме майно залишено за Нацбанком за початковою ціною третіх електронних торгів 92 503 600 грн. шляхом заліку забезпечених вимог НБУ в рахунок ціни вищезазначеного майна.

04.04.2024 державний виконавець виніс постанови про закінчення виконавчого провадження (на підставі п. 15 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження») та про стягнення виконавчого збору у сумі 7708633,33 грн (на підставі ч. 3 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження»).

12.04.2024 ПАТ «Одесапродконтракт» звернулося до суду зі скаргою, в якій просив суд визнати неправомірними дії державного виконавця у виконавчому провадженні щодо закінчення виконавчого провадження, стягнення виконавчого збору та складання акту про проведення електронного аукціону щодо передачі нерухомого майна за початковою ціною третіх електронних.

Також судом встановлено, що 19.06.2024 ПАТ «Одесапродконтракт» звернулося до Господарського суду Одеської області з вимогами до Відділу ДВС, Державного підприємства «СЕТАМ» та Нацбанку про визнання недійсним та скасування результатів електронного аукціону (торгів), визнання недійсним та скасування протоколу проведення електронного аукціону (торгів), визнання недійсним та скасування акту державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки.

Поряд з цим, колегією суддів встановлено, що ухвалою Господарського суду Одеської області від 07.04.2025 відкрито провадження у справі № 916/141/25 про банкрутство ПАТ «Одесапродконтракт», визнано вимоги Головного управління ДПС в Одеській до ПАТ «Одесапродконтракт», введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном боржника строком на 170 календарних днів до 27.08.2025, призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Коваленко І.А.

07.04.2025 на офіційному веб-порталі судової влади України опубліковано повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство ПАТ «Одесапродконтракт» (публікація №75715).

В подальшому, ухвалою Господарського суду Одеської області від 22.10.2025 продовжено строк процедури розпорядження майном ПАТ «Одесапродконтракт» та строк повноважень розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Коваленко І.А. на 2 (два) місяці, а саме до 22.02.2026. Підсумкове засідання у справі №916/141/25 про банкрутство ПАТ «Одесапродконтракт» відкладено на 09.02.2026.

Судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Кодексу України з процедур банкрутства, Закону України "Про міжнародне приватне право", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч. 1 ст. 3 ГПК України).

Відповідно до ч. 6 ст. 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство (неплатоспроможність) у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Кодексом України з процедур банкрутства.

За правилами предметної юрисдикції господарських судів у п. 8 ч. 1 ст. 20 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи про банкрутство (неплатоспроможність) та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника.

Верховний Суд неодноразово зауважував, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №918/420/16, постанови Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 22.09.2021 у справі №911/2043/20, від 23.09.2021 у справі №904/4455/19).

Провадження у справі про банкрутство, на відміну від позовного, призначенням якого є визначення та задоволення індивідуальних вимог кредиторів, одним із завдань має задоволення сукупності вимог кредиторів неплатоспроможним боржником. При цьому обов`язковим завданням провадження у справі про банкрутство є справедливе задоволення усієї сукупності вимог кредиторів в порядку черговості встановленому законом. Тому провадження у справах про банкрутство об`єктивно формується на засадах конкуренції кредиторів.

Тобто призначення провадження у справі про банкрутство полягає у збалансуванні реалізації прав та законних інтересів учасників справи. Досягнення цієї мети є можливим за умови гарантування: 1) охорони інтересів кредиторів від протизаконних дій інших кредиторів; 2) охорони інтересів кредиторів від недобросовісних дій боржника; 3) охорони боржника від протизаконних дій кредиторів.

Раціональність механізму конкурсної процедури полягає саме в тому, що вона надає інструментарій для узгодження прав та інтересів усіх кредиторів, а також забезпечує взаємні права та інтереси сукупності кредиторів і боржника. При цьому інструментом гарантування прав кожного із сукупності кредиторів є принцип конкурсного імунітету, за яким кредитор не має права задовольнити свої вимоги до боржника інакше, як в межах відкритого провадження у справі про банкрутство. Кредитори можуть задовольнити свої вимоги за правилами конкретної конкурсної процедури (висновок, викладений у постановах судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2019 у справі №910/9535/18 та від 09.09.2021 у справі №916/4644/15).

Дотримання цього принципу забезпечується, зокрема, концентрацією судових спорів, стороною яких є боржник, у межах справи про його банкрутство відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 20 ГПК України та кореспондуючими цій нормі правилами ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства (далі КУзПБ).

Сторони виконавчого провадження згідно зі ст. 339 ГПК України мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до частин 1, 2 ст.7 КУзПБ спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), у межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника, у тому числі спори про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України..

Частиною 3 ст. 7 КУзПБ встановлено правило, за яким матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо спорів, зазначених у частині другій цієї статті, провадження в якій відкрито до або після відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), за ініціативою учасника справи або суду невідкладно, але не пізніше п`яти робочих днів, надсилаються до господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

Отже, законодавець вкотре підкреслив, що розгляд усіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і лише господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 у справі №607/6254/15-ц, від 18.02.2020 у справі №918/335/17, від 15.06.2021 у справі №916/585/18(916/1051/20), постанови Верховного Суду від 30.01.2020 у справі №921/557/15-г/10, від 06.02.2020 у справі №910/1116/18, від 12.01.2021 у справі №334/5073/19, від 23.09.2021 у справі №904/4455/19).

У постановах від 15.05.2019 у справі №289/2217/17, від 12.06.2019 у справі №289/233/18, від 19.06.2019 у справах №289/718/18 та №289/2210/17 Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що визначення юрисдикційності усіх майнових спорів господарському суду, який порушив справу про банкрутство, має на меті як усунення правової невизначеності, так і захист прав кредитора, який може за умови своєчасного звернення реалізувати свої права й отримати задоволення своїх вимог.

Таким чином, розгляд усіх майнових спорів, стороною в яких є боржник, з дня введення в дію 21.10.2019 Кодексу України з процедур банкрутства має здійснюватися господарським судом у межах справи про банкрутство, яку такий суд розглядає.

У розвиток наведених правових позицій у постанові від 15.06.2021 у справі №916/585/18(916/1051/20) Велика Палата Верховного Суду сформулювала такий правовий висновок: якщо наслідком задоволення вимоги, заявленої у справі, стороною якої є особа, щодо якої відкрито провадження у справі про банкрутство, може бути зміна розміру або складу ліквідаційної маси боржника, таку справу слід розглядати у межах справи про банкрутство на підставі ст. 7 КУзПБ, а спір є майновим у розумінні положень цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 62 Кодексу України з процедур банкрутства усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання, включаються до складу ліквідаційної маси.

Отже, КУзПБ розширив юрисдикційність господарському суду спорів, які виникають у відносинах неплатоспроможності боржника та раніше розглядалися судами інших юрисдикцій, визначивши критерій впливу спору на майнові активи боржника вирішальним при з`ясуванні питання щодо необхідності його розгляду в межах справи про банкрутство однієї із сторін.

Системний аналіз змісту приписів ст. 7 КУзПБ у сукупності із зазначеними нормами ГПК України щодо предметної та територіальної юрисдикції (підсудності) свідчить, що принцип концентрації в межах справи про банкрутство всіх спорів, у яких стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна є універсальним і норми ГПК України чи КУзПБ не встановлюють винятків із цього правила. Цей підхід є дієвим механізмом забезпечення реалізації принципу конкурсного імунітету, а також судового контролю у відносинах неплатоспроможності та банкрутства, за яким усі рішення чи дії, що можуть вплинути на майнові активи боржника, мають бути підконтрольні суду, що здійснює провадження у справі про банкрутство.

Виконання судових рішень є заключним етапом процедури захисту суб`єктивних прав та законних інтересів кредитора. При цьому у правовій доктрині переважає підхід до розуміння стадії виконання судових рішень саме як заключної стадії цивільного/господарського процесу. Такий підхід наразі втілений і в чинному законодавстві України (ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Здійснюючи системне тлумачення приписів ст. 7 КУзПБ, підпункту 8 ч. 1 ст. 20 ГПК України, а також ст. 339 ГПК України, слід виходити з того, що процедура банкрутства - це спеціальна правова процедура, норми КУзПБ є спеціальними і під час їх зіставлення з нормами загальними вони повинні мати процесуальний пріоритет.

Телеологічне та лексичне тлумачення приписів п. 8 ч. 1 ст. 20 ГПК України у взаємозв`язку зі статтею 7 КУзПБ свідчить, що у цих нормах законодавець, застосувавши категорії «справи у спорах з майновими вимогами», «майновий спір», «спір щодо майна» та залишивши перелік таких спорів відкритим, визначив передумови для реалізації судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, функції судового контролю щодо максимально широкого кола правовідносин за участю боржника та щодо його майна.

За приписами КУзПБ зміст судового контролю у відносинах неплатоспроможності та банкрутства полягає у тому, що рішення чи дії боржника та третіх осіб, що можуть вплинути на майнові активи боржника, мають бути підконтрольні суду, що здійснює провадження у справі про банкрутство.

За такого формулювання п. 8 ч. 1 ст. 20 ГПК України, ст. 7 КУзПБ у межах справи про банкрутство підлягають вирішенню питання судового контролю у виконавчих провадженнях за рішеннями стосовно боржника, виконання яких можливе шляхом звернення стягнення на кошти чи інше його майно, незалежно від процесуальної форми звернення (скарга, заява, позов) заінтересованої особи щодо здійснення такого контролю.

Повноваження господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, щодо здійснення відповідного судового контролю поширюються і на правовідносини з примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) у виконавчому провадженні, що передбачає звернення стягнення на майно боржника або може вплинути іншим чином на майнові активи боржника, і такий контроль має здійснюватися з моменту відкриття виконавчого провадження та до його завершення чи закриття провадження у справі про банкрутство боржника.

Аналогічний правовий висновок судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду викладено в постанові від 13.04.2023 у справі №910/21981/16.

Контроль суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність) боржника, за виконанням судових рішень може здійснюватися, зокрема, шляхом розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, за результатами розгляду якої у разі встановлення обґрунтованості скарги суд ухвалою визнає оскаржувані рішення, дії або бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Натомість розгляд скарги на рішення, дії чи бездіяльність виконавця та ухвалення відповідного рішення поза провадженням у справі про банкрутство може мати наслідком суперечність між судовим рішенням за скаргою та метою процедур банкрутства (неплатоспроможності) за приписами спеціального закону - КУзПБ, що має пріоритет з часу відкриття провадження у справі про банкрутство боржника. Таке судове рішення не відповідатиме критерію виконуваності та принципу правової визначеності, адже виконавець чи орган державної виконавчої служби може опинитися у стані невизначеності через колізії у правовому регулюванні примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) і процедури банкрутства (неплатоспроможності) боржника.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що майнові спори за участю боржника концентруються виключно в межах справи про банкрутство, що дозволяє здійснювати ефективний судовий контроль щодо повернення майнових активів боржника у його розпорядження, з метою відновлення платоспроможності такого боржника або належного формування ліквідаційної маси банкрута. Оскарження судових рішень та, відповідно, вирішення процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у господарських справах, ухвалених за результатами розгляду таких спорів, відбувається за правилами ГПК України з урахуванням положень КУзПБ (правова позиція Верховного Суду, викладена в постанові від 22.09.2022 у справі №910/13550/20).

Характер вимог ПАТ «Одесапродконтракт», викладених у скарзі на дії державного виконавця (вх.№2-596/24 від 12.04.2024) свідчить про те, що вказана скарга подана на захист майнових активів боржника у процедурі примусового виконання судового рішення у даній справі про звернення стягнення на його нерухоме майно, що відповідно до ч. 2 ст. 7 КУзПБ належить за підсудністю господарському суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство цього товариства.

Результати розгляду скарги ПАТ «Одесапродконтракт» (вх.№2-596/24 від 12.04.2024) можуть вплинути на обсяг майнових активів боржника, розмір його зобов`язань тощо, а відтак і призвести до порушення принципу конкурсу кредиторів у справі про банкрутство (неплатоспроможність).

Таким чином розгляд питань, пов`язаних з виконанням судового рішення, ухваленого за результатами розгляду майнового спору відносно боржника, має відбуватися за правилами ГПК України з обов`язковим урахуванням положень ст. 7 КУзПБ, у зв`язку з чим скарга ПАТ «Одесапродконтракт» на дії державного виконавця (вх.№2-596/24 від 12.04.2024) підлягає розгляду господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство боржника ПАТ «Одесапродконтракт».

Отже, ухвала Господарського суду Одеської області від 01.09.2025 у даній справі підлягає скасуванню, а справа в частині розгляду скарги ПАТ «Одесапродконтракт» на дії державного виконавця (вх.№2-596/24 від 12.04.2024) передачі до суду першої інстанції на розгляд в межах справи № 916/141/25 про банкрутство ПАТ «Одесапродконтракт».

При цьому, з огляду на те, що в апеляційній скарзі ПАТ «Одесапродконтракт» просило скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 01.09.2025 та ухвалити нове рішення, яким скаргу задовольнити повністю, у той час як питання про передачу справи в частині розгляду вказаної скарги до місцевого господарського суду в межах справи про банкрутство апелянта останнім порушено не було, апеляційний господарський суд зазначає про те, що вказана апеляційна скарга підлягає лише частковому задоволенню.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 277, 281-284 ГПК України, статтею 7 Кодексу України з процедур банкрутства, суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Одесапродконтракт» задовольнити частково.

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 01.09.2025 у справі № 916/302/16 скасувати.

Справу № 916/302/16 в частині розгляду скарги Публічного акціонерного товариства «Одесапродконтракт» (вх.№2-596/24 від 12.04.2024) направити до Господарського суду Одеської області на розгляд в межах справи № 916/141/25 про банкрутство Публічного акціонерного товариства «Одесапродконтракт».

Постанова, відповідно до вимог ст. 284 ГПК України, набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до ст. 288 ГПК України.

Повна постанова складена 26.01.2026.

Головуючий суддя Н.С. Богацька

судді С.В. Таран

Я.Ф. Савицький