РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2026 м. КиївСправа № 910/10961/25

За позовом: акціонерного товариства "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ";

до: дочірнього підприємства "УКРАВТОГАЗ" НАЦІОНАЛЬНОЇ АКЦІОНЕРНОЇ КОМПАНІЇ "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ";

про: стягнення 14.510.506,61 грн.

Суддя Сергій Балац

Секретар судового засідання Молодід Д.С.

Представники:

позивача: Пясецький Д.В.;

відповідача: не з`явилися.

С У Т Ь С П О Р У:

Акціонерне товариство "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до дочірнього підприємства "УКРАВТОГАЗ" НАЦІОНАЛЬНОЇ АКЦІОНЕРНОЇ КОМПАНІЇ "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" про стягнення 14.510.506,61 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено строк виконання грошового зобов`язання за укладеним між сторонами спору договором постачання природного газу від 19.12.2017 № 031/18-ПР-9, що призвело до звернення позивача до господарського суду з вимогами про стягнення з відповідача 14.510.506,61 грн., з яких: 6.973.585,96 грн. - пеня, 6.492.069,26 грн. - штраф, 581.132,16 грн. - 3 % річних та 463.719,23 грн. - інфляційні втрати.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/10961/25 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) загального позовного провадження. Підготовче засідання призначене на 20.10.2025.

В підготовчому засіданні 20.10.2025 оголошено перерву до 17.11.2025.

В підготовчому засіданні 17.11.2025 суд на місці ухвалив: відкласти підготовче засідання на 08.12.2025.

В поданих до суду заявах по суті спору та додаткових поясненнях відповідач позов відхилив з урахуванням наявності підстав для зменшення заявлених до стягнення сум пені, штрафу та 3 % річних до 99,5 %.

Підтримуючи поданий до суду позов у відповіді на відзив та додаткових поясненнях позивач зазначив про: обізнаність відповідача з умовами договору постачання природного газу від 19.12.2017 № 031/18-ПР-9 при його укладенні; несвоєчасність оплати контрагентів прямо перешкоджає виконанню покладених на позивача державою обов`язків; відсутність підстав для зменшення розміру заявлених до стягнення сум.

В підготовчому засіданні 08.12.2025 суд на місці ухвалив: закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 12.01.2026.

В судовому засіданні 12.01.2026 суд перейшов до стадії ухвалення рішення та повідомив про те, що вступна та резолютивна частини рішення будуть проголошені в цьому судовому засіданні.

В судовому засіданні 12.01.2026 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши уповноваженого представника позивача по суті спору та дослідивши наявні докази у матеріалах даної справи, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між позивачем, як постачальником, та відповідачем, як споживачем, укладено договір постачання природного газу від 19.12.2017 № 031/18-ПР-9 (далі - Договір), відповідно до предмету якого позивач зобов`язується передати у власність відповідачу у 2018 році природний газ, а відповідач зобов`язується прийняти та оплатити цей газ на умовах цього договору (п. 1.1 Договору).

Пунктом 6.1 Договору (в редакції додаткової годи від 20.09.2018 № 10 до Договору) визначено, що оплата за природний газ проводиться відповідачем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється протягом 60-ти календарних днів від дати оформлення акта приймання-передачі газу.

Положеннями пункту 8.2 Договору передбачено, що у разі невиконання відповідачем умов п. 6.1 цього Договору позивач має паво не здійснювати поставку газу відповідачу або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання відповідачем п. 6.1 цього Договору він у безспірному порядку повинен сплатити позивачу, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, а за прострочення понад 30 днів додатково сплатити штраф у розмірі 7 відсотків від суми простроченого платежу.

Приписами частини 2 статті 712 Цивільного кодексу України встановлено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Позивач поставив відповідачу природний газ за Договором на загальну суму 395.259.116,20 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, які підписані сторонами, скріплені відбитками їх печаток та наявні в матеріалах справи у вигляді копій, а саме:

- від 31.01.2018 № б/н на суму 27.624.705,35 грн.;

- від 28.02.2018 № б/н на суму 24.989.309,68 грн.;

- від 31.03.2018 № б/н на суму 23.061.310,27 грн.;

- від 30.04.2018 № б/н на суму 24.084.601,08 грн.;

- від 31.05.2018 № б/н на суму 31.511.062,49 грн.;

- від 30.06.2018 № б/н на суму 34.748.220,59 грн.;

- від 31.07.2018 № б/н на суму 33.151.015,15 грн.;

- від 31.08.2018 № б/н на суму 34.012.139,27 грн.;

- від 30.09.2018 № б/н на суму 35.015.874,00 грн.;

- від 31.10.2018 № б/н на суму 47.147.476,43 грн.;

- від 30.11.2018 № б/н на суму 45.596.370,13 грн.;

- від 31.12.2018 № б/н на суму 34.317.031,76 грн.

Оскільки відповідачем здійснено порушення строку виконання грошового зобов`язання за Договором позивач звернувся до господарського суду з вимогами про стягнення з відповідача 14.510.506,61 грн., з яких: 6.973.585,96 грн. - пеня, 6.492.069,26 грн. - штраф, 581.132,16 грн. - 3 % річних та 463.719,23 грн. - інфляційні втрати.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з урахуванням наступного.

Приписами частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що відповідачем порушено строк виконання грошового зобов`язання за укладеним між сторонами спору Договором.

Положеннями частини 1 статті 230 Господарського кодексу України визначено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 3 статті 549 Цивільного кодексу України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Приписами частини 1 статті 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір стягуваних санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Схоже правило міститься в частині 3 статті 551 Цивільного кодексу України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому, суд враховує:

- ступінь виконання відповідачем грошового зобов`язання за Договором (повне виконання);

- тривале припинення основної діяльності відповідача відповідно до рішень позивача;

- втрату і суттєве пошкодження частини активів відповідача внаслідок повномасштабного вторгнення;

- стан розрахунків та визнаної заборгованості відповідача перед позивачем (бухгалтерська довідка відповідача від 07.10.2025 № 835/04-25);

- відповідач, єдиним засновником якого є позивач, входить до Групи Нафтогаз і діє в межах єдиного корпоративного підпорядкування, відтак стягнення штрафних санкцій з одного підприємства на користь іншого не створюють економічного ефекту для Групи.

Приймаючи до уваги вказані вище обставини, суд вважає справедливим, розумним та необхідним зменшити розмір пені до 3.500.000,00 грн. та штрафу до 3.250.000,00 грн.

Приписами частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Саме три проценти річних є законодавчо встановленим розміром процентів річних, які боржник повинен сплатити у разі неналежного виконання грошового зобов`язання. Три проценти річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом) є мінімальним розміром процентів річних, на які може розраховувати кредитор у разі неналежного виконання зобов`язання боржником. Тому зменшення судом процентів річних можливе лише до такого розміру, тобто не менше ніж три проценти річних.

Відтак розмір процентів річних, який становить законодавчо встановлений розмір трьох процентів річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом), не підлягає зменшенню судом.

Інфляційні втрати не є штрафними санкціями чи платою боржника за користування коштами кредитора, вони, як уже зазначалося, входять до складу грошового зобов`язання і є способом захисту майнового права та інтересу. Тому, на відміну від процентів річних, суд не може зменшити розмір інфляційних втрат.

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2025 у справі № 903/602/24.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 581.132,16 грн. та інфляційних втрат в сумі 463.719,23 грн. підлягають задоволенню повністю за розрахунками позивача, які перевірені та визнані судом вірними.

Враховуючи те, що спір виник в результаті неправильних дій відповідача, суд керуючись приписами частини 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладає витрати по сплаті судового збору на відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з дочірнього підприємства "УКРАВТОГАЗ" НАЦІОНАЛЬНОЇ АКЦІОНЕРНОЇ КОМПАНІЇ "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" (Україна, 03134, місто Київ, ВУЛ. ГРИГОРОВИЧА-БАРСЬКОГО, будинок 2, ідентифікаційний код: 36265925) на користь акціонерного товариства "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" (Україна, 01601, місто Київ, ВУЛИЦЯ БОГДАНА ХМЕЛЬНИЦЬКОГО, будинок 6, ідентифікаційний код: 20077720) 3.500.000 (три мільйони п`ятсот тисяч) грн. 00 коп. пені, 3.250.000 (три мільйони двісті п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп. штрафу, 581.132 (п`ятсот вісімдесят одна тисяча сто тридцять дві) грн. 16 коп. 3 % річних, 463.719 (чотириста шістдесят три тисячі сімсот дев`ятнадцять) грн. 23 коп. інфляційних втрат, 174.126 (сто сімдесят чотири тисячі сто двадцять шість) грн. 08 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. В задоволенні решти вимог відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення набирає законної сили та може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 241, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 20 січня 2026 року

Cуддя Сергій Балац