Справа № 909/25/26
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

21.01.2026 м. Івано-Франківськ

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Максимів Т.В., розглянувши матеріали позовної заяви (вх. №291/26 від 13.01.2026)

за позовом Фізичної особи-підприємця Люкляна Романа Васильовича

до відповідача Brandhout Debruyne BV

про стягнення заборгованості за контрактом №25/09-2024 від 11.09.2024 за поставлений товар у сумі 6 250 євро

установив: до Господарського суду Івано-Франківської області звернулась Фізична особа-підприємець Люклян Роман Васильович із позовною заявою до Фірми Brandhout Debruyne BV про стягнення заборгованості за контрактом №25/09-2024 від 11.09.2024 за поставлений товар у сумі 6 250 євро.

Позовна заява відповідає вимогам, встановленим статтями 162, 164, 172 Господарського процесуального кодексу України.

Підстави для її повернення або відмови у відкритті провадження у справі, встановлені Господарським процесуальним кодексом України, відсутні.

Згідно з частинами 1 та 3 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного).

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд визнав їх достатніми для прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження у справі та враховуючи приписи частини 5 статті 12, пункту 8 частини 4 статті 247 Господарського процесуального кодексу України, розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

При цьому суд встановив, що відповідачем є іноземний суб`єкт господарювання - нерезидент Brandhout Debruyne BV, який не має свого представництва на території України. Місцезнаходженням названої компанії є Королівство Бельгія (BTW BE Belgium, 8979 Watou Wulfhullestraat 11).

3гідно із ст. 7 Господарського процесуального кодексу України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин.

Іноземні особи мають такі самі процесуальні права та обов`язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України (ст. 365 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 176 ГПК України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Статтею 366 ГПК України передбачено, що підсудність справ за участю іноземних осіб визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. У випадках, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, підсудність справ за участю іноземних осіб може бути визначено за угодою сторін.

Міжнародна підсудність - це розмежування компетенції між судовими органами тієї чи іншої держави щодо розгляду і вирішення певних категорій справ з іноземним елементом. При вирішенні питання про міжнародну підсудність суд повинен встановити межі власної компетенції.

Відповідно до ч.1 ст.38 ЗУ "Про зовнішньоекономічну діяльність" спори, що виникають між суб`єктами зовнішньоекономічної діяльності, іноземними суб`єктами господарської діяльності у процесі такої діяльності можуть розглядатися судами України, а також за згодою сторін спору Міжнародним комерційним арбітражним судом та Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України та іншими органами вирішення спору, якщо це не суперечить чинним законам України або передбачено міжнародними договорами України.

Згідно з ст.75 ЗУ "Про міжнародне приватне право" підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися, крім випадків, передбачених у статті 76 цього Закону.

В силу п.7 ч.1 ст.76 ЗУ "Про міжнародне приватне право" суди розглядають будь-які справи з іноземним елементом, зокрема, у випадку якщо дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України.

Суд встановив, що місцем укладення контракту № 25/09-24 від 11.09.2024 є селище Перегінське, Калуський район, Івано-Франківська область, Україна.

У розділі 9 "Арбітраж" контракту № 25/09-24 від 11.09.2024 сторони зобов`язалися вжити всіх можливих заходів для врегулювання всіх суперечок шляхом проведення спільних переговорів, а усі суперечки чи розбіжності, які можуть виникнути щодо цього контракту, які сторони не зможуть вирішити шляхом переговорів, підлягають розгляду в судах. Правом, що регулює цей контракт є матеріальне право України (п.п.9.1, 9.2 контракту).

З огляду на наведене, виходячи з умов укладеного сторонами контракту (п.п.4.1, 7.2, 9.1 та 9.2), враховуючи предмет позову у цій справі (матеріально-правова вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості саме за поставлений товар на підставі контракту № 25/09-24 від 11.09.2024), беручи до уваги положення статті 3 ГПК України та п.7 ч.1 ст.76 ЗУ "Про міжнародне приватне право", колегія суддів дійшла висновку, що позивач має право звернутися до українського суду за місцем укладення та виконання контракту, а саме: Господарського суду Івано-Франківської області.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про міжнародні договори України" чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

У справах за участю нерезидентів для передачі судових та позасудових документів для вручення за кордоном господарськими судами застосовується Конвенція про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965, яка була імплементована в національне законодавство Законом України від 19.10.2000 №2052-III і набрала чинності для України з 26.11.2000.

На сьогоднішній день одним з учасників вказаної конвенції є Королівство Бельгія.

Відповідно до Закону України "Про приєднання України до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах" №2052-III від 19 жовтня 2000 року, Верховна Рада України постановила приєднатися від імені України до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах, укладеної 15 листопада 1965 року в м. Гаага.

Відповідно до ст. 2 Конвенції кожна Договірна Держава призначає Центральний Орган, обов`язком якого є отримання прохань про вручення документів, що виходять від інших Договірних Держав, і здійснення процесуальних дій відповідно до положень статей 3 - 6. Кожна Держава організовує Центральний Орган згідно із своїм правом.

Згідно із ст. 3 Конвенції орган влади чи судовий працівник, компетентний відповідно до права запитуючої Держави, направляють Центральному Органу запитуваної Держави прохання згідно з формуляром, що додається до цієї Конвенції, без потреби легалізації або виконання інших аналогічних формальностей.

До прохання додається документ, що підлягає врученню, або його копія. Прохання і документ надаються в двох примірниках.

Cтаттею 15 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах (Гаага, 1965), встановлено, що якщо документ про виклик до суду або аналогічний документ підлягав передачі за кордон з метою вручення відповідно до положень цієї Конвенції, і якщо відповідач не з`явився, то судове рішення не може бути винесено, поки не буде встановлено, що:

a) документ був вручений у спосіб, передбачений внутрішнім правом запитуваної Держави для вручення документів, складених у цій країні, особам, які перебувають на її території,

b) документ був дійсно доставлений особисто відповідачеві або за його місцем проживання в інший спосіб, передбачений цією Конвенцією і що, в кожному з цих випадків, вручення або безпосередня доставка були здійснені в належний строк, достатній для здійснення відповідачем захисту.

Кожна Договірна Держава може заявити, що суддя, незалежно від положень частини першої цієї статті, може постановити рішення, навіть якщо не надійшло жодного підтвердження про вручення або безпосередню доставку, у разі, якщо виконані всі наступні умови:

a) документ було передано одним із способів, передбачених цією Конвенцією;

b) з дати направлення документа сплинув термін, який суддя визначив як достатній для даної справи і який становить щонайменше шість місяців;

c) не було отримано будь-якого підтвердження, незважаючи на всі розумні зусилля для отримання його через компетентні органи запитуваної Держави.

Відповідне доручення про вручення документів за кордоном складається судом у формі прохання згідно з додатком до Інструкції. Заповненню з урахуванням приписів пунктів 6.2.1 і 6.2.2 Інструкції підлягають дві частини формуляра: "Прохання" і "Короткий виклад документа".

Якщо формуляр складається українською мовою, то його обов`язково необхідно супроводжувати перекладом французькою чи англійською мовами або мовою запитуваної держави.

Доручення щодо вручення документів за кордоном надсилаються безпосередньо до Центрального органу іноземної держави, визначеного запитуваною державою згідно зі статтею 2 Конвенції, або через Міністерство юстиції України.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про необхідність повідомити відповідача - Brandhout Debruyne BV (BTW BE Belgium, 8979 Watou Wulfhullestraat 11) про розгляд Господарським судом Івано-Франківської області цієї справи у належній формі, відповідно до вимог Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах (Гаага, 1965).

Отже, з метою належного вручення цієї ухвали останньому, судові документи підлягають надісланню до Компетентного органу Бельгії, яким у розумінні ст. 2, 6 та 18 Конвенції є - Service Public Federal Justice Service de cooperation internationale civile, Boulevard de Waterloo, 115, 1000 BRUXELLES, Belgique (згідно з інформацією, розміщеною на офіційному вебсайті Гаазької конференції з міжнародного приватного права http://www.hcch.net), для їх подальшого вручення відповідачу у справі. При цьому документи, що підлягають врученню відповідачу подані позивачем, а також цю ухвалу слід перекласти на одну із офіційних мов Бельгії (нідерландська, французька, німецька) (згідно диференціації за поштовим індексом).

Згідно із ст. 367 ГПК України у разі якщо в процесі розгляду справи господарському суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, господарський суд може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Судове доручення надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.

Також ст. 228 ГПК України передбачено, що суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги або вручення виклику до суду чи інших документів до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

За таких обставин, суд вважає за необхідне зупинити провадження у справі № 909/25/26 у зв`язку зі зверненням із судовим дорученням про вручення виклику до суду та інших документів до компетентного органу Королівства Бельгія.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 15 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних та комерційних справах (Гаага, 1965), статтями. 12, 176, 228, 233, 234, 247, 251, 252, 367 ГПК України, з метою повідомлення у належній формі іноземного учасника судового процесу про час і місце розгляду справи суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі.

2. Здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

3. Підготовче засідання призначити на 21.09.2026 о 10:30.

Засідання відбудеться у приміщенні Господарського суду Івано-Франківської області за адресою: вул. Грушевського, 32, м. Івано-Франківськ, 76018, зал судових засідань № 7.

4. Звернутися до компетентного органу Королівства Бельгії (Service Public Federal Justice Service de cooperation internationale civile, Boulevard de Waterloo, 115, 1000 BRUXELLES, Belgique) з проханням про вручення Brandhout Debruyne BV (BTW BE Belgium, 8979 Watou Wulfhullestraat 11) ухвали про відкриття провадження у справі від 21.01.2026 та позовної заяви (вх.№291/26 від 13.01.2026).

5. Зобов`язати позивача на підставі Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах здійснити переклад на одну із офіційних мов Бельгії (нідерландську, французьку, німецьку) позовної заяви, ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 21.01.2026, прохання про вручення, підтвердження про вручення та короткий виклад документів, що підлягають врученню (судовий та позасудові документи). Нотаріально посвідчити переклад вказаних документів (1 примірник позовної заяви, 2 примірники короткого викладу документів, що підлягають врученню, прохання про вручення та підтвердження про вручення, ухвали суду від 21.01.2026) та надати до канцелярії суду в строк до 20.02.2026 для подальшого скерування відповідному органу Королівства Бельгії.

6. Після надходження від позивача вищезазначених документів надіслати їх безпосередньо до компетентного органу Королівства Бельгії (Service Public Federal Justice Service de cooperation internationale civile, Boulevard de Waterloo, 115, 1000 BRUXELLES, Belgique).

7. Витрати, пов`язані з перекладом документів, необхідних для оформлення судом прохання про вручення судових документів за кордоном відповідачу-нерезиденту, та нотаріальне їх посвідчення покласти на позивача - Фізичну особу-підприємця Люкляна Романа Васильовича.

8. Зупинити провадження у справі № 909/25/26 до 21.09.2026.

9. Відповідачу:

- встановити строк у 20 (двадцять) календарних днів з моменту отримання цієї ухвали для подання відзиву на позов. Зобов`язати відповідача надіслати (надати) відзив на позов та додані до нього документи позивачу одночасно з надісланням (наданням) такого відзиву до суду. Докази такого надіслання надати суду (частина 5 статті 165 Господарського процесуального кодексу України).

10. Позивачу:

- встановити строк у 15 (п`ятнадцять) календарних днів з моменту отримання відзиву на позов для подання відповіді на відзив. Зобов`язати позивача надіслати (надати) відповідь на відзив та додані до неї документи відповідачу одночасно з надісланням (наданням) такої відповіді на відзив до суду. Докази такого надіслання надати суду (частина 5 статті 165 Господарського процесуального кодексу України).

11. Звернути увагу учасників справи:

11.1. Заяви та клопотання, які подаються до суду, повинні відповідати статтям 169-170 Господарського процесуального кодексу України.

11.2. У випадку подання доказів до суду у всіх учасників справи існує обов`язок надіслання копій таких доказів усім іншим учасникам справи заздалегідь (частина 9 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

11.3. Відповідно до Глави 6 Господарського процесуального кодексу України врегульовано поняття, обчислення, зупинення процесуальних строків, наслідки їх пропуску, а також підстави та порядок їх поновлення чи продовження.

12. Копію ухвали направити сторонам відповідно до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України.

13. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду (ст.ст. 235, 255 ГПК України).

Дата підписання: 21.01.2026

Суддя Т. В. Максимів