РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.01.2026Справа № 910/13793/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ековей Вейст Менеджмент"

до Приватного підприємства "Євро Грін Солюшинс"

про стягнення 276700,73 грн.

Суддя: Людмила ШКУРДОВА.

Представники сторін: без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ековей Вейст Менеджмент" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного підприємства "Євро Грін Солюшинс" про стягнення 276700,73 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором про надання послуг з поводження з побутовими відходами № 1431-ТПВ від 01.03.2024 р. в частині оплати отриманих послуг, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 271700,73 грн. основного боргу, 2152,31 грн. пені, 1769,02 грн. 3% річних та 1284,39 грн. інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.11.2025 р. відкрито провадження у справі № 910/13793/25 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначає, що сума позову нічим не обґрунтована, позивачем не надано узгоджених актів наданих послуг, а розрахунок не підтверджений первинними документами. При цьому, відповідач не відмовляється від сплати узгодженої суми за договором у розмірі 218663,15 грн.

Заперечуючи проти доводів відповідача, позивач зазначає, що відповідачем жодного разу не було заявлено вмотивованої письмової відмови від підписання актів надання послуг, натомість позивачем надано усю сукупність доказів, які підтверджують надання останнім послуг за договором.

Щодо клопотання позивача про вирішення справи відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, оскільки відповідачем пропущено строк на подачу відзиву, то суд зазначає, що оскільки позивач подав відповідь на відзив, що, у свою чергу, свідчить про фактичне здійснення учасниками процесу обміну заявами по суті спору, суд дійшов висновку долучити відзив на позовну заяву до матеріалів справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

01.03.2024 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ековей Вейст Менеджмент" (виконавець) та Приватним підприємством "Євро Грін Солюшинс" (споживач) укладено договір про надання послуг з поводження з побутовими відходами № 1431-ТПВ, відповідно до п. 1.1 якого виконавець зобов`язується згідно з графіком (додаток № 1) надавати послуги з поводження з побутовими відходами, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати послуги за встановленими цінами/тарифами у строки і на умовах, передбачених даним договором.

Згідно з п. 2.1 договору виконавець надає споживачеві послуги з поводження з побутовими відходами.

Умовами п. 6.1 встановлено, що розрахунковим періодом є календарний місяць.

Вартість послуг за даним договором визначається виконавцем на підставі документів, зазначених у п. 6.2 договору.

Пунктом 6.3 договору визначено, що оплата за надані послуги здійснюється у безготівковій формі не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця, який наявний у реквізитах сторін цього договору, відповідно до виставлених виконавцем рахунків. З метою ідентифікації споживача у електронній системі виконавця останньому присвоюється індивідуальний код клієнта, який зазначається у рахунку на оплату послуг.

Сторони домовились, що підтвердженням надання послуг є акти надання послуг (у паперовій та/або електронній формі), що надаються виконавцем (представником виконавця) для підписання споживачу в двох примірниках не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим (п. 6.4 договору).

Споживач зобов`язаний не пізніше 7 днів з дня отримання акту надання послуг, що настає за розрахунковим, підписати акт надання послуг та повернути один примірник виконавцю або надати вмотивовану письмову відповідь від його підписання у вказаний термін (п. 6.5 договору).

У випадку не підписання акту надання послуг та ненадання вмотивованої письмової відмови від його підписання у строк, передбачений п. 6.5 договору, вважається, що споживачем отримані послуги належної якості, у повному обсязі, своєчасно та відповідно до умов договору, а обов`язок оплати наданих послуг таким, що настав (п. 6.6 договору).

Відповідно до п. 6.9 договору внаслідок інфляційних процесів, змін у законодавстві, зміни вартості паливно-мастильних матеріалів тощо, тарифи на послуги, що є предметом даного договору, можуть бути змінені та доведені до відома споживача, згідно рішення уповноваженого органу місцевого самоврядування, в порядку та в строки, визначені чинним законодавством України. Про зміну тарифу виконавець інформує споживача повідомленням шляхом розміщення його в засобах масової інформації та/або на офіційному веб-сайті виконавця, що зазначений у п. 13 даного договору. Новий тариф набуває чинності в порядку та строки, визначені чинними нормативно-правовими та підзаконними актами про житлово-комунальні послуги.

Згідно з п.п. 11.1 договору останній укладається строком на один рік, набуває чинності з моменту підписання його сторонами та діє з 01.03.2024 р. (відповідно до ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України) по 31.03.2025 р. Договір вважається таким, що пролонгований на кожен наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії жодна із сторін не заявила про відмову від даного договору або про перегляд умов такого.

Припинення дії договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення умов договору, яке мало місце під час строку дії даного договору (п. 11.7 договору).

Як вбачається з матеріалів справи, за січень-вересень 2025 р. позивач надав відповідачу послуги за договором на загальну суму 420698,76 грн., що підтверджується долученими до матеріалів справи актами надання послуг № 32435 від 31.01.2025 р. на суму 36316,80 грн., № 36996 від 28.02.2025 р. на суму 38719,50 грн., № 35403 від 31.03.2025 р. на суму 53322,33 грн., № 31927 від 30.04.2025 р. на суму 50770,39 грн., № 22371 від 31.05.2025 р. на суму 50573,84 грн., № 18128 від 30.06.2025 р. на суму 54556,52 грн., № 30756 від 31.07.2025 р. на суму 46024,24 грн., № 31953 від 31.08.2025 р. на суму 39595,32 грн. та № 32216 від 30.09.2025 р. на суму 50819,82 грн.

Вмотивованої письмової відмови від підписання актів надання послуг відповідачем не надано, у зв`язку з чим відповідно до п.п. 6.4-6.6 договору послуги вважаються наданими споживачу у повному обсязі, а обов`язок оплати наданих послуг є таким, що настав.

04.11.2025 р. відповідач направив позивачу лист № 1.5/04-1106 про розірвання договору з 05.11.2025 р. та зазначив про готовність оплати наданих послуг.

Із пояснень позивача слідує, що відповідач не оплатив надані йому послуги у повному розмірі, у зв`язку з чим в останнього наявна заборгованість у розмірі 271700,73 грн.

За приписами ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст. 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Факт надання позивачем відповідачу послуг за договором про надання послуг з поводження з побутовими відходами № 1431-ТПВ від 01.03.2024 р. підтверджується наданими позивачем копіями актів надання послуг за січень-вересень 2025 р.

При цьому, відповідач неналежним чином виконав взяті на себе зобов`язання за договором в частині здійснення повної оплати за послуги з поводження з побутовими відходами.

Відповідач, всупереч вимогам статей 13, 74 Господарського процесуального кодексу України, доводів позивача не спростував, жодних доказів на доведення відсутності заборгованості або факту оплати за договором з поводження з побутовими відходами № 1431-ТПВ від 01.03.2024 р. суду не надав.

Разом з тим, як вбачається з наданого позивачем акту звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2025 р. по 04.11.2025 р., заборгованість відповідача за договором за період січня-жовтня 2025 р. становить 271491,01 грн. Водночас, акту виконаних робіт за жовтень 2025 р. на суму 52831,85 грн. матеріали справи не містять, у зв`язку з чим належним чином підтверджена заборгованість відповідача за січень-вересень 2025 р. становить 218663,16 грн., що, у свою чергу, відповідачем не заперечується.

Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача основного боргу підлягає задоволенню судом на суму 218663,16 грн.

Поряд з цим, позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача 2152,31 грн. пені, 1769,02 грн. 3% річних та 1284,39 грн. інфляційних втрат.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 7.2 договору за несвоєчасне внесення плати за послуги споживач сплачує виконавцю пеню в розмірі 0,01% суми простроченого платежу, яка нараховується за кожний день прострочення. При цьому загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100% загальної суми боргу.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши надані позивачем розрахунки пені, інфляційних втрат та 3% річних, суд дійшов висновку, що вони є арифметично невірними, оскільки позивачем неправильно визначено початок прострочення грошового зобов`язання (розрахунок має здійснюватися з 01 числа місяця, який іде за останнім днем місяця, що настає за розрахунковим), і за перерахунком суду з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3% річних у сумі 1752,27 грн., пеня у сумі 2131,95 грн.; інфляційні втрати підлягають стягненню у заявленій позивачем сумі (1284,39 грн.). При цьому, контррозрахунку відповідачем не надано.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Ековей Вейст Менеджмент".

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються судом на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства "Євро Грін Солюшинс" (01135, м. Київ, пр. Перемоги, буд. 16, код 44727747) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ековей Вейст Менеджмент" (79024, Львівська обл., м. Львів, вул. Богдана Хмельницького, буд. 176, код 33951598) 218663 (двісті вісімнадцять тисяч шістсот шістдесят три) грн. 16 коп. основного боргу, 1752 (одну тисячу сімсот п`ятдесят дві) грн. 27 коп. 3% річних, 2131 (дві тисячі сто тридцять одну) грн. 95 коп. пені, 1284 (одну тисячу двісті вісімдесят чотири) грн. 39 коп. інфляційних втрат, 2685 (дві тисячі шістсот вісімдесят п`ять) грн. 98 коп. витрат зі сплати судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили через 20 днів з моменту виготовлення повного рішення в разі не оскарження його в установленому порядку. Рішення може бути оскаржене в 20-денний строк до суду апеляційної інстанції.

Суддя Людмила ШКУРДОВА