У Х В А Л А

19 січня 2026 року м. Чернігівсправа № 927/1259/25

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Шморгуна В.В., розглянувши заяву Семенівської міської ради про розгляд справи за правилами загального позовного провадження у справі

За позовом: Приватного акціонерного товариства «Семенівський райагротехсервіс»,

, вул. Лугова, буд. 3, м. Семенівка, Новгород-Сіверський район, Чернігівська область, 15400

до відповідача: Семенівської міської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, , вул. Героїв України, буд. 6, м. Семенівка, Новгород-Сіверський район, Чернігівська область, 15400

Предмет спору: про визнання незаконним, скасування рішення та повернення незаконно вилученого майна,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Семенівський райагротехсервіс» звернулось до суду з позовом до Семенівської міської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, у якому просить суд:

- визнати незаконним та скасувати рішення Семенівської міської ради Чернігівської області за № 921 від 28.07.2020 «Про прийняття до комунальної власності міської ради безхазяйного рухомого майна»;

- визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Семенівської міської ради Чернігівської області за № 192 від 09.09.2020 «Про перенесення металевої конструкції трактора ВТЗ «Універсал-2»;

- зобов`язати Семенівську міську раду Чернігівської області повернути незаконно вилучений трактор «Універсал», встановивши його на попередньому місці демонтажу на території ПрАТ «Семенівський райагротехсервіс».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішення Семенівської міської ради Чернігівської області № 921 від 28.07.2020 «Про прийняття до комунальної власності міської ради безхазяйного рухомого майна» та рішення виконавчого комітету № 192 від 09.09.2020 «Про перенесення металевої конструкції трактора ВТЗ «Універсал-2» прийняті з порушенням норм Конституції України та законодавства України, оскільки спірний трактор не є безхазяйним майном, а належить на праві приватної власності ПрАТ «Семенівський райагротехсервіс». Позивач зазначає, що дії відповідача щодо визнання майна безхазяйним, його демонтажу та переміщення були вчинені без відома та згоди власника, що свідчить про незаконне втручання у господарську діяльність позивача та порушення його майнових прав. У зв`язку з відмовою відповідача добровільно повернути належне позивачу майно, порушені права підлягають судовому захисту шляхом скасування оспорюваних рішень і повернення трактора власнику.

У позовній заяві позивач заявив клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 05.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановлено відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання ухвали для подання до суду та іншим учасникам справи у порядку, визначеному ч. 1 ст. 172 Господарського процесуального кодексу України, у разі наявності заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, заяви із обґрунтуванням своїх заперечень щодо такого розгляду; встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті.

Ухвала суду від 05.01.2026 була доставлена відповідачу в його електронний кабінет в ЄСІТС 06.01.2026 о 02:31, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Отже, останнім днем строку для подання відповідачем заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження є 12.01.2026.

12.01.2026 відповідач через підсистему «Електронний суд» подав до суду заяву про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Відповідач заперечує проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, посилаючись на предмет спору, характер спірних правовідносин, необхідність заслуховування пояснень представників міської ради та виклику свідків у даній справі, які б зазначили коли та на якій підставі спірна річ з`явилась на території підприємства, хто набув права власності на таку річ правомірно.

Розглянувши подану відповідачем заяву про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, суд дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 12 ГПК України господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку, зокрема, позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно з ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За приписами ч. 1, 2, 3 ст. 247 ГПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції господарського суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Виходячи зі змісту вказаних норм, а також ст. 250 ГПК України, якою врегульовано порядок вирішення питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, малозначні справи розглядаються виключно за правилами спрощеного позовного провадження, і в цьому випадку перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження є неможливим.

Одночасно, приписи ч. 2-6 ст. 250 ГПК України, які передбачають можливість здійснення заміни порядку розгляду справи, стосуються інших справ (не малозначних) - тих, які суд вирішив розглядати за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до ч. 2 ст. 247 ГПК України із врахуванням критеріїв, визначених ч. 3 цієї статті.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 161 ГПК України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються цим Кодексом або судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. Якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього (ч. 1, 4 ст. 165 ГПК України).

За змістом ч. 1 ст. 167 Господарського процесуального кодексу України у запереченні відповідач викладає свої пояснення, міркування та аргументи щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань та аргументів і мотиви їх визнання або відхилення.

Згідно з частинами першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, сторони не позбавлені можливості викласти свої доводи, аргументи, міркування, заперечення у письмових заявах по суті справи, надавати суду свої докази на спростування взаємних вимог та заперечень у строки, визначені судом або законом, та в повній мірі користується правами, передбаченими ГПК України.

Усі наявні у сторін докази безперешкодно можуть бути надані ними суду в межах розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Зі свого боку, відповідач належним чином не обґрунтував, чому суд не зможе ретельно дослідити надані докази, здійснюючи розгляд справи у спрощеному позовному провадженні без проведення судового засідання.

Бажання відповідача досліджувати спірні взаємовідносини, у тому числі публічно викладати у судових засіданнях свої аргументи, які повинні бути висловлені ним в письмових заявах по суті, не зумовлюють необхідність здійснення судового розгляду в порядку загального позовного провадження.

Щодо доводів відповідача про необхідність виклику свідків у цій справі суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 87 ГПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи.

Згідно з ч. 1 ст. 88 ГПК України показання свідка викладаються ним письмово у заяві свідка.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ГПК України свідок викликається судом для допиту за ініціативою суду або за клопотанням учасника справи у разі, якщо обставини, викладені свідком у заяві, суперечать іншим доказам або викликають у суду сумнів щодо їх змісту, достовірності чи повноти.

Таким чином, виклику свідка повинна передувати оформлена належним чином заява свідка, викладені показання у якій суперечать іншим доказам або викликають у суду сумнів щодо їх змісту, достовірності чи повноти.

Проте відповідач не обґрунтував та не надав суду належних доказів у порядку ст. 87-89 ГПК України неможливості подання відповідних заяв свідків та необхідність саме виклику свідків у судове засідання.

Крім того, посилання відповідача на предмет спору та характер спірних правовідносин не є достатньою підставою для розгляду справи за правилами загального позовного провадження і ці обставини вже було оцінено і висновано судом при прийнятті позовної заяви до розгляду та відкритті провадження у даній справі.

Суд звертає увагу, що оцінка всіх критеріїв щодо можливості розгляду справи в спрощеному позовному провадженні як визначених законом (ст. 247 ГПК України), так і загальної ситуації в країні (воєнний стан, систематичні повітряні тривоги та відключення електроенергії тощо), що зумовлює необхідність проведення судового засідання у розумінні ст. 250 ГПК України є дискреційними повноваженнями суду, що базуються на його внутрішньому переконанні.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Отже, з урахуванням зазначених приписів, суд вважає, що розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження жодним чином не порушує право відповідача на справедливий суд, оскільки кожен з учасників справи, в тому числі відповідач, при розгляді справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін може користуватися своїми процесуальними правами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України, та не позбавлений процесуального права викладати свої аргументи, пояснення, міркування, заперечення у письмових заявах по суті, а також надавати відповідні докази.

Зважаючи на викладене, суд доходить висновку про необґрунтованість доводів відповідача щодо необхідності розгляду справи в порядку загального позовного провадження.

Враховуючи обраний позивачем спосіб захисту, характер спірних правовідносин, предмет доказування, обсяг та характер доказів у справі, які не становлять особливої складності та винятково важливого значення, кількість учасників справи, ця справа може бути розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, а отже суд доходить висновку про відмову у задоволенні заяви відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Керуючись ст. 12, 233- 235, 247, 250, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Семенівській міській раді Новгород-Сіверського району Чернігівської області у задоволенні заяви про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Вебадреса Єдиного державного реєстру судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя В. В. Шморгун