УХВАЛА

м. Київ

23.01.2026Справа № 15/81 (910/14936/24)
Господарський суд міста Києва у складі судді Карабань Я.А., розглянувши

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Стінком плюс»

про відвід судді Омельченка Л.В. від розгляду справи № 15/81 (910/14936/24)

За позовом Міністерства економіки України

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «Стінком плюс»,

2) Державного підприємства «Виробниче об`єднання «Київський радіозавод»

про визнання недійсними результатів публічних відкритих торгів, договору купівлі-продажу та повернення майна

у межах справи № 15/81

за заявою Українського акціонерного промислово-інвестиційного банку

до Державного підприємства «Виробниче об`єднання «Київський радіозавод»

про банкрутство

Без виклику представників сторін (судове засідання не проводилось).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні судді Господарського суду міста Києва Омельченка Л.В. перебуває справа № 15/81 (910/14936/24) за позовом Міністерства економіки України до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «Стінком плюс», 2) Державного підприємства «Виробниче об`єднання «Київський радіозавод» про визнання недійсними результатів публічних відкритих торгів, договору купівлі-продажу та повернення майна у межах справи № 15/81 за заявою Українського акціонерного промислово-інвестиційного банку до Державного підприємства «Виробниче об`єднання «Київський радіозавод» про банкрутство.

30.12.2025 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Стінком плюс» надійшла заява про відвід судді Омельченка Л.В. від розгляду справи № 15/81 (910/14936/24).

Суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу, в зв`язку із чим постановив ухвалу від 21.01.2026 про передачу заяви про відвід для визначення судді в порядку, встановленому ч.1 ст.32 Господарського процесуального кодексу України.

За результатами автоматизованого розподілу матеріалів заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Стінком плюс» про відвід судді Омельченка Л.В. від розгляду справи № 15/81 (910/14936/24) передано на розгляд судді Карабань Я.А.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Стінком плюс» про відвід судді Омельченка Л.В. від розгляду справи № 15/81 (910/14936/24), суд прийшов до висновку про відсутність підстав для її задоволення, з огляду на таке.

Згідно із ч. 1 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу.

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні по справі «Олександр Волков проти України» від 09.01.2013 зазначено наступне. (104) Як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (І) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ІІ) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії», від 24.02.1993, Series A N 255, пп. 28 та 30, та «Веттштайн проти Швейцарії», заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-XII). (105) Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру», заява № 73797/01, п. 119, ECHR 2005-XIII). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення від 10 червня 1996 року у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства», п. 32, Reports 1996-III).

Водночас, згідно із ч.1 ст.43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

За змістом заяви про відвід судді вбачається, що Товариству з обмеженою відповідальністю «Стінком плюс» стало відомо, що суддя Господарського суду м. Києва ОСОБА_1. починаючи з 17.10.1993 року, на підставі договору купівлі-продажу № 27, має у власності 689 акцій АТ «Митищенський машинобудівний завод» (підприємство розташоване у м. Митищі (Московська область, РФ) (Акционерное общество «Мытищинский машиностроительный завод» (АО «ММЗ»), що підтверджується документом під назвою: «СВЕДЕНИЯ о зарегистрированных лицах в реестре владельцев ценных бумаг с учетом информации о владельцах ценных бумаг и об иных лицах, предоставленной номинальными держателями, по состоянию на 29.12.2025.

Вказані відомості стосуються: «Акционерного общества «Мытищинский машиностроительный завод» ОГРН 860 выдан 12.05.2009г. Управление МНС России по г. Москва. Свидетельство о государственной регистрации № 002.002.125 от 26.05.2000г. Московская регистрационная палата 141009, Московская обл., г.о. Мытищи, г. Мытищи, ул. Колонцова, д. 4 тел: , Е-mail: ».

Відповідно до отриманих відомостей фізична особа ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 є, як вказано вище, власником 689 акцій АТ «Митищенський машинобудівний завод» з номінальною ціною 11 000 рублів за акцію, що відповідає загальній ціні акцій 7 579 000 рублів, або 96 544,86 доларів США.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Стінком плюс» посилається на те, що суддя ОСОБА_1. має економічний інтерес, пов`язаний з оборонною промисловістю рф, може бути зацікавленим, прямо чи опосередковано, у збереженні та стабільності діяльності такого підприємства, що ставить під сумнів його безсторонність при здійсненні правосуддя.

Згідно з Європейською Хартією «Про закон «Про статус суддів» судді при виконанні своїх обов`язків повинні бути доступними та виявляти повагу по відношенню до осіб, які до них звертаються; повинні турбуватися про підтримання високого рівні компетентності, необхідного рівня вирішення справ в кожному конкретному випадку, оскільки від рішень судді залежить гарантія прав особи.

Відповідно до п. 12 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, передбачено, що незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення. У цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: «Ніхто не може бути суддею у власній справі». Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони у будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Одночасно, ст. 15 Кодексу суддівської етики також визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Відповідно до Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006, які схвалено Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 № 2006/23, незалежність судових органів є передумовою забезпечення правопорядку та основною гарантією справедливого вирішення справи в суді. Отже, суддя має відстоювати та втілювати в життя принцип незалежності судових органів в його індивідуальному та колективному аспектах.

Пунктом 1.1 Бангалорських принципів поведінки суддів передбачено, що суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від стороннього впливу, спонукання, тиску, загроз чи втручання, прямого чи опосередкованого, що здійснюється з будь-якої сторони та з будь-якою метою. Одночасно, вказаними Принципами унормовано, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Згідно з п.п. 2.1, 2.2 Бангалорських принципів поведінки суддів, при виконанні своїх обов`язків суддя вільний від будь-яких схильностей, упередженості чи забобонів. Поведінка судді в процесі засідання та за стінами суду має сприяти підтримці та зростанню довіри суспільства, представників юридичної професії та сторін у справі до об`єктивності суддів та судових органів.

Відповідно до абз. 2 пп. 1.2.1 п. 1.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, а також наявність скарг, поданих на суддю (суддів), у зв`язку з розглядом даної чи іншої справи, обставини, пов`язані з прийняттям суддями рішень з інших справ.

Доведення наявності обставин для відводу покладається на сторону, яка заявляє відвід.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Разом з тим, саме на заявника відводу покладено обов`язок у доведенні тих обставин на які він посилається.

Так, до заяви про відвід було долучено копію «СВЕДЕНИЯ о зарегистрированных лицах в реестре владельцев ценных бумаг с учетом информации о владельцах ценных бумаг и об иных лицах, предоставленной номинальными держателями, по состоянию на 29.12.2025(24:00) Акционерное общество «Мытищенский машиностроительный завод» ОГРН 360...» та фото екрану АО РТ Регистратор.

Заявником не зазначено джерело походження наданих доказів. Такі докази надані на російській мові без відповідного перекладу на українську мову.

ЄСПЛ у рішенні від 03.05.2007 у справі «Бочан проти України» вказав, що ЄСПЛ далі нагадує, що «безсторонність», в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто жоден із членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу.

У рішенні у справі «Білуха проти України» від 09.11.2006 ЄСПЛ зазначив, що стосовно суб`єктивного критерію особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (пункт 50).

З точки зору закону, обставини, на які посилається відповідач у заяві про відвід, не є підставою для сумнівів в об`єктивності чи упередженості судді та його відводу, оскільки конкретних прикладів поведінки судді, які б свідчили про те, що головуючий у справі суддя виявляв упередженість або особисту прихильність до учасника справи, з відповідними підтверджуючими доказами, суду не надано. Доводи відповідача щодо наявності у судді економічного інтересу, пов`язаного з оборонною промисловістю РФ, є його припущенням, яке не підтверджено належними та допустимими доказами.

Не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Жодних обґрунтувань щодо наявності обставин, які в розумінні приписів Господарського процесуального кодексу України можуть бути підставою для відводу судді, Товариством з обмеженою відповідальністю «Стінком плюс» не наведено. Доказів для спростування безсторонності судді Омельченка Л.В. Товариством з обмеженою відповідальністю «Стінком плюс» до своєї заяви не додано.

Згідно із ч. 8 ст. 39 Господарського процесуального кодексу України суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

За таких обставин, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Стінком плюс» про відвід судді Омельченка Л.В. від розгляду справи № 15/81 (910/14936/24).

Керуючись статтями 35, 36, 38, 39, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Стінком плюс» про відвід судді Омельченка Л.В. від розгляду справи № 15/81 (910/14936/24) відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя Я.А.Карабань