ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

23.01.2026 р. Справа № 914/184/26

Суддя Господарського суду Львівської області Долінська О.З.,

розглянувши матеріали позовної заяви: Товариства з обмеженою відповідальністю «Карго Менеджмент», м. Жовква Львівського району Львівської області

до відповідача: SOWOOD Sp. z o.o., Республіка Польща

про: стягнення заборгованості в розмірі 22 001,93 євро, що еквівалентно 1 109 751,74 грн.

ВСТАНОВИВ:

На адресу Господарського суду Львівської області в систему Електронний суд надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Карго Менеджмент» до відповідача: SOWOOD Sp. z o.o. про стягнення заборгованості в розмірі 22 001,93 євро, що еквівалентно 1 109 751,74 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.01.2026, справу № 914/184/26 розподілено для розгляду судді Долінській О.З.

Вирішуючи питання про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, судом встановлено наявність підстав для залишення її без руху, зважаючи на наступне.

Позивачем до позовних матеріалів долучено клопотання про відстрочення сплати судового збору за вх. № 268/26 від 20.01.2026.

У вказаному клопотанні позивач зазначає про те, що ціна позову у даній справі становить 22001,93 євро, що еквівалентно 1 109 715,74 грн., розмір судового збору за подання даного позову становить 16 645,74 грн. На момент подання позовної заяви у ТОВ «Карго Менеджмент» відсутні кошти для сплати судового збору.

Заявник вказує на те, що відсутність коштів для сплати судового збору за подання позовної заяви в сумі 16 645,74 грн. пов`язана з тим, що впродовж 2025 року ТОВ «Карго Менеджмент» не здійснюється підприємницька діяльність, а відповідно, підприємство не отримує прибутку. На підтвердження факту відсутності коштів у ТОВ «Карго Менеджмент», станом на момент подання позовної заяви, позивачем надано виписку по рахунках підприємства в АТ «Кредобанк» про залишок грошових коштів по рахунках ТОВ Карго Менеджмент станом на 19.01.2026 року.

Позивач посилається на те, що з 01.11.2025 року надходження на розрахункові рахунки підприємства відсутні, що підтверджується випискою за рахунком ТОВ Карго Менеджмент в АТ «Кредобанк» за період з 01.11.2025 по 19.01.2026. У зв`язку з введенням на території України воєнного стану та проведенням мобілізаційних заходів штат підприємства скорочено. Фактично у штаті підприємства наявна лише посада директора. З 24 листопада 2022 року директор підприємства Марків Р.Б. працює на громадських засадах без нарахування та виплати заробітної плати, що підтверджується довідкою ТОВ «Карго Менеджмент» від 19.01.2026 року.

Стосовно клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору за вх. № 268/26 від 20.01.2026, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про судовий збір, судовий збір це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується зі ст. 129 Конституції України, якою як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Питання відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати врегульоване ст. 8 зазначеного Закону.

Згідно зі ст. 8 Закону України Про судовий збір, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

З аналізу ст. 8 Закону України Про судовий збір слідує, що законодавець визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

Умови, визначені у п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 8 вказаного Закону, можуть застосовуватися лише до позивачів - фізичних осіб, котрі перебувають у такому фінансовому стані, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру їх річного доходу, та до позивачів, що мають певний соціальний статус - є військовослужбовцями, батьками, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокими матерями (батьками), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; особами, які діють в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Слід зазначити, що встановлений ст. 8 Закону України Про судовий збір перелік умов для звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення є вичерпним.

Із системного аналізу змісту норм зазначеної статті слідує, що положення п. п. 1 та 2 ч. 1 ст. 8 Закону України Про судовий збір не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення п. 3 ч. 1 ст. 8 вказаного Закону можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021 у справі № 0940/2276/18 та постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12.03.2021 року по справі №912/1061/20).

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що приписи п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України Про судовий збір, поширюються на окремі категорії позивачів, які є фізичними особами та не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію.

Під час розгляду клопотання позивача, суд також враховує позицію, викладену у рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 року у справі „Пелевін проти України" та від 30.05.2013 року у справі „Наталія Михайленко проти України", в яких зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі „Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 року зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Необхідно зазначити, що відмова у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору у цій справі не може вважатися обмеженням доступу до суду у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

З огляду на викладене, суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення клопотання позивача за вх. № 268/26 від 20.01.2026 про відстрочення сплати судового збору за даним позовом. Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 22 001,93 євро, що еквівалентно 1 109 751,74 грн.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону України Про судовий збір, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 9 Закону України Про судовий збір, судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

В силу приписів п.2 ч.1 ст.164 Господарського процесуального кодексу України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України Про судовий збір із позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2026 рік", з 1 січня 2026 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становитиме 3 328,00 грн.

У той же час, відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Предметом позову у даній справі є стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі 22 001,93 євро, що еквівалентно, як зазначає позивач, 1 109 751,74 грн.

З огляду на положення Закону України «Про судовий збір», оскільки позивач звернувся до суду з позовом в електронній формі через систему "Електронний суд", розмір судового збору за подання позивачем до Господарського суду Львівської області вказаної позовної заяви має визначатись з урахуванням наведених приписів та становить 13 317,02 грн. (1 109 751,74 х1,5%х0.8) і належні докази такої сплати (оригінал платіжного доручення/квитанції про сплату судового збору) позивач повинен долучити суду.

Відтак, позивач не дотримався зазначених вище вимог Закону і до позовної заяви не додав доказів сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі, що є порушенням п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України.

Відповідно п. 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

У позовній заяві позивач посилається на те, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Карго Менеджмент» та юридичною особою - SOWOOD Sp. z o.o. укладено Контракт № 1/2024 від 01.04.2024.

Проте до позовних матеріалів позивачем долучено лише Додаток № 1 від 01.12.2024 до Контракту № 1/2024 від 01.04.2024.

Крім того, суд зазначає, що у резолютивній частині позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача 22 001,93 євро, що еквівалентно 1 109 751,74 грн. заборгованості за невиконані зобов`язання з оплати поставленого товару по Договору/Contrakt № 1/2024 від 01.04.2024.

Згідно з офіційними даними Національного банку України, офіційний курс євро станом на 20.01.2026 (дата подачі позовної заяви) становить 50,3031 грн.

За розрахунком суду 22 001,93 євро, станом на 20.01.2026, тобто на час подачі позовної заяви в суд, становить 1 106 765,28 грн.

Крім того, суд зазначає, що позивачем не долучено до матеріалів справи доказів направлення позовної заяви з доданими до неї документами на адресу відповідача.

Пунктом 1 частини 1 статті 164 ГПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують направлення іншим учасникам справи копій позовної заяви і доданих до неї документів з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 172 Господарського процесуального кодексу України, позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копію та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення. Таке надсилання може здійснюватися в електронній формі через електронний кабінет з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу.

Відтак, виходячи з викладеного вище, позивач не виконав вимоги пункту 1 частини 1 статті164, частини 1 статті 172 Господарського процесуального кодексу України, щодо надання належних доказів відправлення відповідачу копії позовної заяви та всіх доданих до неї документів, що є порушенням зазначених вище норм ГПК України.

Враховуючи викладене, позивачу необхідно надати належні докази відправлення відповідачу копії позовної заяви з доданими до неї документами у відповідності до вказаних вище норм господарського процесуального законодавства.

Відповідно до частин 1-4, 8 ст.174 ГПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162,164,172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою. Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Беручи до уваги наведене, позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Карго Менеджмент» до відповідача: SOWOOD Sp. z o.o. про стягнення заборгованості в розмірі 22 001,93 євро, що еквівалентно 1 109 751,74 грн. необхідно залишити без руху.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 174, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Карго Менеджмент» до відповідача: SOWOOD Sp. z o.o. про стягнення заборгованості в розмірі 22 001,93 євро, що еквівалентно 1 109 751,74 грн. залишити без руху.

2. Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, зазначених у мотивувальній частині цієї ухвали, а саме: 10 (десять) днів з дня вручення цієї ухвали про залишення позовної заяви без руху.

3. Звернути увагу на приписи п.1 ч.1 ст.164, ч.1 ст.172 ГПК України, ч.9 ст.80 ГПК України щодо надсилання іншим учасникам справи копій документів і доказів, що подаються до суду, та надання суду підтвердження такого надсилання (окрім випадків, зазначених в ч.9 ст.80 ГПК України).

4. Роз`яснити позивачу, що у випадку неусунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважатиметься неподаною і буде повернута особі, що звернулася із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню.

Інформацію по справі, яка розглядається можна отримати за наступною веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Суддя Долінська О.З.