ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

м. Хмельницький

"19" січня 2026 р. Справа № 924/51/26

Господарський суд Хмельницької області у складі

судді Крамара С.І., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницькенергопостач", м. Хмельницький Хмельницької області про видачу судового наказу щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "МС-ТРЕЙД", с-ще Стара Синява Хмельницького району Хмельницької області заборгованості у розмірі 156 973,22грн, з яких: 144 259,92грн - основної заборгованості, 2 088,00грн - вартості компенсації за послуги з відключення, 9 687,81грн - пені, 937,49грн - 3% річних

В С Т А Н О В И В:

15.01.2026 до господарського суду області через систему "Електронний суд" надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницькенергопостач", м. Хмельницький Хмельницької області про видачу судового наказу щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "МС-ТРЕЙД", с-ще Стара Синява Хмельницького району Хмельницької області заборгованості у розмірі 156 973,22грн, з яких: 144 259,92грн - основної заборгованості згідно умов договору про постачання електричної енергії споживачу №576 від 19.08.2025, 2 088,00грн - вартості компенсації за послуги з відключення, 9 687,81грн - пені, 937,49грн - 3% річних нарахованих згідно умов договору.

Дослідивши заяву та додані до неї документи, судом встановлено та враховано наступне.

За приписами ч.1 ст.147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

У відповідності до приписів ч.1 ст.148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч.2 ст.148 ГПК України особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Також суд зазначає, що згідно п.п. 4 та 5 ч.2 ст.150 ГПК України у заяві повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються, а також перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги; відповідно до п.4 ч.3 ст.150 ГПК України до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Як вбачається з аналізу вищенаведених норм законодавства, судовий наказ може бути видано за наявності відповідного договору, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне виконання сторонами умов договору, а також заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність здійснених розрахунків.

Відтак, безспірні вимоги мають бути підтверджені відповідними доказами.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1-2 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За загальним правилом, обов`язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Доказування повинно здійснюватись за загальними правилами відповідно до ст. 74 ГПК України, яка передбачає обов`язковість подання доказів наявності фактичних обставин.

Відповідно до ч.1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

При цьому достовірними доказами є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (ст. 78 ГПК України).

Згідно ч. 1, 2 ст.91 ГПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Грошовим, за змістом статей 524, 533 - 535, 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов`язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 2 ст.12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Наявність спору про право вирішується судом у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов`язок перед заявником (кредитором). Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні.

Отже, зважаючи на принципи наказного провадження та встановлений порядок розгляду заяви про видачу судового наказу, наказне провадження у господарському судочинстві забезпечує можливість стягнення грошової заборгованості, наявність та безспірність якої підтверджується доданими до заяви документами.

Так, в обґрунтування поданої заяви стягувач посилається на: порушення боржником укладеного між ТОВ "Хмельницькенергопостач" як постачальником та ТОВ "МС-ТРЕЙД" як споживачем договору про постачання електричної енергії №576 від 19.08.2025; заяву-приєднання до договору (додаток 1); комерційну пропозицію (додаток 2); додаткову угоду до договору від 19.08.2025; акти купівлі-продажу електричної енергії №4240 від 30.09.2025 на суму 164 264,42грн, №4759 від 31.10.2025 на суму 48 181,90грн, №5159 від 30.11.2025 на суму 1 813,60грн; вимоги щодо виконання зобов`язання по оплаті №846 від 17.10.2025, №1066 від 20.11.2025; лист ТОВ "МС-ТРЕЙД" від 14.11.2025.

Судом звернуто увагу, що матеріали справи не містять документів або їх копій, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, а саме щодо узгодженої сторонами ціни купівлі-продажу електричної енергії згідно договору №576 від 19.08.2025.

Крім того, акти купівлі-продажу електричної енергії №4240 від 30.09.2025 на суму 164 264,42грн, №4759 від 31.10.2025 на суму 48 181,90грн, №5159 від 30.11.2025 на суму 1 813,60грн підписані лише самим стягувачем та скріпленні його печаткою.

Судом також звернуто увагу, що вимога ТОВ "Хмельницькенергопостач" щодо виконання зобов`язання по оплаті №846 від 17.10.2025 містить суму заборгованості за даними бухгалтерського обліку стягувача в загальній сумі 179 196,65грн, а згідно вимоги №1066 від 20.11.2025 ТОВ "Хмельницькенергопостач" просить погасити заборгованість за даними бухгалтерського обліку в загальній сумі 191 385,59грн. Водночас, лист ТОВ "МС-ТРЕЙД" від 14.11.2025 містить гарантію повної оплати за спожиту електроенергію в повному обсязі в сумі 95 000,00грн.

Відтак, додані стягувачем документи не вказують на безспірність здійснених розрахунків.

Судом також звернуто увагу, що при нарахуванні 3% річних у здійсненому стягувачем розрахунку включено день фактичної сплати суми заборгованості (часткової) в період часу, за який здійснюється стягнення нарахувань, що в свою чергу суперечить встановленим правовим позиціям Верховного Суду (Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 19.04.2024 у справі №911/1359/22).

В свою чергу суд звертає увагу, що законом не передбачено обов`язку суду здійснювати перерахунок заявлених вимог та право суду видавати судовий наказ в частині заборгованості, заявленої в межах конкретного виду вимоги, так як у протилежному випадку суд, буде здійснювати розгляд вимог у порядку, який притаманний для позовного провадження, що суперечить цільовому призначенню інституту наказного провадження.

Також, заявник до заяви не додав документів або їх копій, що підтверджують наявність у боржника обов`язку сплатити вартість відключення електроустановок в сумі 2 088,00грн проведеною АТ "Хмельницькобленерго" за ініціативою стягувача - ТОВ "Хмельницькенергопостач" (лист-вимога постачальника №979 від 31.10.2025) та виставленою до сплати боржнику - ТОВ "МС-ТРЕЙД" як компенсація.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів заяви, ТОВ "Хмельницькенергопостач" заявлено до стягнення 9 687,81грн пені.

Статтею 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Отже, з аналізу вказаних норм закону слідує, що пеня за своєю правовою природою є не грошовою заборгованістю за договором, а видом штрафних санкцій, яку сторона сплачує у разі невиконання/неналежного виконання свого грошового зобов`язання.

Таким чином, вимоги про стягнення 9 687,81грн пені, які містяться в заяві про видачу судового наказу, за своєю правовою природою не є вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором та не підлягають розгляду в порядку наказного провадження.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що у заяві ТОВ "Хмельницькенергопостач" про видачу судового наказу слід відмовити як у такій, що не відповідає вимогам ст.ст.148, 150 ГПК України.

Одночасно суд роз`яснює, що відповідно до ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

У той же час відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст.ст. 147-154, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Хмельницькенергопостач", м. Хмельницький Хмельницької області у видачі судового наказу щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "МС-ТРЕЙД", с-ще Стара Синява Хмельницького району Хмельницької області заборгованості у розмірі 156 973,22грн, з яких: 144 259,92грн - основної заборгованості, 2 088,00грн - вартості компенсації за послуги з відключення, 9 687,81грн - пені, 937,49грн - 3% річних.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Ухвала підписана 19.01.2026.

Ухвала господарського суду підлягає оскарженню в порядку та строки, визначені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.І. Крамар