РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.01.2026Справа № 910/14777/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін матеріали господарської справи

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес страхування»

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Вусо»

про стягнення 77 814,00 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з додатковою відповідальністю «Експрес страхування» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Вусо» про стягнення 79 314,06 грн.

Відповідач, як страховик винної в ДТП особи, всупереч вимогам Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не відшкодував позивачу в повному обсязі шкоду, завдану страхувальником відповідача внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.12.2025 позовну заяву залишено без руху, встановлено строк на усунення недоліків позовної заяви п`ять днів з дня вручення цієї ухвали, встановлено спосіб усунення недоліків.

Позивачем 04.12.2025 сформовано у системі "Електронний суд" заяву про усунення недоліків позовної заяви, з якої вбачається, що позовну заяву приведено у відповідність до статей 162, 164, 172 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.12.2025 відкрито провадження у справі; визнано справу малозначною та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін; визначено сторонам строки для подачі своїх заяв по суті спору.

Від відповідача 17.12.2025 до Господарського суду міста Києва надійшов відзив, яким позовні вимоги заперечено повністю, з посиланням на недійсність полісу ЕР 221275193 станом на момент дорожньо-транспортної пригоди.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Франківського районного суду міста Львову від 16.05.2024 у справі №465/3211/24 водія автомобіля «Jeep Compas» визнано винним у вчиненні 15.04.2024 у місті Львові по вулиці Стрийська 292 адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що мало наслідком пошкодження, у тому числі, автомобіля «Mersedes-Bеnz GLE», який на момент пошкодження було застраховано позивачем.

Позивачем виплачено потерпілій особі страхове відшкодування за пошкодження автомобіля «Mersedes-Bеnz GLE» 15.04.2024 у розмірі 79 314,06 грн. (платіжна інструкція від 01.05.2024 № 68817835).

Позивач звернувся до відповідача із заявою від 11.06.2024 № 3.24.01969 про виплату страхового відшкодування у розмірі 79 314,06 грн.

Відповідачем 13.06.2024 надано позивачу відповідь № 2612/2024/вих./ел, якою відмовлено у задоволенні вимоги з посиланням на відсутність дійсного полісу на момент дорожньо-транспортної пригоди (станом на 15.04.2024).

У зв`язку із невиконанням відповідачем вимоги про сплату 79 314,06 грн. страхового відшкодування позивачем подано даний позов, в основу якого покладено твердження про забезпечення автомобіля винної особи на час дорожньо-транспортної пригоди страховим покриттям відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії ЕР 221275193, укладеного винною особою з відповідачем.

Частиною другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За чинним законодавством України окрім особи, винної у завданні шкоди, потерпілий у ДТП має також право одержати майнове відшкодування або за рахунок страхової організації, якою застраховане його майно, за правилами і в порядку, встановленому Цивільним кодексом України та Законом України "Про страхування", або за рахунок страховика, яким застраховано відповідальність особи, що володіє транспортним засобом, водія якого визнано винним у ДТП, за правилами та у порядку, встановленому ЦК України та Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Право потерпілого обрати той чи інший спосіб захисту чинним законодавством не обмежене.

У пунктах 1.1, 1.4, 1.7 статті 1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" наведені визначення наступних термінів:

- страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу;

- особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду;

- забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Стаття 28 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" надає визначення поняття "шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого". Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до довідки Національної поліції України про дорожньо-транспорту пригоду та постанови Франківського районного суду міста Львову від 16.05.2024 у справі №465/3211/24, дорожно-транспортна пригода, винуватцем у скоєнні якої визнано водія автомобіля «Jeep Compas», сталася 15.04.2024 о 18:57.

Судом встановлено, що за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії ЕР 221275193 страховиком є відповідач. Строк його дії встановлено з 00:00 03.06.2024 по 02.06.2025 включно.

Страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору (пункт 1.8 статті 1 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно з частинами першою, другою статті 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов?язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення, якщо інше не визначено законом або договором.

Відповідно до статті 983 Цивільного кодексу України договір страхування набирає чинності із моменту, передбаченого договором страхування або законодавством. Дія договору страхування не поширюється на події, що мають ознаки страхового випадку, які настали до набрання чинності договором страхування (крім випадку застосування ретроактивної дати).

Згідно з частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до статті 982 Цивільного кодексу України, істотними умовами договору страхування предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов?язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства.

При укладені договору/полісу обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії ЕР 221275193, страховик та страхувальник узгодили й визначили, що вказаний договір починає діяти з конкретного часу конкретної дати, а саме з 00:00 03.06.2024 по 02.06.2025 включно, із застереженням, що договір набирає чинності з початку строку його дії, що зазначений у цьому полісі, але не раніше дати його реєстрації у єдиній централізованій базі даних щодо обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Реєстрацію у єдиній централізованій базі даних МТСБУ щодо обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснено 02.06.2024, що підтверджується полісом ЕР 221275193.

Таким чином, поліс ЕР №221275193 було укладено після настання ДТП, тому на час настання ДТП - 15.04.2024 поліс ЕР № 221275193 не діяв, відповідно, цивільно-правова відповідальність винної особи на час ДТП відповідачем застрахована не була.

Частинами 1-2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оскільки цивільно-правова відповідальність водія, винного у скоєнні спірної дорожньо-транспортної пригоди, станом на дату скоєння відповідачем застрахована не була, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір залишається за позивачем.

Керуючись статтями 73, 74, 76-80, 86, 129, 165, 219, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя Т.Ю. Кирилюк