ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"20" січня 2026 р. м. Київ Справа № 911/162/25
Суддя Господарського суду Київської області Подоляк Ю.В. розглянувши
заявуТовариства з обмеженою відповідальністю «Петропавлівське» від 19.09.2025 (вх. № суду 8409 від 19.09.2025)
про ухвалення додаткового судового рішення щодо відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу
у справіГосподарського суду Київської області № 911/162/25
за позовом Приватного закладу вищої освіти «Київський міжнародний університет»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Петропавлівське»
прозобов`язання повернути майнові права та скасування рішення держреєстратора
без повідомлення (виклику) сторін
До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Приватного закладу вищої освіти «КИЇВСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ УНІВЕРСИТЕТ» (далі позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕТРОПАВЛІВСЬКЕ» (далі відповідач) про зобов`язання ТОВ «Петропавлівське» повернути ПЗВО «Київський міжнародний університет», шляхом підписання актів приймання передачі, майнові права на об`єкт нерухомості (об`єкт будівництва), нежитлову будівлю Каналізаційну насосну станцію, загальною площею 20,2 кв.м, в об`єкті капітального будівництва (реконструкції) «Офісно-лабораторного комплексу с гуртожитком», яка фактично знаходиться на вул. Гагаріна у с. Петропавлівська Борщагівка, Києво-Святошинського (Бучанського) району Київської області; скасування Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 45683313 від 25.02.2019, прийняте державним реєстратором Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області Трітиніченко Ю.В.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення (ч. 2 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до ч. 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 16.10.2025 у даній справі прийнято заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Петропавлівське» від 19.09.2025 (вх. № суду 8409 від 19.09.2025) про ухвалення додаткового судового рішення щодо відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу до розгляду без повідомлення (виклику) учасників справи.
Сторони повідомлені про прийняття заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Петропавлівське» від 19.09.2025 (вх. № суду 8409 від 19.09.2025) про ухвалення додаткового судового рішення щодо відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу у порядку встановленому ч. 5 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України з додержанням вимог частин 3, 4 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України, шляхом надсилання до їх електронних кабінетів копії ухвали в електронній формі.
Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Петропавлівське» від 19.09.2025 (вх. № суду 8409 від 19.09.2025) про ухвалення додаткового судового рішення щодо відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, заперечення проти заяви, суд зазначає таке.
Згідно положень ст. 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Розподіл витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду врегульовано положеннями ст. 130 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до ч. 5 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
При застосуванні ч. 5 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України судом має бути встановлена наявність / відсутність саме необґрунтованих дій позивача. Такі критерії встановлюються судом у кожній справі відповідно до встановлених обставин.
Тобто стягнення з позивача компенсації понесених відповідачем витрат, зокрема витрат на правничу допомогу, у разі залишення позову без розгляду можливе лише у випадку встановлення необґрунтованості дій позивача (така правова позиція є сталою і послідовною, та викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 20.06.2023 у справі № 925/1372/21, від 11.05.2023 у справі № 921/811/21, від 25.04.2023 у справі № 924/341/22).
Отже, відповідно до приписів ч. 5 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, необхідно довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно, пред`явивши позов; чи систематично протидіяв правильному вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та - інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.
Верховний Суд зазначає, що поняття «необґрунтованість дій позивача» не є тотожнім таким поняттям як «зловживання правом», «неправомірність дій» або ж «встановлення того, що спір виник внаслідок необґрунтованих дій позивача» (така правова позиція міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 01.12.2022 у справі 922/2017/17).
Верховний Суд виходить з того, що «необґрунтовані дії позивача» не тотожні поняттю «необґрунтований позов», адже законодавець свідомо визначив саме підставу як дію позивача і яка / які є необґрунтованими, а не заяву по суті спору - позов.
Обов`язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).
Позов у цій справі залишено без розгляду на п. 5 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України за заявою позивача.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України суд залишає позов без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.
Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим ст. 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.
Згідно положень ст. 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.
Подання позивачем позовної заяви (звернення позивача до суду за захистом порушеного права) не може свідчити про необґрунтованість дій позивача, оскільки доступ до суду є правом особи, гарантованим державою. Крім того подання позову у цій справі не може беззаперечно свідчити про необґрунтованість дій позивача та пред`явлення ним завідомо необґрунтованого позову чи зловживання процесуальними правами, адже обставини існування аналогічного спору судом не встановлено, позаяк спір по суті у даній справі не вирішувався.
Суд враховує, що позовні вимоги у цій справі не є беззаперечно ідентичними позовним вимогам, заявленими у справі № 911/657/25, як і не є ідентичним суб`єктивний склад учасників спору, а відтак беззаперечно стверджувати про аналогічність спорів у справі № 911/162/25 та у справі № 911/657/25 на стадії відкриття провадження та проведення підготовчого судового засідання є необґрунтованим (спір по суті у даній справі не розглядався).
Залишення позовної заяви без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Така процесуальна дія є диспозитивним правом позивача, яке передбачене процесуальним законодавством. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.
Крім того, само по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, оскільки це його диспозитивне право, передбачене нормами господарського процесуального законодавства, яке не містить обмежень в його реалізації.
Відповідачем не доведене, а судом не встановлено необґрунтованості дій позивача (саме дій, а не позову), як необхідної передумови для стягнення витрат на професійну правничу допомогу, сам факт подання позову і подання заяви про залишення цього позову без розгляду з урахуванням вищенаведеного суд необґрунтованими діями не вважає.
Керуючись ст. 129-1 Конституції України, ст. 123, 130, 232-233, 236-238, 240, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд
Дане додаткове рішення Господарського суду Київської області набирає законної сили у строк та порядку передбаченому ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у строк визначений ст. 256 ГПК України в порядку передбаченому ст. 257 ГПК України з врахуванням пп. 17.5 п. 17 ч. 1 розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України.
Дата складання та підписання повного тексту додаткового рішення 20.01.2026.
Суддя Ю.В. Подоляк