РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.01.2026Справа № 910/7869/25

За позовомПриватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські Електромережі»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Містопроектбуд»
простягнення 20 738, 62 грн
Суддя Підченко Ю.О.
Представники сторін:

без виклику.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські Електромережі» (далі також - позивач, ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Містопроектбуд» (далі також - відповідач, ТОВ «Містопроектбуд») про стягнення інфляційної складової боргу в розмірі 17 890,89 грн, 3% річних в розмірі 2 847,73 грн за невиконання рішення суду.

Відповідно до ухвали Господарського суду міста Києва від 30.06.2025 відкрито провадження у справі № 910/7869/25, вирішено проводити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

15.07.2025 до суду від відповідача надійшов відзив на позов, а 28.07.2025 позивач подав відповідь на відзив.

Керуючись ч. 2 ст. 11 ГПК України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суд враховує припис ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою закріплене право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

З урахуванням вищевикладеного та приймаючи до уваги те, що з моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк, для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо, суд вважає за можливе здійснити розгляд даної справи по суті заявлених вимог.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Господарського суду Київської області перебувала справа № 911/2393/21 за позовом Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Містопроектбуд» про стягнення штрафних санкцій за договором від 02.11.2020 № 1018/02-20 про виконання будівельних робіт з організації приєднання об`єкта до електричних мереж (стандартне приєднання) за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Чайки, вул. Панаса Мирного, 10а, житловий будинок, ТВ №ЦС2-1318-19 (з поставкою обладнання), а саме:

- штрафу згідно пункту 7.2.1 Договору у розмірі 7% вартості невиконаних у строки робіт в сумі 111882,44 грн.;

- неустойки згідно пункту 7.2.1 Договору у розмірі 0,1% від вартості робіт, з яких допущено прострочення виконання, починаючи з 31 дня прострочення в сумі 30 368,09 грн.;

- неустойки згідно пункту 7.2.8 Договору у розмірі 0,1% від ціни Договору за кожен день прострочення введення об`єкта в експлуатацію в сумі 90 215,03 грн.;

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.12.2021, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 07.09.2022, позов приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі" задоволено частково.

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Містопроектбуд" на користь приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі" 111882,44 грн штрафу, 30368,09 грн неустойки, 2133,76 грн судового збору.

Стягнуто з приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Містопроектбуд" 14074,18 грн. витрат на професійну правову допомогу.

У задоволенні решти вимог відмовлено.

Відповідно до додаткового рішення від 18.01.2022 стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Містопроектбуд" на користь приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі" 15 909,94 грн витрат на професійну правничу допомогу.

30.11.2022 на виконання вказаного рішення Господарським судом Київської області було видано відповідні накази.

12.12.2022 приватним виконавцем відкрито виконавче провадження № 70539073, а 01.05.2023 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним повним виконанням.

Як стверджує позивач, відповідачем було остаточно погашено заборгованість згідно рішення та додаткового рішення Господарського суду Київської області у справі № 911/2393/21 лише 28.04.2023, тобто, відповідач прострочив оплату за період з 08.09.2022 по 28.04.2023.

Відповідач проти заявленого позову заперечував у повному обсязі наводячи наступні обставини:

- відповідач заперечує, що внаслідок ухвалення судом зазначених у позовній заяві судових рішень, між ним та позивачем виникло грошове зобов`язання, так як не існує акту цивільного законодавства (як необхідної умови передбаченої частиною 5 статті 11 Цивільного кодексу України), який передбачає виникнення зобов`язання з рішення суду, у правовідносинах що існують (існували) між сторонами;

- у даному випадку не може бути застосована правова конструкція, передбачена частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки за невиконання рішень суду у справі № 911/2393/21, так як наслідок їх ухвалення судом у відповідача не виникають окремі грошові зобов`язання перед позивачем.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з положеннями ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій її території.

Відповідно до ст. 115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Рішенням Господарського суду Київської області від 13.12.2021, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 07.09.2022, у справі № 911/2393/21, позов приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі" задоволено частково та стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Містопроектбуд" на користь приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі" 111882,44 грн. штрафу, 30368,09 грн. неустойки, 2133,76 грн. судового збору.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (вказане положення відображено в Законі України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" і поширенням на Україну юрисдикції Європейського суду з прав людини, прийняттям Закону України "Про ратифікацію Протоколів № 12 та № 14 до Конвенції).

Так, преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Норми статті 124 Конституції України визначають обов`язковість виконання усіма суб`єктами прав судового рішення у вказаній справі.

Згідно з преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.02 року у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України", а також згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.99 року у справі за заявою № 28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Таким чином, Рішенням Господарського суду Київської області від 13.12.2021 у справі № 911/2393/21, яке набрало законної сили не може бути поставлене під сумнів, а інші рішення, в тому числі й у даній справі, не може їй суперечити.

За змістом положень частини 1 статті 326 ГПК України судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України.

Зважаючи на доводи позивача та заперечення відповідача у справ, суд вважає за необхідне наголосити, що позов подано ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» не у зв`язку з виникненням нових вимог до відповідача, а у зв`язку з невиконанням рішення суду, яке набрало законної сили. Тобто, у даному випадку нарахування інфляційних втрат та 3% річних не є новою вимогою, а являє собою продовження виконання рішення суду - Господарського суду Київської області від 13.12.2021 у справі № 911/2393/21 та додаткового рішення про стягнення судових витрат.

Чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу.

Аналогічних правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.06.2019 р. у справі № 916/190/18.

Отже, вирішення судом спору та стягнення грошових коштів за рішенням суду, не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення обов`язку зі сплати грошових коштів на користь позивача.

Поряд з цим слід зазначити, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

3% річних та інфляційні втрати відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України є спеціальним заходом відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Аналогічні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

За змістом вказаної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

У постанові Великої Палати Верховного суду від 08.11.2019 р. у справі № 127/15672/16-ц зазначено, що формулювання статті 625 ЦК України коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

У постанові від 16 травня 2018 р. у справі № 686/21962/15-ц, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема окремі види зобов`язань.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що він здійснює нарахування 3% річних та інфляційних втрат на суму 160 294, 23 грн до якої входить:

- штраф у розмірі 111 882,44 грн;

- неустойка в розмірі 30 368, 09 грн;

- судовий збір в розмірі 2 133,76 грн;

- витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 909,94 грн.

Проте, у разі коли судовим рішенням з боржника стягнуто суму неустойки (штрафу, пені), то правова природа відповідної заборгованості саме як неустойки у зв`язку з прийняттям такого рішення залишається незмінною, і тому на неї в силу припису частини другої статті 550 ЦК України проценти не нараховуються. При цьому обов`язок сплатити суму неустойки (штрафу, пені) за невиконання зобов`язання не є зобов`язанням в розумінні положень частини першої статті 509 ЦК, а отже відсутні підстави і для застосування до цих правовідносин статті 625 ЦК України.

Крім того, неможливість проведення нарахувань на стягнуті рішенням суду суми витрат на правову допомогу та судового збору обумовлена тим, що стаття 625 ЦК України допускає застосування відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання, яке виникло у матеріальних правовідносинах, а судові витрати виникли саме у процесуальних правовідносинах.

Тому, позивачем необґрунтовано включено до суми основного боргу штраф, неустойку та судові витрати.

Зважаючи на наведені вище обставини, позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі викладеного, враховуючи відмову в задоволенні позовних вимог та положення ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 73, 74, 75, 76, 77, 86, 129, 232, 233, 237, п. 2 ч. 5 ст. 238, ст. ст. 240, 241, ч. 1 ст. 256, 288 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські Електромережі» відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 256 та ст. 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 16.01.2026 року.

Суддя Ю.О.Підченко