УХВАЛА

26 січня 2026 року

м. Київ

cправа № 910/980/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Булгакової І. В. (головуючої), Власова Ю. Л. та Малашенкової Т.М.,

розглянувши матеріали касаційних скарг Антимонопольного комітету України (далі - Комітет) та

Приватного підприємства "Дольче-Віта" (далі - Підприємство)

на рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2025,

постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.12.2025 та

додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.12.2025 у справі

за позовом: 1) ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ),

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Югфуд"

до Комітету

про скасування розпорядження заступника голови Комітету та зобов`язання вчинити дії,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Підприємство,

ВСТАНОВИВ:

Комітет 06.01.2026 (згідно з поштовою відміткою на конверті) звернувся до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2025, постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.12.2025 та додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.12.2025 у цій справі з підстав, визначених пунктами 1 та 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України, Кодекс), та ухвалити нове рішення про відмову задоволені позовних вимог та стягненні судових витрат.

На виконання вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України скаржник у касаційній скарзі, обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження судових рішень, передбачену пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, зокрема, статей 126, 129, 124 - 130 ГПК України, статей 36, 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції", статей 7, 16 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", пункту 6 розділу VI Порядку розгляду Антимонопольним комітетом України та його територіальними відділеннями заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції без урахування висновків Верховного Суду щодо застосування вказаних норм, викладених у постановах, які скаржник наводить у скарзі;

обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження судових рішень, передбачену пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, посилається на те, що судами попередніх інстанцій неправильно застосовані норми матеріального та порушено норми процесуального права, зокрема, статті 4, 6, 20, 28 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції", пункти 1, 6 розділу VI Порядку розгляду Антимонопольним комітетом України та його територіальними відділеннями заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, стаття 627 Цивільного кодексу України, статті 2, 20 ГПК України за відсутності висновків Верховного Суду щодо застосування вказаних норм у подібних правовідносинах.

Підприємство 08.01.2026 (через систему "Електронний суд") також звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.12.2025 у цій справі з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, та ухвалити нове рішення про відмову задоволені позовних вимог ОСОБА_1 .

На виконання вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України скаржник у касаційній скарзі, обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження судових рішень, передбачену пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, зокрема, статей 86, 74 ГПК України, частини четвертої статті 16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг", абзацу першого статті 4 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції", статті 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" без урахування висновків Верховного Суду щодо застосування вказаних норм, викладених у постановах, які скаржник наводить у скарзі.

Від ОСОБА_1 13.01.2026 та 16.01.2026 (через систему "Електронний суд") надійшли клопотання про повернення касаційних скарг Підприємства та Комітету, які по суті є запереченнями на касаційні скарги.

Перевіривши матеріали поданих Комітетом та Підприємством касаційних скарг та беручи до уваги подані заперечення Суд, враховуючи, що скарги подані в межах строків, встановлених частиною першою статті 288 ГПК України та відповідають вимогам статті 290 ГПК України, а доводи касаційних скарг не є очевидно неприйнятними, дійшов висновку що подані матеріали достатні для відкриття касаційного провадження з підстав, наведених у скаргах.

Разом з тим Підприємством до скарги додана заява про зупинення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2025 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 09.12.2025 у цій справі до закінчення їх перегляду в касаційному порядку.

Заява мотивована, зокрема, тим, що з урахуванням дати набрання постанови суду апеляційної інстанції законної сили (09.12.2025) у разі скасування касаційним судом оскаржуваних судових рішень, може виникнути ситуація, коли заява позивачів буде повторно розглянута відповідачем на виконання рішення суду, що призведе до порушення принципу правової визначеності.

Відповідно до частини першої статті 332 ГПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Аналіз вказаної статті свідчить, що клопотання про зупинення виконання судових рішень або зупинення їх дії має бути мотивованим, містити підстави для зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії, підтверджені належними доказами.

Суд, вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії, враховує необхідність у цьому, зокрема, у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, необхідності забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, а також осіб, які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки тощо.

Однак подана скаржником заява не містить обґрунтованих доводів та доказів на підтвердження необхідності зупинення виконання оскаржуваних судових рішень, а сама лише незгода скаржника з рішеннями судів попередніх інстанцій не є достатньою підставою для зупинення його виконання (дії), оскільки правильність застосування норм права суд касаційної інстанції перевіряє, переглядаючи судові рішення по суті, а не на стадії відкриття касаційного провадження, а право скаржника на касаційне оскарження судових рішень саме по собі не є причиною зупинення виконання (дії) рішень суду першої та апеляційної інстанцій, що набрали законної сили і є обов`язковими до виконання (стаття 1291 Конституції України, стаття 326 ГПК України).

Крім того, необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права на доступ до суду.

Разом з тим скаржником не доведено, що захист прав скаржника, його свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для відновлення порушених прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Отже, враховуючи, що зупинення виконання судового рішення в силу статті 332 ГПК України є правом, а не обов`язком суду та беручи до уваги, що однією із засад (принципів) господарського судочинства є обов`язковість судового рішення і з огляду на відсутність у суду касаційної інстанції підстав для висновку про необхідність зупинення виконання оскаржуваного судового рішення, оскільки на доведення таких підстав не наведено обґрунтованих обставин, у Суду відсутні підстави для задоволення зазначеної заяви.

Керуючись статтями 234, 294, 332 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відкрити касаційні провадження за касаційними скаргами Антимонопольного комітету України та Приватного підприємства "Дольче-Віта" на рішення Господарського суду рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2025, постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.12.2025 та додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.12.2025 зі справи № 910/980/25.

2. Призначити розгляд касаційних скарг у відкритому судовому засіданні Касаційного господарського суду на 26 лютого 2026 року о 12:30 у приміщенні суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6, кімн. 302.

3. Надати учасникам справи строк для подання до суду касаційної інстанції відзивів на касаційні скарги до 12 лютого 2026 року.

4. У задоволенні заяви Приватного підприємства "Дольче-Віта" про зупинення виконання рішення Господарського міста Києва від 10.07.2025 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 09.12.2025 зі справи № 910/980/25 відмовити.

5. Витребувати матеріали справи №910/980/25 Господарського міста Києва за позовом ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Югфуд" до Антимонопольного комітету України про скасування розпорядження заступника голови Антимонопольного комітету України та зобов`язання вчинити дії, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Приватне підприємство "Дольче-Віта".

6. Копію ухвали надіслати Господарському суду міста Києва та Північному апеляційному господарському суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Булгакова

Суддя Ю. Власов

Суддя Т. Малашенкова