ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"19" січня 2026 р.м. Одеса Справа № 916/4464/25

За позовом: Державного підприємства ''Адміністрація морських портів України" (01135, м. Київ, просп. Берестейський, буд. 14, ) в особі Херсонської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Херсонського морського порту) (73000, м. Херсон, просп. Незалежності (Ушакова), буд. 4, )

До відповідача: Фізичної особи-підприємця Лиманець Ігора Анатолійовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 )

про стягнення

Суддя Рога Н.В.

Суть спору: Державне підприємство ''Адміністрація морських портів України" (далі - ДП «АМПУ») в особі Херсонської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Херсонського морського порту) звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Лиманець Ігора Анатолійовича (далі - ФОП Лиманець І.А.) про стягнення збитків у розмірі 2 349 грн 20 коп.

Ухвалою суду від 10.11.2025р. відкрито провадження у справі №916/4464/25, прийнято справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи вирішено здійснювати без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження.

Позивач - ДП «АМПУ» в особі Херсонської філії ДП «АМПУ» (адміністрація Херсонського морського порту), просить задовольнити позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві.

Відповідач - ФОП Лиманець І.А., не скористався своїм правом на судовий захист, письмового відзиву на позовну заяву до суду не надав.

Ухвала про відкриття провадження по справі направлялась відповідачу на його поштову адресу, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, однак повернулась з відміткою Укрпошти «адресат відсутній».

В ухвалі від 16.01.2023р. у справі №916/3670/21 Верховний Суд зазначив, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (Суд враховує висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018р. у справі №800/547/17 (П/9901/87/18), провадження №11-268заі18).

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Позивач по справі зазначає, що між ДП «АМПУ» в особі Херсонської філії ДП «АМПУ» (адміністрації Херсонського морського порту) (Замовник) та ФОП Лиманцем І.А. (Виконавець) укладено договір про надання послуг №106-В-ХЕФ-18 від 09 липня 2018 року.

Відповідно до п. 1.1. Договору про надання послуг №106-В-ХЕФ-18 від 09 липня 2018 року в порядку та на умовах, визначених даним Договором, Виконавець зобов`язується протягом строку дії Договору надавати Замовнику послуги з заправки та відновлення картриджів, ремонту та технічного обслуговування копіювально-розмножувальної техніки за кодом ДК 021:2015: 50320000-4: «Послуги з ремонту і технічного обслуговування персональних комп`ютерів» , а Замовник зобов`язується прийняти надані Виконавцем послуги та оплатити їх на умовах даного Договору.

Найменування послуг, їх обсяг, вартість за одиницю послуг зазначені сторонами в Розрахунку вартості послуг (Додаток № 1 до даного Договору, який є невід`ємною частиною даного Договору), з розшифровкою типів копіювально- розмножувальної техніки, картриджів в Додатку № 2 до даного Договору (який є невід`ємною частиною даного Договору (п. 1.2. Договору ).

Згідно з п. 5.7. Договору №106-В-ХЕФ-18 за результатами наданих послуг Виконавець складає, підписує та передає Замовнику Акт наданих послуг в 2-х примірниках із зазначенням обсягу фактично наданих послуг. Належним підтвердженням відправлення Виконавцем Замовнику Акту наданих послуг є відмітка (штамп) на супровідному листі або поштове повідомлення про вручення рекомендованої кореспонденції.

На твердження позивача, за результатами наданих за Договором №106-В-ХЕФ-18 послуг Замовником та Виконавцем були підписані, зокрема: акт здачі-прийняття виконаних робіт № 6441 від 24.10.2018р. на суму 1 368,00 грн з ПДВ 20% - 228,00 грн, акт здачі-прийняття виконаних робіт № 6677 від 06.11.2018р. на суму 403,50 грн з ПДВ 20% - 67,25 грн, акт здачі-прийняття виконаних робіт № 6719 від 07.11.2018р. на суму 607,50 грн з ПДВ 20% - 101,25 грн, акт здачі-прийняття виконаних робіт № 7122 від 16.11.2018р. на суму 1 965,00 грн з ПДВ 20% - 327,50 грн, акт здачі-прийняття виконаних робіт № 7127 від 19.11.2018р. на суму 2 266,50 грн з ПДВ 20% - 377,75 грн, акт здачі-прийняття виконаних робіт № 7509 від 05.12.2018р. на суму 306,00 грн з ПДВ 20% - 51,00 грн, акт здачі-прийняття виконаних робіт № 7839 від 10.12.2018р. на суму 918,00 грн з ПДВ 20% - 153,00 грн, акт здачі-прийняття виконаних робіт № 7855 від 12.12.2018р. на суму 2 854,50 грн з ПДВ 20% - 475,75 грн.

Як зазначає позивач, згідно з п.6.3.10 Договору №106-В-ХЕФ-18 Виконавець зобов`язаний надавати Замовнику на узгодження належним чином оформлені податкові накладні/розрахунок коригування податкової накладної, складену(і) в електронній формі та зареєстровану(і) в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) в порядку та строки, визначені законодавством України (реквізити для оформлення податкових накладних зазначені в Додатку № 2 до даного Договору, який є невід`ємною його частиною).

Позивач повідомив, що на виконання п.6.3.10 Договору та вимог Податкового кодексу України Виконавцем були складені та зареєстровані в ЄРПН, зокрема: податкова накладна № 4004 від 26.10.2018р. на суму 1 368,00 грн, враховуючи ПДВ 20% - 228,00 грн; податкова накладна №4154 від 07.11.2018р. на суму 403,50 грн, враховуючи ПДВ 20% - 67,25 грн; податкова накладна №4164 від 07.11.2018р. на суму 607,50 грн, враховуючи ПДВ 20% - 101,25 грн.; податкова накладна № 4409 від 21.11.2018р. на суму 1 965,00 грн, враховуючи ПДВ 20% - 327,50 грн; податкова накладна № 4412 від 21.11.2018р. на суму 2 266,50 грн, враховуючи ПДВ 20%-377,75 грн; податкова накладна № 4829 від 12.12.2018р. на суму 3 160,50 грн, враховуючи ПДВ 20%-526,75 грн; податкова накладна №4819 від 17.12.2018р. на суму 918,00 грн, враховуючи ПДВ 20% - 153,00 грн.

Однак, на твердження позивача, податкові накладні №4004, №4154, №4409, №4412 і №4819 складені з порушенням вимог підпункту б) п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України та п. 5 Наказу №1307, а саме: невірно зазначені дати складання цих податкових накладних.

Також, податкові накладні № 4154 і № 4164 складені з порушенням вимог підпункту е) п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України та підпункту 3 п. 16 Наказу №1307, а саме: невірно зазначені опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг.

Крім того, податкова накладна № 4829 виписана на загальну суму двох актів, а саме: акт здачі-прийняття виконаних робіт від 05.12.2018р. № 7509 та акт здачі-прийняття виконаних робіт від 12.12.2018р. № 7855, що є порушенням вимог п. 201.7 ст. 201 Податкового кодексу України та п. 18 Наказу №1307.

Водночас, як зазначив позивач, між ДП «АМПУ» в особі Херсонської філії ДП «АМПУ» (адміністрації Херсонського морського порту) (Замовник) та ФОП Лиманцем І.А. (Виконавець) також укладено Договір про надання послуг № 8-В-ХЕФ-20 від 11 січня 2020 року, відповідно до п. 1.1 якого в порядку та на умовах, визначених даним Договором, Виконавець зобов`язується протягом строку дії Договору надавати Замовнику послуги з заправки та відновлення картриджів, ремонту та технічного обслуговування копіювально-розмножувальної техніки за кодом ДК 021:2015: 50320000-4: «Послуги з ремонту і технічного обслуговування персональних комп`ютерів», а Замовник зобов`язується прийняти надані Виконавцем Послуги та оплатити їх на умовах даного Договору.

Як зазначає позивач, за результатами наданих за Договором про надання послуг № 8-В-ХЕФ-20 від 11.01. 2020 р. послуг Замовником та Виконавцем були підписані, зокрема , акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 6431 від 23.10.2020р. на суму 3 406,20 грн з ПДВ 20% - 567,70 грн.

На твердження позивача, податкова накладна № 4024 складена з порушенням вимог підпункту б) п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України та п. 5 Наказу №1307, а саме: невірно зазначена дата складання податкової накладної.

Враховуючи вищевикладене, позивач зазначає, що станом на сьогодні податкові накладні № 4004, № 4154, № 4409, № 4412, № 4819, № 4154, № 4164 та № 4829 за Договором про надання послуг №106-В-ХЕФ-18 від 09.07.2018 р. та податкова накладна № 4024 за Договором про надання послуг № 8-В-ХЕФ-20 від 11.01.2020 р. відповідачем складені з порушенням вимог чинного законодавства України, а саме: помилки, допущені при їх складанні, є суттєвими та такими, що заважають ідентифікувати здійснену операцію, у зв`язку з чим, на думку позивача, відповідач порушив право ДП «АМПУ» на нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Позивач повідомив, що згідно з абзацом 25 п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України у разі допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених п. 201.1 ст. 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена згідно з п. 201.16 цієї статті) податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця. Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або допущено помилки при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної та/або порушено граничні терміни реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. До заяви додаються копії документів, що засвідчують факт сплати податку у зв`язку з придбанням таких товарів/послуг, або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Користуючись вищезазначеним правом, позивач додав до податкової декларації заяву про допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначені обов`язкових реквізитів податкової декларації та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування (Д8) за звітний (податковий) період 03 місяць 2019 рік та заяву про допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначені обов`язкових реквізитів податкової декларації та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування (Д7) за звітний (податковий) період 09 місяць 2021 рік відповідно.

Також, 31.07.2024р. листом № 23 31/10-04-01/Вих ДП «АМПУ» звернулося до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі з проханням надати копії актів (довідок) про результати документальних перевірок, проведених відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, за заявами із скаргою на контрагентів (продавців).

Позивач відмітив, що 23.08.2024 р. на його адресу надійшла відповідь на лист № 2331/10-04- 01/Вих, якою Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі повідомило, що під час окупації Херсонської області будівля, в якій зберігалися акти документальних перевірок, була захоплена російськими військами , у зв`язку з чим надати копії актів перевірок контрагентів ДП «АМПУ» не є можливим.

Посилаючись на приписи норм Податкового кодексу України та у зв`язку з не усуненням помилок в податкових накладних за Договорами про надання послуг на загальну суму 14 095,20 грн з ПДВ - 2 349,20 грн, позивач зазначає, що втратив своє право на включення сум податкових накладних до сум податкового кредиту.

Позивач відмітив, що зазначене підтверджується висновками Державної податкової служби України від 21.12.2023р. № 4816/ІПК/99-00-21-03-02 (вх. №36/10/ОВ від 04.01.2024р.), викладеними в індивідуальній податковій консультації щодо визначення права на податковий кредит з податку на додану вартість.

Тобто, граничний строк , протягом якого позивач мав право на включення сум податку на додану вартість згідно з податковими накладними за Договорами про надання послуг у відповідному розмірі до податкового кредиту, сплив на дату направлення позивачем до Господарського суду Одеської області цієї позовної заяви.

У зв`язку із наведеним вище, позивач звернувся до суду із позовною заявою про відшкодування збитків у розмірі 2 349 грн 20 коп., які просить стягнути з відповідача.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав.

Розглянув матеріали справи, суд встановив, що між ДП «АМПУ» в особі Херсонської філії ДП «АМПУ» (адміністрації Херсонського морського порту) (Замовник) та ФОП Лиманцем І.А. (Виконавець) укладено Договір про надання послуг №106-В-ХЕФ-18 від 09.07.2018 р.

Також, між ДП «АМПУ» в особі Херсонської філії ДП «АМПУ» (адміністрації Херсонського морського порту) (Замовник) та ФОП Лиманцем І.А. (Виконавець) укладено Договір про надання послуг №8-В-ХЕФ-20 від 11.01.2020 р.

Як вбачається із змісту Договорів, обидва містять аналогічні положення.

Відповідно до п. 1.1. Договорів в порядку та на умовах, визначених даним Договором, Виконавець зобов`язується протягом строку дії Договору надавати Замовнику послуги з заправки та відновлення картриджів, ремонту та технічного обслуговування копіювально-розмножувальної техніки за кодом ДК 021:2015: 50320000-4: «Послуги з ремонту і технічного обслуговування персональних комп`ютерів» , а Замовник зобов`язується прийняти надані Виконавцем послуги та оплатити їх на умовах даного Договору.

Найменування послуг, їх обсяг, вартість за одиницю послуг зазначені сторонами в Розрахунку вартості послуг (Додаток № 1 до Договору, який є невід`ємною частиною Договору), з розшифровкою типів копіювально- розмножувальної техніки, картриджів в Додатку № 2 до даного Договору (який є невід`ємною частиною Договору (п. 1.2. Договорів).

Згідно зі ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Отже, між сторонами у справі склалися правовідносини щодо надання послуг.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За приписами ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до п. 4.1. Договорів оплата по Договору проводиться за фактично надані обсяги послуг протягом 5 (п`яти) банківських днів з дня підписання сторонами Акту наданих послуг на підставі рахунку (рахунку-фактури) Виконавця, але не більше ціни за кожну окремо надану послугу, визначену у Додатку № 1 до даного Договору.

За умовами п. 5.6. Договорів послуги по даному Договору надаються за місцем здійснення господарської діяльності Виконавця, а саме за адресою 73000, м. Херсон, вул. Ярослава Мудрого, 48.

Згідно з п. 5.6. Договорів за результатами наданих послуг Виконавець складає, підписує та передає Замовнику Акт наданих послуг в 2-х примірниках із зазначенням обсягу фактично наданих послуг. Належним підтвердженням відправлення Виконавцем Замовнику Акту наданих послуг є відмітка (штамп) на супровідному листі або поштове повідомлення про вручення рекомендованої кореспонденції.

Як вбачається із матеріалів справи, за результатами наданих за Договором про надання послуг №106-В-ХЕФ-18 від 09.07.2018 р. послуг Замовником та Виконавцем були підписані, зокрема: акт здачі-прийняття виконаних робіт № 6441 від 24.10.2018р. на суму 1 368,00 грн з ПДВ 20% - 228,00 грн, акт здачі-прийняття виконаних робіт № 6677 від 06.11.2018р. на суму 403,50 грн з ПДВ 20% - 67,25 грн, акт здачі-прийняття виконаних робіт № 6719 від 07.11.2018р. на суму 607,50 грн з ПДВ 20% - 101,25 грн, акт здачі-прийняття виконаних робіт № 7122 від 16.11.2018р. на суму 1 965,00 грн з ПДВ 20% - 327,50 грн, акт здачі-прийняття виконаних робіт № 7127 від 19.11.2018р. на суму 2 266,50 грн з ПДВ 20% - 377,75 грн, акт здачі-прийняття виконаних робіт № 7509 від 05.12.2018р. на суму 306,00 грн з ПДВ 20% - 51,00 грн, акт здачі-прийняття виконаних робіт № 7839 від 10.12.2018р. на суму 918,00 грн з ПДВ 20% - 153,00 грн, акт здачі-прийняття виконаних робіт № 7855 від 12.12.2018р. на суму 2 854,50 грн з ПДВ 20% - 475,75 грн.

Крім того, за результатами наданих за Договором про надання послуг № 8-В-ХЕФ-20 від 11.01.2020 р. послуг Замовником та Виконавцем були підписані, зокрема , акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 6431 від 23.10.2020р. на суму 3 406,20 грн з ПДВ 20% - 567,70 грн.

Згідно з пунктом 6.3.10. Договору про надання послуг №106-В-ХЕФ-18 від 09.07.2018р. та п. 6.3.11 Договору про надання послуг № 8-В-ХЕФ-20 від 11.01.2020 р. Виконавець зобов`язаний надавати Замовнику на узгодження належним чином оформлені податкові накладні/розрахунок коригування податкової накладної, складену(і) в електронній формі та зареєстровану(і) в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) в порядку та строки, визначені законодавством України (реквізити для оформлення податкових накладних зазначені в Додатку № 2 до даного Договору, який є невід`ємною його частиною).

На виконання п.6.3.10 Договору про надання послуг №106-В-ХЕФ-18 від 09.07.2018 р. та вимог Податкового кодексу України Виконавцем були складені та зареєстровані в ЄРПН, зокрема: податкова накладна № 4004 від 26.10.2018р. на суму 1 368,00 грн, враховуючи ПДВ 20% - 228,00 грн; податкова накладна №4154 від 07.11.2018р. на суму 403,50 грн, враховуючи ПДВ 20% - 67,25 грн; податкова накладна №4164 від 07.11.2018р. на суму 607,50 грн, враховуючи ПДВ 20% - 101,25 грн.; податкова накладна № 4409 від 21.11.2018р. на суму 1 965,00 грн, враховуючи ПДВ 20% - 327,50 грн; податкова накладна № 4412 від 21.11.2018р. на суму 2 266,50 грн, враховуючи ПДВ 20%-377,75 грн; податкова накладна № 4829 від 12.12.2018р. на суму 3 160,50 грн, враховуючи ПДВ 20%-526,75 грн; податкова накладна №4819 від 17.12.2018р. на суму 918,00 грн, враховуючи ПДВ 20% - 153,00 грн.

Також, на виконання п.6.3.11 Договору про надання послуг № 8-В-ХЕФ-20 від 11.01.2020р. та вимог Податкового кодексу України Виконавцем була складена та зареєстрована в ЄРПН податкова накладна № 4024 від 26.10.2020р. на суму 3 406,20 грн, враховуючи ПДВ 20% - 567,70 грн.

Згідно з пп. 14.1.181 ст. 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник ПДВ має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до ст. 187.1 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата зарахування електронних грошей платнику податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", незалежно від дати накладення електронного підпису.

Як було зазначено вище, на виконання умов Договорів, Виконавцем було надано послуги на загальну суму 14 095 грн 20 коп.

У ст. 198 Податкового кодексу України встановлено підстави, за яких у платника ПДВ виникає право на податковий кредит; визначено умови, дату, час та порядок його формування; права й обов`язки платників податку в сфері податкових правовідносин; підстави, що унеможливлюють віднесення сплаченого (нарахованого) податку до податкового кредиту.

Згідно з п.п. 198.1, 198.2 цієї статті право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

За змістом п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з використанням кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, уповноваженої платником особи відповідно до вимог Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити:

а) порядковий номер податкової накладної;

б) дата складання податкової накладної;

в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг;

г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, ^ у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково у зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу); 2

д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної - особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник 9 податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг;

е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг. У податковій у накладній, що складається за операціями з вивезення товарів за межі митної території України, зазначаються ті одиниці виміру товарів, які застосовуються при оформленні митної декларації на такі товари;

є) ціна постачання без урахування податку;

ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні;

з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку;

і) код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду;

й) індивідуальний податковий номер;

к) дата та номер митної декларації зазначаються у разі складання платником податкової накладної за операціями з вивезення товарів за межі митної території України;

л) дата та номер договору (контракту) зазначаються у разі складання платником податкової накладної за операціями з вивезення товарів за межі митної території України. У податковій накладній, що складається за операціями з вивезення товарів за межі митної території України на підставі форвардного контракту, зазначається відповідна відмітка про форвардний контракт.

Відповідно до п.201.2. ст.201 Податкового кодексу України форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно з п. 201.7. ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на рахунок у банку/небанківському надавачу платіжних послуг як попередня оплата (аванс).

Як вбачається із матеріалів справи , податкові накладні за Договорами складено з порушенням вимог чинного законодавства України, а саме: помилки, допущені при їх складанні, є суттєвими та такими, що заважають ідентифікувати здійснену операцію.

За п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.

Покупцю товарів/послуг податкова накладна/розрахунок коригування можуть бути надані продавцем таких товарів/послуг в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги".

Крім того, відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

Згідно з абз. 25 п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України у разі допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених п. 201.1 ст. 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена згідно з пунктом 201.16 цієї статті) податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця. Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або допущено помилки при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної та/або порушено граничні терміни реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. До заяви додаються копії документів, що засвідчують факт сплати податку у зв`язку з придбанням таких товарів/послуг, або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Матеріали справи містять заяви позивача до відповідача з метою виправлення помилок, допущених при складанні вищезазначених декларацій.

Господарський суд зазначає, з матеріалів справи вбачається, що відповідач зареєстрував податкові накладі в ЄРПН, проте, реєстрація цих накладних контролюючим органом була зупинена з повідомленням про причини зупинення та з вказанням про можливість подання уточнюючих пояснень та документів.

Водночас, в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про те, що відповідачем були усунуті виявлені порушення та щодо того, що подані відповідачем податкові накладні були зареєстровані в Реєстрі.

На підставі зазначеного вище, суд погоджується із доводами позивача, що саме бездіяльність відповідача позбавила його права на включення сум податкових накладних до сум податкового кредиту та, відповідно, скористатись правом на зменшення податкового зобов`язання у розмірі 2 349 грн 20 коп.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, не дає права покупцю на включення сум ПДВ до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми ПДВ, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період. У разі порушення продавцем/покупцем товарів/послуг порядку заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця. Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або порушено порядок її заповнення та/або порядок реєстрації в Єдиному реєстрі. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв`язку з придбанням таких товарів/послуг або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Господарський суд зазначає, що відшкодування ПДВ здійснюється державою в податкових правовідносинах між особою і державою. Отже, зобов`язання зареєструвати податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних для включення до податкового кредиту суми ПДВ виникає саме з податкового законодавства, а не з договірних відносин, тому є податковим, а не господарським зобов`язанням. Спори, які можуть виникнути між платниками ПДВ та державою в особі уповноваженого органу - суб`єкта владних повноважень щодо суми сплаченого податку, є адміністративними і мають розглядатися судами адміністративної юрисдикції.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019р. у справі №908/1568/18 та постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.08.2018р. у справі № 917/877/17.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Господарський суд зазначає, що відповідач у зазначений строк податкові накладні не зареєстрував, доказів зворотнього матеріали справи не містять та відповідачем не спростовано.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Зі змісту ст. 224 Господарського кодексу України (чинної на момент виникнення спірних правовідносин), що кореспондується із ст. 22 Цивільного кодексу України, вбачається, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Разом з тим, в абз. 2 ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України (чинної на момент виникнення спірних правовідносин) закріплено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною.

Тобто збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також у не одержаних кредитором доходах, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником (п. 6.14 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2020р. у справі № 925/1196/18; п. 49 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.01.2022р. у справі 910/3338/22).

Аналізуючи вищезазначені положення законодавства, предмет спору та обставини справи, суд зазначає, що для застосування такого виду відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: 1) порушення боржником зобов`язання, що випливає з договору; 2) збитків та їх розміру; 3) причинного зв`язку між порушенням стороною зобов`язання, що випливає з договору, та збитками; 4) вини порушника зобов`язання.

Отже, відшкодування збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності і для застосування такої міри відповідальності необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності особи; шкідливого результату такої поведінки (збитків), наявності та розміру понесених збитків; причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного з елементів відповідальність у вигляду відшкодування збитків не наступає.

Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.01.2022р. у справі №904/1448/20.

В іншій постанові від 01.03.2023 р. у справі № 925/556/21 Велика Палата Верховного Суду відзначила, зокрема, що з 1 січня 2015 року ПК України не встановлює для платника ПДВ механізм, який би дозволяв йому включити ПДВ за відповідною операцією до складу податкового кредиту за відсутності зареєстрованої його контрагентом у ЄРПН податкової накладної, якщо контрагент за законом мав її зареєструвати. Такий платник ПДВ також не має у податкових відносинах права самостійно спонукати контрагента до здійснення реєстрації, а також не може спонукати контрагента оскаржити незаконні рішення, дії чи бездіяльність контролюючого органу, якщо вони були перешкодою у реєстрації податкової накладної у ЄРПН. Водночас саме від того, чи здійснить контрагент всі необхідні дії для реєстрації податкової накладної в ЄРПН, а у випадку незаконної перешкоди з боку контролюючого органу для реєстрації - від того, чи зможе контрагент успішно усунути ці перешкоди, фактично залежить виникнення права такого платника податку на податковий кредит з ПДВ. Збільшення податкового кредиту є майновим інтересом покупця товарів / послуг, який з 1 січня 2015 року за загальним правилом реалізовується після виконання продавцем в публічно-правових відносинах з державою обов`язку скласти та зареєструвати в ЄРПН податкову накладну, адже із цим пов`язується виникнення у покупця права на віднесення відповідних сум ПДВ до податкового кредиту.

Так, підставою для відшкодування збитків відповідно до ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України та ст. 224 Господарського кодексу України є порушення зобов`язання. Доведення наявності таких збитків та їх розміру, а також причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками покладено на позивача. Причинний зв`язок як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяні збитки полягає в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, отже, доведенню підлягає те, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки. Отже, зважаючи на зазначені норми, для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання); 2) шкідливого результату такої поведінки - збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного з цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає.

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідач не виконав вимог Податкового кодексу України, у зв`язку з чим позивач був позбавлений права і можливості включити суми ПДВ до складу податкового кредиту та, відповідно, скористатися своїм правом на зменшення податкового зобов`язання на суму 2 349 грн 20 коп.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що порушення боржником зобов`язання є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такого порушення. Протиправна дія чи бездіяльність заподіювача тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками, та є невідворотнім наслідком порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань.

Суд зауважує, що для правильного вирішення спору важливе значення має розподіл між сторонами обов`язку доказування. При заявлені вимог про стягнення збитків позивачем повинно бути доведено факт порушення відповідачем зобов`язань перед позивачем, наявність та розмір збитків, а також наявність причинного зв`язку між ними. Відповідачу ж потрібно довести відсутність його вини у спричиненні збитків позивачу.

Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи.

Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Близький за змістом правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018р. у справі №910/18036/17, від 23.10.2019р. у справі №917/1307/18, від 18.11.2019р. у справі №902/761/18, від 04.12.2019р. у справі №917/2101/17.

При цьому, саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками.

Тобто, твердження позивача щодо наявності підстав для стягнення збитків, зокрема в контексті наявності збитків та їх розміру, протиправності поведінки заподіювача збитків та існування причинного зв`язку такої поведінки із заподіяними збитками, ураховуючи принципи змагальності, диспозитивності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, підлягає доведенню саме позивачем.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019р. у справі №908/1568/18 зазначено, що хоча обов`язок продавця зареєструвати податкову накладну є обов`язком платника податку у публічно-правових відносинах, а не обов`язком перед покупцем, невиконання такого обов`язку фактично завдало позивачу збитків.

З огляду на викладене, у цьому випадку є прямий причинно-наслідковий зв`язок між бездіяльністю відповідача щодо виконання визначеного законом обов`язку зареєструвати податкові накладні та неможливістю зменшити позивачем податкових зобов`язань з ПДВ на вказану суму, що фактично є збитками позивача.

Отже, суд приходить до висновку, що наявні усі елементи складу господарського правопорушення.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.01.2022р. по справі № 910/3338/21, від 31.01.2023 р. по справі №904/72/22.

Підсумовуючи вищенаведене, господарський суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ч.3 ст.13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За приписами ч.1 ст.73 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010р. у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" (№4241/03, §54, ЄСПЛ, 28.10.2010р.) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача згідно ст. ст. 123, 129 ГПК України.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 123,129, 232, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Державного підприємства ''Адміністрація морських портів України" в особі Херсонської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Херсонського морського порту) до Фізичної особи-підприємця Лиманець Ігора Анатолійовича про стягнення збитків у розмірі 2 349 грн 20 коп. - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Лиманець Ігора Анатолійовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Державного підприємства ''Адміністрація морських портів України" (01135, м. Київ, просп. Берестейський, буд. 14, ) в особі Херсонської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Херсонського морського порту) (73000, м. Херсон, просп. Незалежності (Ушакова), буд. 4, ) збитки у розмірі 2 349 грн 20 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422 грн 40 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення (підписання).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 19 січня 2026 р.

Суддя Н.В. Рога