ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

12 січня 2026 року Справа № 910/14255/25

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Олейняш Е.М., розглянувши матеріали позовної заяви

за позовом Міністерства економіки, довкілля та сільського господарства України, вул. Михайла Грушевського, буд. 12/2, м. Київ, 01008 ()

до відповідача Вільнозапорізької сільської ради, вул. Москаленка, 35, с. Вільне Запоріжжя, Баштанський р-н, Миколаївська обл., 55650 ()

до відповідача Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України», вул. Саксаганського, 1, м. Київ, 01033 ()

про визнання вчинення реєстраційних дій незаконними; визнання незаконними дій державного реєстратора; скасування рішення про державну реєстрацію; визнання недійсним та скасування свідоцтва про реєстрацію права власності; визнання права власності

без повідомлення (виклику) учасників

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду м. Києва звернулось Міністерство економіки, довкілля та сільського господарства України з позовною заявою до відповідача Вільнозапорізької сільської ради, до відповідача Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України», в якій просить суд:

1. Визнати вчинення реєстраційних дій АТ «ДПЗКУ» в частині звернення до державного реєстратора Новобузького районного управління юстиції Миколаївської області Щербак Олени Олександрівни щодо реєстрації державного майна за АТ «ДПЗКУ» незаконними.

2. Визнати незаконними дії державного реєстратора Новобузького районного управління юстиції Миколаївської області Щербак Олени Олександрівни щодо реєстрації державного майна за АТ «ДПЗКУ» та скасувати Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 1160149 від 26.03.2013.

3. Визнати недійсним та скасувати свідоцтво від 27.01.2012 серія САЕ № 111718 про реєстрацію права власності за АТ «ДПЗКУ» майна за адресою: Миколаївська обл., Новобузький р-н, селище Полтавка, вулиця Станційна, будинок 11, загальною площею 28 930, 4 кв. м., що належить Державі Україна.

4. Визнати за державою Україна в особі Міністерства економіки, довкілля та сільського господарства України () право власності на нерухоме майно майновий комплекс, який розташований за адресою: Миколаївська область, Новобузький район, селище Полтавка, вулиця Станційна, будинок 11, загальною площею 28 930, 4 кв. м., за реєстраційним номером .

Позивач просить суд здійснити розподіл судових витрат у даній справі на користь Мінекономіки за реквізитами: код за , UA0079547 в Державній казначейській службі України, м. Київ (вул. Михайла Грушевського, буд. 12/2, м. Київ, 01008).

Підставою позову позивачем зазначено обставини щодо неправомірної реєстрації за Акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» комплексу нежитлових будівель та об`єкт житлової нерухомості, розташований за адресою: Миколаївська область, Новобузький район, селище Полтавка, вулиця Станційна, будинок 11, загальною площею 28 930, 4 кв.м., за реєстраційним номером (майно), який є об`єктом державної власності. Дана реєстраційна дія вчинена Новополтавською сільською радою (нині - Вільнозапорізька сільська рада) за відсутності правових підстав, з порушенням законодавства України, внаслідок чого Мінекономіки, як уповноважений суб`єкт управління державним майном, було фактично позбавлено можливості належним чином здійснювати свої визначені законом повноваження та обов`язки щодо управління майном, що створило загрозу порушення майнових інтересів держави.

Засновником АТ "ДПЗКУ" є держава в особі Кабінету Міністрів України, органом управління корпоративними правами держави АТ "ДПЗКУ" є Мінекономіки.

Позивач зазначає, що будь-які дії, пов`язані з майном АТ "ДПЗКУ", зокрема, операції з його відчуження чи інші форми розпорядження, а особливо реєстраційні дії щодо нерухомого майна чи інших активів, можуть здійснюватись виключно за попереднім та обов`язковим погодженням з уповноваженим органом управління - Мінекономіки (а також власника - Кабінету Міністрів України). Дії, пов`язані з майном АТ "ДПЗКУ", здійснені без погодження з уповноваженим органом управління, є протиправними, юридично нікчемними та не повинні визнаватися такими, що створюють правові наслідки, оскільки вчинені з порушенням вимог законодавства та Статуту Товариства.

Будь-яке самовільне відчуження майна Товариства або здійснення реєстраційних дій без попереднього погодження з Мінекономіки порушує права Міністерства як органу управління, позбавляє державу належного контролю над державним майном, що входить до статутного капіталу Товариства, та суперечить встановленим законом і Статутом механізмам управління корпоративними правами.

Незаконна реєстрація права приватної власності на майно держави позбавляє Мінекономіки, як уповноважений орган управління, можливості ефективно здійснювати управління, використання та розпорядження державними активами.

Позивач зазначає, що внаслідок протиправного видання Новополтавською сільською радою свідоцтва про право власності на нерухоме майно, що слугувало підставою для реєстрації права приватної власності за АТ "ДПЗКУ" на об`єкти, що належать державі, вказане майно неправомірно вибуло з державної власності у приватну власність Товариства.

Позовні вимоги обґрунтовані положеннями ст. 19, 24, 41, 55 Конституції України, ст. 15, 16, 316, 328, 391 ЦК України, ст. 21, 133, 136, 141, 145, 182, 224, 225, 325, 326 ГК України, ст. 1, 5, 6, 7 Закону України «Про управління об`єктами державної власності», ст. 2, 19, 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. 8 Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад» та судовою практикою.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 25.11.2025 позовну заяву з доданими до неї матеріалами передано за територіальною підсудністю до Господарського суду Миколаївської області.

05.01.2026 матеріали справи № 910/14255/25 надійшли до Господарського суду Миколаївської області. За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим у справі визначено суддю Олейняш Е.М.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без руху, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити, зокрема зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 163 ГПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього.

Отже, судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, стягнення, витребування або повернення майна - як рухомих речей, так і нерухомості - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову (пункт 8.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.02.19 у справі № 907/9/17).

Судом встановлено, що позивачем при поданні позовної заяви зазначено, що позов не містить вимог майнового характеру.

Суд зазначає, що позивачем пред`явлено позовну заяву, яка містить 3 вимоги немайнового характеру та одну вимогу майнового характеру про визнання права власності.

Всупереч викладеному, позивачем в порушення п. 3 ч. 3 ст. 162 ГПК України не зазначено ціну позову. Враховуючи, що позивачем не визначено ціну позову, а матеріали справи не містять доказів на підтвердження вартості майна, у суду також відсутня можливість перевірити розмір та правильність сплати судового збору.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Позивач в п. 2 прохальної частини позовної заяви просить суд визнати незаконними дії державного реєстратора Новобузького районного управління юстиції Миколаївської області Щербак Олени Олександрівни щодо реєстрації державного майна за АТ ДПЗКУ та скасувати Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 1160149 від 26.03.2013.

При цьому, позивачем в позовній заяві зазначено двох відповідачів: Вільнозапорізька сільська рада та Акціонерне товариство Державна продовольчо-зернова корпорація України.

Виходячи зі складу учасників, а також змісту прохальної частини позовної заяви, а також враховуючи приписи п. 4 ч. 3 ст. 162 ГПК України, позивачу слід зазначити зміст позовних вимог до кожного з відповідачів.

Відповідно абз. 1, 2 ч. 1 ст. 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху також у разі, якщо позовну заяву подано особою, яка відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави, визначеної абзацом другим частини першої цієї статті, суд у такій ухвалі зазначає про обов`язок такої особи зареєструвати електронний кабінет відповідно до статті 6 цього Кодексу.

Враховуючи вищевказані недоліки позовної заяви, суд дійшов висновку про залишення поданої позовної заяви без руху.

Керуючись ст. 6, 42, 162, 164, 172, 174, 232 - 235, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву (вх. № 239/26 від 05.01.2026) Міністерства економіки, довкілля та сільського господарства України до відповідача Вільнозапорізької сільської ради та відповідача Акціонерного товариства Державна продовольчо-зернова корпорація України про визнання вчинення реєстраційних дій незаконними; визнання незаконними дій державного реєстратора; скасування рішення про державну реєстрацію; визнання недійсним та скасування свідоцтва про реєстрацію права власності; визнання права власності залишити без руху.

2. Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

3. Встановити позивачу наступний спосіб усунення недоліків:

- позивачу зазначити ціну позову (з наданням підтверджуючих доказів вартості майна);

- зазначити зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

4. Роз`яснити позивачу наслідки усунення недоліків:

якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу (ч. 3 ст. 174 ГПК України);

якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою (ч. 4 ст. 174 ГПК України).

На веб-сторінці господарського суду Миколаївської області на офіційному веб-порталі судової влади України в Інтернет за посиланням: http://mk.arbitr.gov.ua/sud5016/ учасники справи можуть отримати інформацію по справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду (ст. 235, 255 ГПК України).

Суддя Е.М. Олейняш