ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

"23" січня 2026 р. Справа№ 910/5638/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Тищенко А.І.

Мальченко А.О.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Головного управління Державної податкової служби у місті Києві на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2025 (повний текст підписано 17.09.2025)

у справі №910/5638/24 (суддя Васильченко Т.В.)

за позовом Головного управління Державної податкової служби у місті Києві

до

1) Фізичної особи підприємця Білоус Катерини Олександрівни

2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Бейс Фуд»

про визнання договору удаваним,

ВСТАНОВИВ:

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 24.06.2025 у справі №910/5638/24 заяву Фізичної особи-підприємця Білоус Катерини Олександрівни про ухвалення додаткового рішення у справі №910/5638/24 задоволено частково.

Стягнуто з Головного управління Державної податкової служби у місті Києві на користь Фізичної особи-підприємця Білоус Катерини Олександрівни витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25000 (двадцять п`ять тисяч) грн 00 коп.

В іншій частині заяви Фізичної особи-підприємця Білоус Катерини Олександрівни про ухвалення додаткового рішення у справі №910/5638/24 відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим додатковим рішенням, позивач 17.10.2025 засобами поштового зв`язку звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване додаткове рішення скасувати та прийняти нове про відмову в позові Білоус К.О.

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу)(складу суду) від 20.10.2025 апеляційну скаргу передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Мальченко А.О., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.10.2025 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/5638/24.

Відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у місті Києві на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2025 до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи №910/5638/25.

Матеріали справи №910/5638/24 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані головуючому судді у справі.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги та додані до неї документи, колегія суддів дійшла висновку про невідповідність скарги вимогам Глави 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Згідно ч. 3 ст. 258 ГПК України до апеляційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції, за наявності.

Одночасно в тексті апеляційної скарги міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому зазначено про те, що оскаржуване додаткове рішення було отримано 18.09.2025. Також, скаржник звернувся до Державного підприємства «Інформаційні судові системи» із запитом на отримання інформації щодо надходження до електронного кабінету ГУ ДПС в м. Києві додаткового рішення Господарського суду міста Кєва від 24.06.2025 у вказаній справі. Відповідно до відповіді зазначено, що повідомлення про надходження вказаного документу до кабінету користувача ЕС «Головне управління ДПС у м. Києві» було направлено « 2025-09-17 19:47». Сповіщення про надходження вказаного документу на електронну адресу зазначеного учасника справи було направлено « 2025-09-17 19:49». Сповіщення про надходження вказаного документа до АРІ ЕС було направлено « 2025-09-17 19:50».

Розглянувши вищезазначене клопотання скаржника про поновлення строку на апеляційне оскарження додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2025, колегія суддів не вбачала вказані скаржником обставини поважними, з огляду на наступне.

До поданого клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження представником скаржника долучено відповідь від Державного підприємства «Інформаційні судові системи» від 06.10.2025.

Як вбачається з матеріалів справи, повний текст оскаржуваного додаткового рішення від 24.06.2025 було підписано 17.09.2025.

В матеріалах справи міститься повідомлення про доставлення додаткового рішення до електронного кабінету позивача 17.09.2025 о 19:54 (том 2, а.с. 87).

Останнім днем для подання апеляційної скарги, з урахуванням вимог частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України є 08.10.2025 включно.

Апеляційну скаргу на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2025 направлено засобами поштового зв`язку до Північного апеляційного господарського суду лише 17.10.2025.

Разом з цим, колегія суддів зауважує на тому, що скаржником не наведено належних, допустимих та достовірних доказів причин пропуску строку для подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції, зокрема, з дати отримання оскаржуваного додаткового рішення з 18.09.2025.

Враховуючи вказане вище, колегія суддів не вбачала вказані скаржником обставини поважними, оскільки обґрунтування представника позивача про поновлення строку на апеляційне оскарження додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2025 не є належними.

З врахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що для вирішення клопотання скаржника про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2025 у справі №910/5638/24, з підстави, вказаної в заяві, слід запропонувати апелянту надати відповідні докази або вказати інші підстави для поновлення строку.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.12.2025 апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2025у справі №910/5638/24 залишено без руху, надано скаржнику строк не більше десяти днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених у її мотивувальній частині.

Попереджено Головне управління Державної податкової служби у місті Києві, що якщо відповідну заяву не буде подано особою в зазначений строк, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 цього Кодексу.

26.12.2025 засобами поштового зв`язку представником скаржника направлено до суду апеляційної інстанції клопотання про усунення недоліків, в якому викладено додаткові обґрунтування до клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Вказане клопотання було передано головуючому судді у справі після виходу з відпустки.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку, представник скаржника зазначає наступне.

Станом на дату отримання контролюючим органом оскаржуваного рішення суду першої інстанції вхідна кореспонденція сягала більше, аніж 16 тисяч документів, що свідчить про велику завантаженість у системі документообігу ГУ ДПС у м. Києві. Скаржник був залучений до одночасного виконання значної кількості службових та процесуальних обов`язків, зокрема, підготовки та подання процесуальних документів у декількох судових справах одночасно, а обсяг роботи істотно перевищував звичайне службове навантаження. Також, в Україні запроваджено воєнний стан, і в цих умовах будь-які обмеження доступу податкових органів до правосуддя несуть загрозу не лише процесуальному балансу, а й публічному інтересу держави.

Аналізуючи обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 13.05.2025, наведене позивачем, колегія суддів виходить з наступного.

Як зазначено попередньо, обгрунтовуючи поважність причин пропуску відповідного процесуального строку, позивач посилається на недоліки в роботі канцелярії контролюючого органу, спричинені великою завантаженістю у системі документообігу. Однак наведені обставини самі по собі не є такими, що унеможливлюють або ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк. Суд апеляційної інстанції встановив, що оскаржуване рішення суду доставлено до електронного кабінету позивача в підсистемі «Електронний суд», доступ до якого може бути наданий будь-якій особі на підставі електронної довіреності. Отже, позивач мав можливість забезпечити відповідального виконавця, який здійснює юридичне супроводження справи, доступом до електронного кабінету позивача, а відповідальний виконавець мав можливість та повинен був би відслідковувати стан супроводжуваної справи, і своєчасно відреагувати на надходження судового рішення до електронного кабінету, за необхідності своєчасно узгодити здійснення канцелярією відповідної реєстрації. Поряд з цим, не зважаючи на те, що посилання позивача на недоліки в роботі канцелярії контролюючого органу, спричинені великою завантаженістю у системі документообігу - жодним чином не свідчать про поважність причин пропуску процесуального строку, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження цих обставин, відтак вказані обставин є недоведеними.

Обгрунтовуючи поважність причин пропуску відповідного процесуального строку позивач посилається також на значне навантаження із супроводу судових справ. Однак і ці обставини самі по собі не є такими, що унеможливлюють або ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк. Ці обставини не є такими, що не залежать від волевиявлення позивача, адже в усіх державних органах існує процедура узгодження структури та штатного розпису, яка передбачає врахування поточного навантаження у відповідності до завдань та функцій, які на нього покладені. Позивачем не надано будь-яких доказів, які засвідчують неможливість здійснення ним організації своєї діяльності таким чином, щоб забезпечити належний супровід судових справ. Відповідно зазначена обставина також не свідчить про поважність причин пропуску процесуального строку та є недоведеною.

Розглянувши додаткові доводи скаржника про поновлення строку на апеляційне оскарження, колегія суддів встановила наступне.

Згідно ч. 1 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Зі змісту наведеної норми суд у кожному конкретному випадку, з урахуванням конкретних обставин пропуску строку, оцінки доводів щодо причин їх пропуску, робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску такого строку.

Відповідно до статті 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

ЄСПЛ зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див. mutatis mutandis рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine) від 03.04.2008, № 3236/03, § 41)).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури, і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12.07.2007).

При цьому легітимна мета обмеження прав дотримана, права скаржника не порушені, оскільки йому було надано право на обґрунтування пропуску строку на оскарження судового рішення, про яке він був обізнаний.

Як вбачається з матеріалів справи, повний текст оскаржуваного додаткового рішення від 24.06.2025 було підписано 17.09.2025.

В матеріалах справи міститься повідомлення про доставлення додаткового рішення суду до електронного кабінету позивача 17.09.2025 о 19:54 (том 2, а.с. 87).

При отриманні скаржником копії оскаржуваного рішення 17.09.2025 (відповідно до положень ст.242 ГПК України, останнім днем подання апеляційної скарги є 08.10.2025 включно (з урахуванням вихідних днів), в той час як апеляційна скарга направлена засобами поштового зв`язку до суду апеляційної інстанції 17.10.2025.

Колегія суддів зазначає, що скаржником жодних належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження викладеного як у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, так і в додаткових обгрунтуваннях, не подано.

Щодо посилань апелянта (позивача) на запровадження воєнного стану, колегія суддів зазначає наступне.

Введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

У цьому випадку необхідно з`ясувати, в який саме строк позивач міг звернутися до суду з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції та якими доказами підтверджується неможливість звернення до суду раніше, оскільки право на поновлення строку у зв`язку із запровадженим воєнним станом не може визнаватися безумовним і залежати тільки від факту його запровадження.

Вирішення питання про можливість поновлення строку на апеляційне оскарження має вирішуватися з урахуванням конкретних обставин справи.

Так, Позивач здійснює свою діяльність на території м. Києва, на якій у період з 18.09.2025 по 08.10.2025 не велись активні бойові дії, в той час як воєнний стан діє з 24.02.2022.

При цьому сама по собі військова агресія проти України та введення воєнного стану на всій території України не може автоматично означати зупинення всіх процесуальних строків, визначених законом, або ж про автоматичне поновлення таких строків.

Водночас Позивачем не обгрунтовано причинно-наслідковий зв`язок між дією правового режиму воєнного стану та неможливістю виконати конкретну процесуальну дію у строк, встановлений законом.

Отже, сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні та посилання на нього, без належного обґрунтування, мотивування та аргументування впливу на неможливість своєчасного звернення до суду з апеляційною скаргою у даній справі та без подання відповідних підтверджуючих доказів, що унеможливили вчинення процесуальної дії у відповідний строк, не є підставою для поновлення такого процесуального строку.

Враховуючи викладене, апелянтом не зазначено та не доведено об`єктивно непереборних та пов`язаних з дійсними істотними труднощами обставин, що перешкоджали йому своєчасно реалізувати своє право на апеляційне оскарження додаткового рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З огляду на викладене, вказані скаржником доводи в обгрунтування поновлення строку на апеляційне оскарження не можуть бути самостійною поважною підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Станом на 23.01.2026 скаржником недоліки апеляційної скарги не усунуто, не подано відповідні належні, допустимі та достовірні докази на підтвердження обгрунтованості клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2025 у справі №910/5638/24, а зазначені інші підстави для поновлення строку колегією суддів визнаються неповажними.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 03.04.2008 зі справи «Пономарьов проти України», вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Отже, можливість поновлення судом апеляційної інстанції пропущеного строку не є необмеженою, а вирішення цього питання пов`язується із наявністю поважних причин пропуску строку.

Пунктом 1 частини другої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними (п. 4 ч. 1 ст. 261 ГПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 261 ГПК України копія ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження надсилається учасникам справи у порядку, визначеному статтею 242 цього Кодексу. Скаржнику надсилається копія ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. Копія апеляційної скарги залишається в суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтею 261 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у місті Києві на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2025 у справі №910/5638/24.

2. Матеріали справи повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Копію ухвали надіслати учасникам апеляційного провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді А.І. Тищенко

А.О. Мальченко