ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог кредиторів

"14" січня 2026 р. м. Ужгород Справа № 907/1086/24

Господарський суд Закарпатської області у складі судді Лучка Р.М.,

за участю секретаря судового засідання Піпар А.Ю.

розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Скан Системс» від 20.03.2025

про визнання конкурсним кредитором у справі про банкрутство

у справі № 907/1086/24

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Лідертрансбуд Україна», м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Атера Девелопмент», м. Запоріжжя

розпорядник майна: арбітражний керуючий Панченко Роман Миколайович

про банкрутство

За участю представників:

кредитора Шкабрій М.П., адвокат, ордер серії АА №1483720 від 12.09.2024;

боржника Тетеря В.І., адвокат, ордер серії АЕ №1460484 від 05.01.2026;

арбітражний керуючий Панченко Р.М., розпорядник майна, ухвала від 20.02.2025.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Лідертрансбуд Україна» 23.12.2024 засобами поштового зв`язку звернулося до Господарського суду Закарпатської області із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Атера Девелопмент» у зв`язку з наявністю у нього непогашеної заборгованості перед кредитором в розмірі 8 461 669,72 грн, яка за позицією кредитора виникла у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за договором оренди №01/05-24-01 від 01.05.2024, договорами поставки №01/05/24 від 01.05.2024, №11/03-2024 від 11.03.2024, №1/12-2023 від 01.12.2023. Крім того, 06.01.2025 на адресу суду надійшли доповнення Товариства з обмеженою відповідальністю «Лідертрансбуд Україна» до заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Атера Девелопмент», до яких долучено повний текст договору поставки №11/03-2024 від 11.03.2024, додатки та додаткові угоди до означеного договору.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 907/1086/24 визначено головуючого суддю Лучка Р.М., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 січня 2025 року.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 20 січня 2025 року суд прийняв до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Лідертрансбуд Україна» про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Атера Девелопмент» та призначив підготовче засідання на 04 лютого 2025 року.

За результатами проведеного у справі підготовчого засідання ухвалою від 20 лютого 2025 року судом постановлено відкрити провадження у справі №907/1086/24 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Атера Девелопмент»; визнати грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Лідертрансбуд Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Атера Девелопмент» у загальному розмірі 8 491 949,72 грн; ввести процедуру розпорядження майном боржника; ввести мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника; призначити розпорядником майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Атера Девелопмент» арбітражного керуючого Панченка Романа Миколайовича; встановити грошову винагороду за виконання арбітражним керуючим повноважень розпорядника майна.

Також означеною ухвалою суд постановив, зокрема, офіційно оприлюднити повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Атера Девелопмент», у встановленому законодавством порядку, визначив дату проведення попереднього судового засідання у справі, яке відбудеться 29 квітня 2025 року о 10:00 год.

20 лютого 2025 року на офіційному веб-порталі судової влади України було офіційно оприлюднено повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Атера Девелопмент».

24 березня 2025 року на поштову адресу Господарського суду Закарпатської області від Товариства з обмеженою відповідальністю «Скан Системс» надійшла заява від 20.03.2025 конкурсного кредитора з грошовими вимогами до боржника, за змістом якої заявник просить суд визнати грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Скан Системс» до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Атера Девелопмент» у розмірі 3 879 100,10 грн, з яких: 2 824 050,00 грн основний борг, 831 292,49 грн інфляційне збільшення, 223 757,61 грн 3 % річних четверта черга, судовий збір за подання заяви до суду 6056,00 грн перша черга задоволення вимог кредиторів.

Ухвалою від 28 березня 2025 року суд прийняв до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Скан Системс» від 20.03.2025 про визнання конкурсним кредитором та призначив розгляд заяви в попередньому засіданні 29 квітня 2025 року, одночасно зобов`язавши розпорядника майна арбітражного керуючого Панченка Романа Миколайовича не пізніше ніж на 10 день з дня закінчення встановленого в ч. 1 ст. 45 КУзПБ тридцятиденного строку з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство з урахуванням результатів розгляду вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Скан Системс» боржником, надати суду докази їх визнання або ж відхилення у встановленому порядку та повідомити кредитора про наслідки розгляду заяви, докази чого надати суду.

У попередньому засіданні суд неодноразово оголошував перерви, зокрема ухвалою від 27 травня 2025 року суд повідомив учасників справи про оголошення перерви в попередньому засіданні до 13 червня 2025 року.

У зв`язку з апеляційним оскарженням боржником ухвали від 20.02.2025 про відкриття провадження у справі про банкрутство ухвалою від 13.06.2025 та надіслання матеріалів справи про банкрутство до суду апеляційної інстанції ухвалою від 13.06.2025 було зупинено провадження по розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Скан Системс» про визнання конкурсним кредитором у справі про банкрутство до повернення матеріалів справи № 907/1086/24 на адресу Господарського суду Закарпатської області.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 13 жовтня 2025 року скасовано ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 13.06.2025 про зупинення провадження по розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Скан Системс» про визнання конкурсним кредитором у справі про банкрутство, а матеріали заяви повернуто до Господарського суду Закарпатської області.

Поряд з цим, Західний апеляційний господарський суд постановою від 05 червня 2025 року (з урахуванням ухвали про виправлення помилки від 14.07.2025) ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 20.05.2025 про відкриття провадження у справі №907/1086/24 про банкрутство ТОВ «Будівельна компанія «Атера Девелопмент» скасував; у цій частині прийняв нове рішення, яким у задоволенні заяви ініціюючого кредитора ТОВ «Лідертрансбуд Україна» про відкриття провадження у справі про банкрутство щодо ТОВ «Будівельна компанія «Атера Девелопмент» відмовив.

22 жовтня 2025 року Верховний Суд у складі суддів Касаційного господарського суду в справі № 907/1086/24 ухвалив постанову, якою задовольнив касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лідертрансбуд Україна», скасував постанову Західного апеляційного господарського суду від 05.06.2025 (дата постанови з урахуванням ухвали Західного апеляційного господарського суду про виправлення описки від 14.07.2025) та залишив в силі ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 20.02.2025 у справі №907/1086/24 про відкриття провадження у справі про банкрутство.

20 листопада 2025 року матеріали справи № 907/1086/24 (скеровані супровідним листом №28-12/755 від 12.11.2025) повернулися до суду першої інстанції.

У зв`язку з викладеним, беручи до уваги залишення Верховним Судом в силі ухвали Господарського суду Закарпатської області від 20.02.2025 про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ «Будівельна компанія «Атера Девелопмент» та скасування Західним апеляційним господарським судом ухвали Господарського суду Закарпатської області від 13.06.2025 про зупинення провадження по розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Скан Системс» про визнання конкурсним кредитором у цій справі про банкрутство, ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 24.11.2025 повідомлено учасників справи № 907/1086/24 про проведення попереднього засідання у цій справі 10 грудня 2025 року.

Попереднє засідання у цій справі відкладалося до 14.01.2026 за клопотанням кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Санрайз» та для надання можливості боржнику надати документальні підтвердження щодо заперечень грошових вимог кредиторів ТОВ «Скан Системс» та Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Донецькій області.

Представник боржника в попередніх засіданнях 10.12.2025 та 14.01.2026 заперечує проти задоволення заявлених кредитором грошових вимог з визначених у заяві від 27.05.2025 підстав, зазначаючи про пов`язаність вказаного кредитора з іншим кредитором у справі ТОВ «Зар Ейр Системс», яким було порушено умови укладеного з боржником договору в частині реєстрації податкових накладних, що спричинило наявність у боржника збитків на суму ПДВ, які і були відшкодовані ТОВ «Скан Системс».

В даному контексті посилається на неукладеність між кредитором та боржником договору про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги №ФСАД/01/2021 від 25.10.2021 у зв`язку з ненаданням кредитором оригіналу такого договору на клопотання боржника від 27.05.2025 року.

У попередніх засіданнях представник кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю «Скан Системс» підтримав заявлені до боржника грошові вимоги, надав суду пояснення щодо підстав виникнення спірної заборгованості та повідомив, що договір про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги №ФСАД/01/2021 від 25.10.2021 укладався між сторонами шляхом електронного листування з долученням сканованих примірників підписаного договору, а паперовий примірник оригіналу договору в нього відсутній, позаяк не був повернутий боржником у справі.

Розпорядник майна Панченко Р.М. в попередньому засіданні визнав грошові вимоги кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю «Скан Системс», підтримавши подане 08.04.2025 повідомлення про розгляд заяви з кредиторськими вимогами.

Розглянувши подану кредитором заяву про визнання грошових вимог, судом встановлено наступне.

27 жовтня 2021 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Скан Системс» на підставі платіжної інструкції від 27.10.2021 за №163 перераховано на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Атера Девелопмент» грошові кошти в сумі 2 824 050,00 грн з призначенням платежу «надання безвідсоткової поворотної фін.допомоги згідно дог.№ФСАД/01/2021 від 25/10/2021. Без ПДВ».

Як на підставу перерахування грошових коштів кредитор посилається на умови договору про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги №ФСАД/01/2021 від 25.10.2021 відповідно до п. 1.1. якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Позикодавець передає у користування Позичальнику грошові кошти у вигляді безвідсоткової поворотної фінансової допомоги шляхом перерахування на розрахунковий рахунок, а останній зобов`язується використати таку допомогу за цільовим призначенням і повернути її Позикодавцеві в порядку та у строк, визначені цим Договором.

Копія означеного договору про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги №ФСАД/01/2021 від 25.10.2021 долучена кредитором до заяви про визнання грошових вимог.

Боржник у заяві від 27.05.2025 про розгляд грошових вимог ТОВ «Скан Системс» просив суд витребувати у кредитора оригінал означеного договору про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги №ФСАД/01/2021 від 25.10.2021.

Водночас, згідно з поясненнями представника кредитора договір про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги №ФСАД/01/2021 від 25.10.2021 укладався між сторонами шляхом електронного листування з долученням сканованих примірників підписаного договору, а паперовий примірник оригіналу договору в нього відсутній, позаяк не був повернутий боржником у справі

За твердженням кредитора, боржником не виконано зобов`язання з повернення отриманої допомоги у визначений Договором строк (до 30.06.2022), у зв`язку з чим заборгованість ТОВ «Будівельна компанія «Атера Девелопмент» станом на 20.03.2025 (дата оформлення заяви про визнання грошових вимог) складає 2 824 050,00 грн, вимоги про визнання якої разом з нарахованими кредитором за період з 01.07.2022 по 19.02.2025 відсотками річними (3%) на суму 223 757,61 грн та втратами від інфляції в розмірі 831 292,49 грн заявлені Товариством з обмеженою відповідальністю «Скан Системс».

При вирішенні питання щодо підставності заявлених кредитором вимог, суд виходить з наступного.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно з ч. 1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (ч.ч. 1, 2 ст. 640 ЦК України).

За своїм змістом та правовою природою надання поворотної фінансової допомоги врегульовано у § 1 Глави 71 ЦК України.

В силу ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Суд погоджується з аргументами боржника, що ненадання кредитором оригіналу підписаного сторонами договору про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги №ФСАД/01/2021 від 25.10.2021 на підтвердження відповідності долученої до заяви про визнання грошових вимог копії цього договору в силу приписів ч. 6 ст. 91 ГПК України виключає можливість оцінки судом наявного в матеріалах справи договору про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги №ФСАД/01/2021 від 25.10.2021 (його копії) як доказу на підтвердження досягнутих сторонами домовленостей щодо умов надання фінансової допомоги, її повернення.

Водночас, сама по собі неналежність копії договору про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги №ФСАД/01/2021 від 25.10.2021 як доказу неспроможна спростувати підтверджені платіжною інструкцією від 27.10.2021 за №163 аргументи кредитора про надання ним боржнику грошових коштів у розмірі 2 824 050,00 грн як безвідсоткову поворотну фінансову допомогу.

17 жовтня 2019 року набув чинності Закон України № 132-IX від 20.09.2019 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні», яким було, зокрема внесено зміни до ГПК України, в тому числі змінено назву статті 79 ГПК з «Достатність доказів» на нову - «Вірогідність доказів» та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування «вірогідності доказів».

У рішенні Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Brualla Gomez de La Torre v. Spain» від 19.12.1997 наголошено про загальновизнаний принцип негайного впливу процесуальних змін на позови, що розглядаються.

Стандарт доказування «вірогідності доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі «Дж. К. та Інші проти Швеції» («J.K. AND OTHERS v. SWEDEN») ЄСПЛ наголошує, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».

Схожий стандарт під час оцінки доказів застосовано у рішенні ЄСПЛ від 15.11.2007 у справі «Бендерський проти України» («BENDERSKIY v. Ukraine»), в якому суд оцінюючи фактичні обставини справи звертаючись до балансу вірогідностей вирішуючи спір виходив з того, що факти встановлені у експертному висновку, є більш вірогідним за інші докази.

В даному аспекті, суд враховує, що боржником у справі не надано суду доказів наявності будь-якої іншої правової підстави набуття ним від кредитора грошових коштів в розмірі 2 824 050,00 грн та/або доказів повернення отриманих від кредитора грошових коштів, а твердження представника боржника, що спірне перерахування мало місце як компенсація за завдані ТОВ «Зар Ейр Системс» збитків у зв`язку з нереєстрацією податкової накладної спростовуються призначенням платежу у платіжній інструкції від 27.10.2021 за №163: «надання безвідсоткової поворотної фін.допомоги згідно дог.№ФСАД/01/2021 від 25/10/2021. Без ПДВ» та жодним чином боржником документально не доведено, хоча саме для надання можливості ТОВ «Будівельна компанія «Атера Девелопмент» подати відповідні докази в попередньому засіданні 10.12.2025 оголошувалася перерва до 14.01.2026 року.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України (тут і надалі ГК України в редакції на час виникнення спірних правовідносин) господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ч.ч. 1-3 ст. 1049 ЦК України Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Як встановлено судом, факт надання кредитором боржнику позики (безвідсоткової поворотної фінансової допомоги) на суму 2 824 050,00 грн підтверджується платіжною інструкцією від 27.10.2021 №163 та не заперечується боржником у справі. При цьому, доказів повернення отриманої від кредитора поворотної фінансової допомоги боржником не надано.

Таким чином, суд висновує, що боржник у порушення норм чинного законодавства належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання з повернення отриманої від кредитора позики, у зв`язку з чим в Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Атера Девелопмент» виникла заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Скан Системс» станом на 20.03.2025 року (дата оформлення заяви кредитором про визнання грошових вимог) в розмірі 2 824 050,00 грн, що визнається розпорядником майна (повідомлення про розгляд заяви від 08.04.2025).

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

При цьому, приписи ч. 7 ст. 193 ГК України та ст. 525 ЦК України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 ЦК України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи встановлено, що боржник взяті на себе зобов`язання в повній мірі не виконав, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених грошових вимог кредитора до боржника в цій частині.

Щодо 3 % річних та втрат від інфляції.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з поданим позивачем розрахунком, за неповернення позики боржнику за період з 01.07.2022 по 19.02.2025 (виходячи з суми заборгованості 2 824 050,00 грн) нараховано 3% річних в розмірі 223 757,61 грн та інфляційні втрати на суму 831 292,49 грн.

Здійснивши перевірку поданого кредитором розрахунку заявлених вимог в цій частині, суд вважає правомірними, документально підтвердженими та обґрунтованими вимоги про нарахування боржнику 223 757,61 грн 3% річних та 831 292,49 грн втрат від інфляції, а вимоги кредитора в цій частині такими, що підлягаю задоволенню.

При перевірці розрахунку кредитора за вимогою про стягнення втрат від інфляції суд виходив з наступного:

Індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому, в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Тобто, базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Не виконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України Про індексацію грошових доходів населення у наступному місяці.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у постанові від 20.11.20 у справі № 910/13071/19 надала наступні роз`яснення:

- сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця;

- якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці;

- методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

1) час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

2) час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Положеннями статей 13-14 ГПК України унормовано, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип диспозитивності, закріплений у статті 14 ГПК України, передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

В той же час, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 ст. 73 ГПК України унормовано, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства (надалі КУзПБ) конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Згідно з абз. 10 ч. 1 ст. 1 КУзПБ кредитор - юридична або фізична особа, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.

Згідно з ч. 6 ст. 45 КУзПБ заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, подані в межах строку, визначеного частиною першою цієї статті, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду. Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, розглядаються господарським судом у порядку черговості їх отримання у судовому засіданні, яке проводиться після попереднього засідання господарського суду. За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів. Ухвала господарського суду є підставою для внесення відомостей про таких кредиторів до реєстру вимог кредиторів.

За змістом ч. 2 ст. 47 КУзПБ у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна. За результатами розгляду вимог окремого кредитора господарський суд постановляє ухвалу про їх визнання чи відхилення (повністю або частково), що не може бути оскаржена окремо від ухвали господарського суду, постановленої за результатами попереднього засідання.

За результатами попереднього засідання господарський суд постановляє ухвалу, в якій зазначаються:

розмір, черговість задоволення кожної визнаної вимоги та перелік усіх визнаних судом вимог кредиторів, що вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, у тому числі вимог кредиторів, які є заінтересованими стосовно боржника;

розмір та перелік не визнаних судом вимог кредиторів;

дата проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів;

дата підсумкового засідання суду, на якому буде постановлено ухвалу про санацію боржника чи постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, чи ухвалу про закриття провадження у справі про банкрутство, чи ухвалу про продовження строку процедури розпорядження майном та відкладення підсумкового засідання суду, яке має відбутися у строки, встановлені частиною другою статті 44 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 64 КУзПБ передбачено, що кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цим Кодексом. При цьому:

1) у першу чергу задовольняються:

- вимоги щодо виплати заборгованості з оплати за виконані роботи та/або надані послуги, а також інші кошти, належні гіг-спеціалістам за гіг-контрактами, укладеними згідно із Законом України «Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні», та нараховані на ці суми страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, у тому числі відшкодування кредиту, отриманого на ці цілі;

- вимоги щодо виплати заборгованості із заробітної плати працюючим та звільненим працівникам банкрута, грошові компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки та додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, інші кошти, належні працівникам у зв`язку з оплачуваною відсутністю на роботі (оплата часу простою не з вини працівника, гарантії на час виконання державних або громадських обов`язків, гарантії і компенсації при службових відрядженнях, гарантії для працівників, які направляються для підвищення кваліфікації, гарантії для донорів, гарантії для працівників, які направляються на обстеження до медичного закладу, соціальні виплати у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності за рахунок коштів підприємства тощо), а також вихідна допомога, належна працівникам у зв`язку з припиненням трудових відносин, та нараховані на ці суми страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, у тому числі відшкодування кредиту, отриманого на ці цілі;

- вимоги щодо виплати заборгованості із компенсації збитків, завданих Державному бюджету України внаслідок виконання рішень Європейського суду з прав людини, постановлених проти України;

- вимоги кредиторів за договорами страхування;

- витрати, пов`язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді, які понесені і не сплачені до відкриття ліквідаційної процедури;

- витрати кредиторів на проведення аудиту, якщо аудит проводився за рішенням господарського суду за рахунок їхніх коштів;

- вимоги кредиторів за договорами залучення проміжного та/або нового фінансування у процедурі превентивної реструктуризації;

2) у другу чергу задовольняються:

- вимоги із зобов`язань, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю громадян, шляхом капіталізації у ліквідаційній процедурі відповідних платежів, у тому числі до Пенсійного фонду України за громадян, які застраховані в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, зобов`язань із сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, крім вимог, задоволених позачергово, з повернення невикористаних коштів Пенсійному фонду України, а також вимоги громадян - довірителів (вкладників) довірчих товариств або інших суб`єктів підприємницької діяльності, які залучали майно (кошти) довірителів (вкладників);

3) у третю чергу задовольняються:

- вимоги щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів);

- вимоги центрального органу виконавчої влади, що здійснює управління державним резервом;

4) у четверту чергу задовольняються вимоги кредиторів, не забезпечені заставою;

5) у п`яту чергу задовольняються вимоги щодо повернення внесків членів трудового колективу до статутного капіталу підприємства;

6) у шосту чергу задовольняються інші вимоги.

Визначальною датою для розподілу конкурсних та поточних вимог кредиторів є 20.02.2025 (дата відкриття провадження про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Атера Девелопмент») та офіційне оприлюднення повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за 20.02.2025 року.

Таким чином, враховуючи, що грошові вимоги кредитора до боржника виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство (до 20.02.2025) є конкурсними вимогами, документально підтверджені та обґрунтовані, визнані розпорядником майна та боржником, суд визнає грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Скан Системс» до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Атера Девелопмент» в загальному розмірі 3 885 156,10 грн, зокрема: 6056,00 грн в повернення сплаченого судового збору з віднесенням їх до першої черги задоволення та 2 824 050,00 грн заборгованості, 223 757,61 грн 3% річних та 831 292,49 грн втрат від інфляції із задоволенням вказаних вимог в четверту чергу.

Ухвала господарського суду набирає законної сили негайно після її оголошення, може бути оскаржена у встановленому цим Кодексом порядку та є підставою для внесення відомостей про таких кредиторів до реєстру вимог кредиторів (абз. 4, 5 ч. 6 ст. 45 КУзПБ).

Керуючись статтями 1, 45, 45, 47, ч. 1 ст. 64 Кодексу України з процедур банкрутства, статтями 234, 235 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Визнати грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Скан Системс» (01133, м. Київ, вул. Сім`ї Прахових, буд. 50, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Атера Девелопмент» (69019, м. Запоріжжя, вул. Миру, буд. 1, ), у загальному розмірі 3 885 156,10 грн (три мільйони вісімсот вісімдесят п`ять тисяч сто п`ятдесят шість гривень 10 копійок), зокрема:

1) 6056,00 грн (шість тисяч п`ятдесят шість гривень 00 копійок) судового збору із задоволенням вказаних вимог в першу чергу;

2) 3 879 100,10 грн (три мільйони вісімсот сімдесят дев`ять тисяч сто гривень 10 копійок) заборгованості із задоволенням вказаних вимог в четверту чергу.

2. Ухвала є підставою для внесення відомостей до реєстру вимог кредиторів у відповідності до ч. 6 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Західного апеляційного господарського суду у строк, встановлений ч.1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано 19 січня 2026 року.

Суддя Р.М. Лучко