СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2026 року м. Харків Справа №917/232/23

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Россолов В.В., суддя Шутенко І.А.,

за участю секретаря судового засідання Ярош В.В.,

за участю представників:

прокуратури Горгуль Н.В., посвідчення №072883 від 01.03.2023 року;

позивача не з`явився;

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача не з`явився;

першого відповідача Остапенко І.О. (адвокат), ордер серія ВІ№1363136 від 06.01.2026 року, свідоцтво №515 від 22.11.2007 року;

другого відповідача не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Полтавської обласної прокуратури (вх.№2277П/1) на рішення Господарського суду Полтавської області від 08.10.2025 року у справі №917/232/23,

за позовом Першого заступника керівника Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області, вул.Покровська, 22, м.Решетилівка, Полтавська область, 38400,

в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних відносинах - Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області, вул.Касьяна,29, м.Кобеляки, Полтавська область,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Приватне підприємство «Разта» (вул.Ватутіна,42, м.Полтава , 36039, ),

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Вільховатське», с.Вільхуватка, Кобеляцький район, Полтавська область, 39272,

2. Державного реєстратора Виконавчого комітету Скороходівської селищної ради Полтавської області Соць Вероніки Григорівни, вул.Софіївська,15, смт.Скороходове, Полтавський район, Полтавська область,

про скасування рішення державного реєстратора, скасувати державну реєстрацію права приватної власності та права постійного користування, витребування і повернення земельних ділянок,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду Полтавської області перебувала справа №917/232/23 за позовом Першого заступника керівника Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області в особі органу Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Вільховатське», с.Вільхуватка 2. Державного реєстратора Виконавчого комітету Скороходівської селищної ради Полтавської області Соць Вероніки Григорівни, смт.Скороходове, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Приватне підприємство «Разта», м.Полтава про скасування рішення державного реєстратора, скасування державної реєстрації права приватної власності та права постійного користування, витребування і повернення земельних ділянок.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 22.06.2023 року позов задоволено.

Судом ухвалено скасувати рішення державного реєстратора виконавчого комітету Скороходівської селищної ради Полтавської області Соць Вероніки Григорівни про державну реєстрацію права приватної власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Вільховатське» (ЄДРПОУ - 03771181, адреса: с.Вільховатка, Полтавський район, Полтавська область, 39272) індексний номер; 60770839 від 05.10.2021 року, щодо земельної ділянки з кадастровим номером :00:008:0064.

Скасувати рішення державного реєстратора виконавчого комітету Скороходівської селищної ради Полтавської області Соць Вероніки Григорівни про державну реєстрацію права приватної власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Вільховатське» (ЄДРПОУ - 03771181, адреса: с.Вільховатка, Полтавський район, Полтавська область, 39272) індексний номер: 60769660 від 05.10.2021 року, щодо земельної ділянки з кадастровим номером :05:001:0023.

Скасувати рішення державного реєстратора виконавчого комітету Скороходівської селищної ради Полтавської області Соць Вероніки Григорівни про державну реєстрацію права приватної власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Вільховатське» (ЄДРПОУ - 03771181, адреса: с.Вільховатка, Полтавський район, Полтавська область, 39272) індексний номер: 60770130 від 05.10.2021 року, щодо земельної ділянки з кадастровим номером :00:015:0006.

Скасувати рішення державного реєстратора виконавчого комітету Скороходівської селищної ради Полтавської області Соць Вероніки Григорівни про державну реєстрацію права приватної власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Вільховатське» (ЄДРПОУ - 03771181, адреса: с.Вільховатка, Полтавський район, Полтавська область, 39272) індексний номер: 60770558 від 05.10.2021 року, щодо земельної ділянки з кадастровим номером :00:008:0191.

Скасувати рішення державного реєстратора виконавчого комітету Скороходівської селищної ради Полтавської області Соць Вероніки Григорівни про державну реєстрацію права постійного користування за Товариством з обмеженою відповідальністю «Вільховатське» (ЄДРПОУ - 03771 181, адреса: с.Вільховатка, Полтавський район, Полтавська область, 39272) індексний номер: 60772570 від 05.10.2021 року, щодо земельної ділянки з кадастровим номером :00:002:0216.

Скасувати рішення державного реєстратора виконавчого комітету Скороходівської селищної ради Полтавської області Соць Вероніки Григорівни про державну реєстрацію права постійного користування за Товариством з обмеженою відповідальністю «Вільховатське» (ЄДРПОУ - 03771181, адреса: с.Вільховатка, Полтавський район, Полтавська область, 39272) індексний номер: 60772235 від 05.10.2021 року, щодо земельної ділянки з кадастровим номером :00:007:0152.

Скасувати рішення державного реєстратора виконавчого комітету Скороходівської селищної ради Полтавської області Соць Вероніки Григорівни про державну реєстрацію права постійного користування за Товариством з обмеженою відповідальністю «Вільховатське» (ЄДРПОУ - 03771181, адреса: с.Вільховатка, Полтавський район, Полтавська область, 39272) індексний номер: 60771913 від 05.10.2021 року, щодо земельної ділянки з кадастровим номером :00:007:0163.

Скасувати рішення державного реєстратора виконавчого комітету Скороходівської селищної ради Полтавської області Соць Вероніки Григорівни про державну реєстрацію права постійного користування за Товариством з обмеженою відповідальністю «Вільховатське» (ЄДРПОУ - 03771181, адреса: с.Вільховатка, Полтавський район, Полтавська область, 39272) індексний номер: 60771486 від 05.10.2021 року, щодо земельної ділянки з кадастровим номером :00:007:0164.

Скасувати державну реєстрацію права приватної власності, проведену за Товариством з обмеженою відповідальністю «Вільховатське» на земельну ділянку площею 5,6713 га з кадастровим номером :00:008:0064, яка знаходиться в адміністративних межах Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області, зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 30.09.2021 року номер запису 44317635, з одночасним припиненням речових прав ТОВ «Вільховатське» на вказану земельну ділянку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 218).

Скасувати державну реєстрацію права приватної власності, проведену за Товариством з обмеженою відповідальністю «Вільховатське» на земельну ділянку площею 14,1 га з кадастровим номером :05:001:0023, яка знаходиться в адміністративних межах Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області, зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 30.09.2021 року номер запису 44316753, з одночасним припиненням речових прав ТОВ «Вільховатське» на вказану земельну ділянку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 080).

Скасувати державну реєстрацію права приватної власності, проведену за Товариством з обмеженою відповідальністю «Вільховатське» на земельну ділянку площею 2,13 га з кадастровим номером :00:015:0006, яка знаходиться в адміністративних межах Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області, зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 30.09.2021 року номер запису 44317029, з одночасним припиненням речових прав ТОВ «Вільховатське» на вказану земельну ділянку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 80).

Скасувати державну реєстрацію права приватної власності, проведену за Товариством з обмеженою відповідальністю «Вільховатське» на земельну ділянку площею 19,8 га з кадастровим номером :00:008:0191, яка знаходиться в адміністративних межах Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області, зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 30.09.2021 року номер запису 44317409, з одночасним припиненням речових прав ТОВ «Вільховатське» на вказану земельну ділянку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 080).

Скасувати державну реєстрацію права постійного користування, проведену за Товариством з обмеженою відповідальністю «Вільховатське» на земельну ділянку площею 2,5 га з кадастровим номером :00:002:0216, яка знаходиться в адміністративних межах Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області, зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 30.09.2021 року номер запису 44319109, з одночасним припиненням речових прав ТОВ «Вільховатське» на вказану земельну ділянку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 080).

Скасувати державну реєстрацію права постійного користування, проведену за Товариством з обмеженою відповідальністю «Вільховатське» на земельну ділянку площею 15,9162 га з кадастровим номером :00:007:0152, яка знаходиться в адміністративних межах Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області, зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 30.09.2021 року номер запису 44318841, з одночасним припиненням речових прав ТОВ «Вільховатське» на вказану земельну ділянку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 080).

Скасувати державну реєстрацію права постійного користування, проведену за Товариством з обмеженою відповідальністю «Вільховатське» на земельну ділянку площею 26 га з кадастровим номером :00:007:0163, яка знаходиться в адміністративних межах Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області, зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 30.09.2021 року номер запису 44318570, з одночасним припиненням речових прав ТОВ «Вільховатське» на вказану земельну ділянку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 080).

Скасувати державну реєстрацію права постійного користування, проведену за Товариством з обмеженою відповідальністю «Вільховатське» на земельну ділянку площею 60,2881 га з кадастровим номером :00:007:0164, яка знаходиться в адміністративних межах Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області, зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 30.09.2021 року номер запису 44318241, з одночасним припиненням речових прав ТОВ «Вільховатське» на вказану земельну ділянку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 080).

Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Вільховатське» (ЄДРПОУ - 03771181, адреса: с.Вільховатка, Полтавський район, Полтавська область, 39272) повернути Кобеляцькій міській раді Полтавської області земельну ділянку площею 2,5 га з кадастровим номером :00:002:0216, яка знаходиться в адміністративних межах Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області.

Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Вільховатське» (ЄДРПОУ - 03771181, адреса: с.Вільховатка, Полтавський район, Полтавська область, 39272) повернути Кобеляцькій міській раді Полтавської області земельну ділянку площею 15,9162 га з кадастровим номером :00:007:0152, яка знаходиться в адміністративних межах Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області.

Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Вільховатське» (ЄДРПОУ - 03771181, адреса: с.Вільховатка, Полтавський район, Полтавська область, 39272) повернути Кобеляцькій міській раді Полтавської області земельну ділянку площею 26 га з кадастровим номером :00:007:0163, яка знаходиться в адміністративних межах Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області.

Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Вільховатське» (ЄДРПОУ - 03771181, адреса: с.Вільховатка, Полтавський район, Полтавська область, 39272) повернути Кобеляцькій міській раді Полтавської області земельну ділянку площею 60,2881 га з кадастровим номером :00:007:0164, яка знаходиться в адміністративних межах Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області.

Витребувано з чужого незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «Вільховатське» (ЄДРПОУ - 03771181, адреса: с.Вільховатка, Полтавський район, Полтавська область, 39272) на користь Кобеляцької міської ради Полтавської області земельну ділянку площею 5,6713 га з кадастровим номером :00:008:0064, вартістю 16997,38 грн, яка знаходиться в адміністративних межах Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області.

Витребувано з чужого незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «Вільховатське» (ЄДРПОУ - 03771181, адреса: с.Вільховатка, Полтавський район, Полтавська область, 39272) на користь Кобеляцької міської ради Полтавської області на земельну ділянку площею 14,1 га з кадастровим номером :05:001:0023, вартістю 175439,48 грн, яка знаходиться в адміністративних межах Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області.

Витребувано з чужого незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «Вільховатське» (ЄДРПОУ - 03771181, адреса: с.Вільховатка, Полтавський район, Полтавська область, 39272) на користь Кобеляцької міської ради Полтавської області на земельну ділянку площею 2,13 га з кадастровим номером :00:015:0006, вартістю 30193,26 грн, яка знаходиться в адміністративних межах Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області.

Витребувано з чужого незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «Вільховатське» (ЄДРПОУ - 03771181, адреса: с.Вільховатка, Полтавський район, Полтавська область, 39272) на користь Кобеляцької міської ради Полтавської області на земельну ділянку площею 19,8 га з кадастровим номером :00:008:0191, вартістю 310245,51 грн, яка знаходиться в адміністративних межах Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вільховатське» (ЄДРПОУ - 03771181, адреса: с.Вільховатка, Полтавський район, Полтавська область, 39272) на користь на користь Полтавської обласної прокуратури (вул.1100-річчя Полтави,7, м.Полтава, ) 61673,13 грн судового збору.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 15.11.2023 року рішення Господарського суду Полтавської області від 22.06.2023 року у справі №917/232/23 залишено без змін.

01.08.2025 року до суду через підсистему Електронний суд надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Вільховатське» про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, якою він просив відкрити провадження за нововиявленими обставинами, скасувати рішення у справі та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 08.10.2025 року у справі №917/232/23 (повний текст складено 13.10.2025 року, суддя Кльопов І.Г.) заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вільховатське» про перегляд судового рішення Господарського суду Полтавської області від 22.06.2023 року у справі №917/232/23 за нововиявленими обставинами задоволено.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 22.06.2023 року у справі №917/232/23 скасовано.

Прийнято нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог першого заступника керівника Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних відносинах Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вільховатське», Державного реєстратора Виконавчого комітету Скороходівської селищної ради Полтавської області Соць Вероніки Григорівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Приватне підприємство «Разта» про скасування рішення державного реєстратора, скасування державної реєстрації права приватної власності та права постійного користування, витребування і повернення земельних ділянок відмовлено.

Полтавська обласна прокуратура з вказаним рішенням суду першої інстанції не погодилася та звернулася до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм права, на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить:

- рішення Господарського суду Полтавської області від 08.10.2025 року у справі №917/232/23 скасувати;

- прийняти нове судове рішення, яким заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вільховатське» про перегляд судового рішення Господарського суду Полтавської області від 22.06.2023 року у справі №917/232/23 за нововиявленими обставинами залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Полтавської області від 22.06.2023 року у справі №917/232/23 без змін;

- стягнути на користь Полтавської обласної прокуратури судовий збір.

Ухвалою суду від 31.10.2025 року витребувано у Господарського суду Полтавської області матеріали справи №917/232/23; відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи до суду апеляційної інстанції.

10.11.2025 року матеріали справи №917/232/23 на вимогу надійшли до Східного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 12.11.2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Полтавської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Полтавської області від 08.10.2025 року у справі №917/232/23. Учасникам справи встановлено строк до 27.11.2025 року протягом якого вони мають право подати відзив на апеляційну скаргу. Встановлено, що учасники справи мають право до 02.12.2025 року подати до апеляційного господарського суду клопотання, заяви та документи в обґрунтування своїх вимог і заперечень по справі. Призначено справу №917/232/23 за апеляційною скаргою Полтавської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Полтавської області від 08.10.2025 року до розгляду на 04.12.2025 року на 10:15 год. Роз`яснено шляхи реалізації права учасників справи на участь у судовому засіданні, а також шляхи реалізації права учасників справи на подання документів до суду засобами електронного зв`язку через підсистему електронний суд.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 04.12.2025 розгляд справи за апеляційною скаргою Полтавської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Полтавської області від 08.10.2025 року у справі №917/232/23 відкладено на 15.12.2025 року на 11:00 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61022, м.Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, зал засідань №132.

У подальшому, з метою дотримання принципів судочинства в господарському процесі, забезпечення повного і всебічного розгляду справи по суті, з огляду на приписи ст.216 та ст.270 Господарського процесуального кодексу України задоволено клопотання та відкладено розгляд справи на іншу дату про що винесено відповідну ухвалу від 15.12.2025 року.

Вказана ухвала була направлена зареєстрованим учасникам справи через підсистему Електронний суд і доставлена ним 15.12.2025 року.

У судовому засіданні 08.01.2026 року представник прокуратури підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги і наполягав на її задоволенні. Представник першого відповідача проти позиції апелянта заперечував.

Суд в ухвалі від 15.12.2025 року доводив до відома учасників справи, що нез`явлення у судове засідання апеляційної інстанції (особисто чи представників) належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, а також відсутність відповідного клопотання, не тягне за собою відкладення розгляду справи на іншу дату, а також не перешкоджає розгляду справи по суті.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про розгляд справи в даному судовому засіданні за наявними у справі матеріалами.

У ході апеляційного розгляду даної справи Східним апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 Господарського процесуального кодексу України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч. 1 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. За приписами ч.2 цієї норми, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В ході розгляду даної справи судом апеляційної інстанції було в повному обсязі досліджено докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи в суді першої інстанції - у відповідності до приписів ч.1 ст.210 Господарського процесуального кодексу України, а також з урахуванням положень ч.2 цієї норми, якою встановлено, що докази, які не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні представників прокуратури та першого відповідача, розглянувши справу в порядку ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Вільховатське» про перегляд судового рішення у справі за нововиявленими обставинами обґрунтована тим, що рішення від 22.06.2023 року прийнято, зокрема виходячи із доведеності обставин, що реєстрація права власності та права постійного користування на земельні ділянки за АТЗТ «Вільховатське» відбулася без дослідження документів заявника на предмет їх відповідності вимогам законодавства, без визначення факту виникнення у заявника права на майно, без передбачених законодавством підстав, то відповідно до ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на зазначені вище земельні ділянки та державна реєстрація цих прав підлягають скасуванню одночасно з припиненням речових прав. Водночас, рішення суду не містить будь-яких посилань, доказів та їх оцінку судом щодо встановлення фактичного виникнення у заявника права на майно.

Заяву про перегляд рішення Господарського суду Полтавської області обґрунтовано, зокрема, тим, що ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 26.04.2025 року у справі №18/4 встановлено, що витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, отриманим на запит суду від 26.04.2024 року, а саме записом 1 підтверджується той факт, що 10.04.2023 року була здійснена державна реєстрація припинення юридичної особи в результаті її реорганізації - Акціонерне товариство закритого типу «Вільховатське» (, місцезнаходження: с. Вільховатка, Кобеляцький район, Полтавська область, 39272) згідно із записом про державну реєстрацію припинення юридичної особи №019000420. У свою чергу, відповідно до запису Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 10.04.2023 року зареєстровано Товариство з обмеженою відповідальністю «Вільховатське» згідно із записом №000010902 про державну реєстрацію створення юридичної особи в результаті перетворення. Відтак, Товариство з обмеженою відповідальністю «Вільховатське» є правонаступником Акціонерного товариства закритого типу «Вільховатське».

Перший відповідач вважає, що нововиявлені обставини мають істотне значення для правильного вирішення спору, спростовують дані, покладені в основу рішення суду, і можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки її учасників, зокрема відповідача. При цьому нововиявлені обставини існували на час розгляду справи, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю «Вільховатське» є правонаступником Акціонерного товариства закритого типу «Вільховатське», проте вказана обставина підтвердилась саме судовими рішеннями у справах. Судові рішення, як докази, раніше не були доступні, зокрема через дату їх створення, водночас вони підтверджують існування обставин на момент прийняття судом рішення від 22.06.2023 року.

Крім того, заявник вказував, що під час проведення державної реєстрації права приватної власності на спірні земельні ділянки за ТОВ «Вільховатське» державним реєстратором Полтавської районної державної адміністрації внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень про підставу виникнення такого права - Державний акт на право колективної власності на землю серія ПЛ№00002 від 29.12.1994 року, що виданий Кобеляцькою районною радою Кобеляцького району Полтавської області, а також додано до Реєстру скановану копію даного державного акту.

Під час розгляду клопотання ТОВ «Вільховатське» про скасування арешту майна в порядку ст. 174 КПК України прокурором Кобеляцького відділу Решетилівської окружної прокуратури надано постанову від 04.09.2025 року про закриття кримінального провадження №0000067 від 13.11.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365-2 КК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, відповідальність за яке встановлена ст. 365-2 КК України. Постановою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 24.09.2025 року у справі №532/2703/24 номер провадження 1-кс/532/680/2024 клопотання ТОВ «Вільховатське» задоволено. Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Кобеляцького районного суду Полтавської області від 04.12.2024 року у справі №532/2703/24 номер провадження1-кс/532/680/2024 на земельні ділянки. Вказане свідчить, що безпідставно розпочато кримінальне провадження в подальшому було закрито з реабілітуючих підстав, а саме у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 365-2 КК України.

Відповідно до ст. 320 Господарського процесуального кодексу України рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 320 ГПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:

1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;

2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову (частина п`ята статті 320 ГПК України).

Верховний Суд неодноразово зазначав про те, що нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 18.07.2023 року у справі №910/5217/20, від 29.05.2023 року у справі №34/16, від 10.05.2023 року у справі №910/24550/13.

До нововиявлених обставин належать матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору. Необхідними ознаками нововиявлених обставин є одночасна відповідність таким трьом умовам: по-перше, їх наявність на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність таких обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийнято).

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже було оцінено господарським судом у процесі розгляду справи. Не можуть бути визнані нововиявленими викладені в іншій справі висновки суду щодо обставин справи (оцінка доказів), юридична оцінка обставин справи в іншій справі та правові підстави рішення суду або його мотиви на предмет застосування норм права в іншій справі. Не вважаються нововиявленими обставинами нові докази, виявлені після постановлення рішення суду, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах.

Сталість наведеної правової позиції Верховного Суду підтверджується послідовно викладеною правовою позицією Великої Палати Верховного Суду в постановах від 27.05.2020 року у справі №802/2196/17-а, від 09.06.2022 року у справі №901/230/20, відповідно якої необхідними ознаками нововиявлених обставин є: існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи й ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява; на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду; істотність цих обставин для розгляду справи (внаслідок урахування цих обставин суд міг би прийняти інше рішення, ніж те, що було прийняте).

На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та/або необґрунтованість судового рішення чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового розгляду не знали про неї та відповідно не могли надати суду про неї дані. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 27.07.2023 року у справі №914/935/20, від 27.03.2023 року у справі №914/2381/18, від 23.06.2023 року у справі №918/887/21.

Відповідно до норм частини четвертої статті 320 ГПК не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову (частина п`ята статті 320 ГПК).

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи. Не можуть бути визнані нововиявленими викладені в іншій справі висновки суду щодо обставин справи (оцінка доказів), юридична оцінка обставин справи в іншій справі та правові підстави рішення суду або його мотиви на предмет застосування норм права в іншій справі. Не вважаються нововиявленими обставинами нові докази, виявлені після постановлення рішення суду, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані із вимогою у цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими, а не нововиявленими обставинами.

Крім того, як вже зазначалось вище, однією з умов перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами на підставі статті 320 ГПК України є істотність цих обставин для вирішення спору. Тому результат перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами залежить від того, чи спростовують ці обставини факти, які було покладено в основу судового рішення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.11.2020 року у справі №910/8113/16 висловила правову позицію, відповідно до якої суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами, визначена Господарським процесуальним кодексом України, є окремою формою судового процесу, що має свої особливості. Вона не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин.

Слід враховувати, що підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд вже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані із вимогою у цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими, а не нововиявленими обставинами.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) процедура поновлення розгляду справи за нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження для виправлення помилок правосуддя, як така, не суперечить положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року за умови відсутності зловживання. У цьому контексті ЄСПЛ неодноразово наголошував, що сама по собі наявність у національних законодавствах процедура перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами не суперечить праву на справедливий судовий розгляд та принципу правової визначеності, якщо зазначений вид перегляду використовується для виправлення помилок правосуддя (рішення ЄСПЛ від 18.11.2004 року у справі «Правєдная проти Росії», від 06.12.2005 року у справі «Попов проти Молдови» №2).

Системний аналіз практики ЄСПЛ щодо перегляду судових рішень дозволяє дійти висновку про те, що нововиявленими обставинами можуть бути визнані обставини, які: а) існували під час розгляду справи судом; б) не були відомими суду та учасникам справи під час розгляду справи судом; в) мають істотне значення для справи і можуть призвести до іншого результату судового розгляду (тобто, коли врахування їх судом мало би наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте) (рішення у справах Industrial Financial Consortium Investment Metallurgical Union v. Ukraine від 26.06.2018 року, заява №10640/05 та Zheltyakov v. Ukraine від 09.06.2011 року, заява №4994/04). Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 18.07.2023 року у справі №914/935/20.

Процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Слід враховувати, що підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд вже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення (правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020 року у справі №19/028-10/13, постанові Верховного Суду від 12.04.2022 року у справі №904/3923/20).

Метою перегляду справи за нововиявленими обставинами є не ревізія судових рішень або усунення судових помилок, а лиш перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставин, про існування яких стало відомо після ухвалення судового рішення (висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 19.12.2024 року у справі №907/310/22). При цьому господарський суд переглядає судове рішення за нововиявленими обставинами лише в тих межах, в яких ці обставини впливають на суть рішення.

Водночас прийняття заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не означає обов`язкового скасування чи зміни рішення, що переглядається. Результат перегляду повинен випливати з оцінки доказів, зібраних у справі, та встановлення господарським судом на основі цієї оцінки наявності або відсутності нововиявлених обставин, визначення їх істотності для правильного вирішення спору. Тому результат перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами залежить від того, чи спростовують ці обставини факти, які було покладено в основу судового рішення (правовий висновок Верховного Суду, наведений у постанові від 25.09.2024 року у справі №910/4490/22).

Приймаючи оскаржуване у даній справі рішення, суд вказав, що при ухваленні рішення Господарського суду Полтавської області від 22.06.2023 року у справі №917/232/23 у суду були відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин доказів правонаступництва ТОВ «Вільховатське» прав і обовязків, в тому числі і на державний акт від 29.12.1994 року серії ПЛ№00026, Акціонерного товариства закритого типу «Вільховатське», оскільки відповідачем не було надано до суду доказів, які мали б довести правонаступництво.

Так, 29.12.1994 року Кобеляцькою районною радою народних депутатів видано Акт на постійне користування землею серії ПЛ№00026, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №2, згідно якого Акціонерному товариству «Вільховатське» надано землі загальною площею 237,5 га у постійне користування для виробництва сільськогосподарської продукції, які розташовані на території Вільховатської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області.

Таким чином, у постійному користуванні Акціонерного товариства «Вільховатське» на підставі державного акту від 29.12.1994 року серії ПЛ№00026 перебували земельні ділянки загальною площею 237,5 га.

Відповідно до витягу з ЄДРПОУ 21.07.1997 року створено Акціонерне товариство закритого типу «Вільховатське» (), про що в Реєстрі внесено запис 21.03.2007 року під номером 0000420.

АТЗТ «Вільховатське» 30.09.2021 року, використовуючи Державний акт від 29.12.1994 року серії ПЛ№00026, із записом про реєстрацію в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №4, звернулось до Державного реєстратора Виконавчого комітету Скороходівської селищної ради Полтавської області Соць Вероніки Григорівни, якою 05.10.2021 року прийняті рішення про реєстрацію права приватної власності на 4 земельні ділянки загальною площею 41,7013 га з кадастровими номерами: :00:008:0191; :00:015:0006; :05:001:0023; :00:008:0064 та про реєстрацію права постійного користування на 4 земельні ділянки загальною площею 104,704 га з кадастровими номерами: :00:002:0216; :00:007:0152; :00:007:0163; :00:007:0164 за АТЗТ «Вільховатське».

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 26.04.2025 року у справі №18/4 встановлено, що витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, отриманим на запит суду від 26.04.2024 року, а саме записом 1 підтверджується той факт, що 10.04.2023 року була здійснена державна реєстрація припинення юридичної особи в результаті її реорганізації - Акціонерне товариство закритого типу «Вільховатське» (, місцезнаходження: с. Вільховатка, Кобеляцький район, Полтавська область, 39272) згідно із записом про державну реєстрацію припинення юридичної особи №019000420. У свою чергу, відповідно до запису 2 Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 10.04.2023 року зареєстровано Товариство з обмеженою відповідальністю «Вільховатське» згідно із записом №000010902 про державну реєстрацію створення юридичної особи в результаті перетворення. Відтак, Товариство з обмеженою відповідальністю «Вільховатське» є правонаступником Акціонерного товариства закритого типу «Вільховатське».

Згідно рішення від 11.06.2025 року у справі №532/2209/24 провадження №2/532/103/2025 судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_1 в селі Проскури Кобеляцького району Полтавської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 від 28.02.2000 року, після смерті якого залишилася спадщина, зокрема право на земельну частку (пай) площею 2,76 га на території колишнього АТ «Вільховатське» Кобеляцького району Полтавської області, яку останній прийняв після померлої дружини ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 шляхом вступу у володіння спадковим майном, але не оформив свідоцтво про право на спадщину за законом, що підтверджено зокрема довідкою Вільховатського старостинського округу. У визначений законом строк, позивачка ОСОБА_3 звернулася до Кобеляцької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька ОСОБА_1 , однак, нотаріус, постановою №802/02-31 від 20.09.2024 року відмовив їй у видачі даного свідоцтва на спадкову земельну частку (пай) площею 2,76 ум.кад.га на території колишнього АТ «Вільховатське» Кобеляцького району Полтавської області, яку прийняв у спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 дружини ОСОБА_2 шляхом вступу у володіння спадковим майном, але не оформив свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки не подано документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Право ОСОБА_2 на земельну частку (пай) підтверджується довідкою Вільховатської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області від 29.01.2021 року, викопіровкою з проекту розташування земельних часток (паїв) в межах розпайованих земель АТ «Вільховатське», Державним актом на право колективної власності на землю серії ПЛ№00002, виданим Кобеляцькою районною Радою народних депутатів 29.12.1994 року та додатком №1 до нього - Списком громадян - членів АТ «Вільховатське» Кобеляцького району Полтавської області, де під №26 у Списку пенсіонерів значиться ОСОБА_2 . Згідно довідки Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області сертифікат на земельну частку (пай) ОСОБА_2 не видавався.

Враховуючи, що вимоги позивачки ОСОБА_3 знайшли своє підтвердження в судовому засіданні належними та допустимими доказами, суд знайшов за можливе визнати за нею право на дану земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом після смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 її батька ОСОБА_1 ».

Судовим рішенням у справі №532/2209/24 провадження №2/532/103/2025 взято до уваги та легітимізовано Державний акт на право колективної власності на землю серії ПЛ№00002, виданий Кобеляцькою районною Радою народних депутатів 29.12.1994 року та встановлено наявність додатку №1 до нього - Список громадян - членів АТ «Вільховатське» Кобеляцького району Полтавської області, викопіровку з проекту розташування земельних часток (паїв) в межах розпайованих земель АТ «Вільховатське». Судове рішення у справі №532/2209/24 набрало законної сили 12.07.2025.

Отже, зазначені вище обставини, в силу приписів ст. 320 Господарського процесуального кодексу України, є нововиявленими.

Крім того, Слідчим відділенням відділення поліції №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області проводилося досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000067 від 13.11.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365-2 КК України за фактом зловживання своїми повноваженнями державним реєстратором під час реєстрації земельних ділянок комунальної форми власності за юридичною особою з метою отримання неправомірної вигоди, що спричинило тяжкі наслідки інтересам Кобеляцької міської ради.

Реєстрація права власності відбулась за заявою представника ТОВ «Вільховатське», який діяв на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу від 18.09.2024 року серія НТН №268038.

Під час проведення державної реєстрації права приватної власності на земельні ділянки за ТОВ «Вільховатське» державним реєстратором Полтавської районної державної адміністрації внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень про підставу виникнення такого права - Державний акт на право колективної власності на землю серія ПЛ№00002 від 29.12.1994 року, що виданий Кобеляцькою районною радою Кобеляцького району Полтавської області, а також додано до Реєстру скановану копію даного державного акту.

В кримінальномц провадженні зазначалось, що у порушення ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державним реєстратором Полтавської районної державної адміністрації Соць Веронікою Григорівною зареєстровано право приватної власності на земельні ділянки з кадастровими номерами за ТОВ «Вільховатське» на підставі державного акта на право колективної власності на землю серія ПЛ№00002 від 29.12.1994 року, виданого Кобеляцькою районною радою Кобеляцького району Полтавської області, тобто документу, який в силу вимог законодавства не є підставою виникнення такого права.

Земельні ділянки постановою прокурора від 02.12.2024 року визнані речовими доказами.

У подальшому, під час розгляду клопотання ТОВ «Вільховатське» про скасування арешту майна в порядку ст. 174 КПК України прокурором Кобеляцького відділу Решетилівської окружної прокуратури надано постанову від 04.09.2025 року про закриття кримінального провадження №0000067 від 13.11.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365-2 КК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, відповідальність за яке встановлена ч. 3 ст. 365-2 КК України.

Постановою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 24.09.2025 року у справі №532/2703/24 номер провадження1-кс/532/680/2024 клопотання ТОВ «Вільховатське» задоволено. Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Кобеляцького районного суду Полтавської області від 04.12.2024 року у справі №532/2703/24 номер провадження 1-кс/532/680/2024.

У постанові від 04.09.2025 року про закриття кримінального провадження №0000067 від 13.11.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365-2 КК України в зв`язку з тим, що ТОВ «Вільховатське» є правонаступником АТ «Вільховатське», що встановлено зі змісту Статуту, передавального акту, а також констатовано рішеннями судів, достатності наданих документів для реєстрації речового права на земельні ділянки за ТОВ «Вільховатське», зокрема на підставі Державного акту на право колективної власності на землю серії ПЛ№00002, виданого Кобеляцькою районною Радою народних депутатів 29.12.1994 року, відповідно до приписів ст. ст. 141, 152 Земельного кодексу України, а також враховуючи, що право постійного землекористування є безстроковим і може бути припинене лише з підстав, передбачених Земельним кодексом України, перелік яких є вичерпним, старший слідчий слідчої групи у кримінальному провадженні прийшов до висновку про правомірність дій державного реєстратора відділу цифрової трансформації, державної реєстрації та комп`ютерних технологій Полтавської районної державної адміністрації при прийнятті 11.10.2024 року та 15.10.2024 року рішень про реєстрацію права власності щодо земельних ділянок.

Таким чином, досудовим розслідуванням не встановлено факту зловживання повноваженнями державним реєстратором відділу цифрової трансформації, державної реєстрації та комп`ютерних технологій Полтавської районної державної адміністрації при прийнятті рішень про реєстрацію права власності щодо земельних ділянок за ТОВ «Віліховатське» (), як і факту вчинення таких дій з метою отримання неправомірної вигоди.

Враховуючи вищезазначене та те, що в діях державного реєстратора відділу цифрової трансформації, державної реєстрації та комп`ютерних технологій Полтавської районної державної адміністрації відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365-1 КК України слідчої групи у кримінальному провадженні прийшов до висновку про закриття кримінального провадження №0000067 від 13.11.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365-2 КК України в зв`язку з відсутністю складу злочину.

Верховний Суд у висновках, наведених у постановах від 25.06.2020 року у справі №924/233/18, від 04.11.2019 року у справі №905/49/15, наголошує, що копії матеріалів кримінального провадження є допустимими доказами в господарській справі.

Чинне процесуальне законодавство не встановлює заборони щодо використання під час розгляду цивільної справи доказів, отриманих у межах інших проваджень. Тобто докази, зібрані у межах кримінального провадження, можуть бути використані як докази у цивільній справі, якщо відповідні дані стосуються предмета доказування. Достовірність і достатність таких доказів суд оцінює з урахуванням обставин конкретної справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2022 року у справі №477/2330/18).

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові Касаційного господарського суду від 01.07.2025 року у cправі №924/1334/23 господарський суд не уповноважений встановлювати обставини (факти), що підлягають встановленню виключно у порядку кримінального судочинства (наявність у діянні складу кримінального правопорушення, винуватість особи у його вчиненні тощо), проте зобов`язаний дослідити подані йому докази та встановити на їх підставі наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників господарської справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення господарської справи. Якщо подані докази відповідають вимогам, що висуваються до їх процесуальної форми згідно з ГПК України, містять інформацію про предмет доказування в господарському провадженні, у суду виникає обов`язок надати їм оцінку з наведенням мотивів відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 86 ГПК України).

Законодавство не встановлює заборону дослідження матеріалів кримінального провадження в порядку господарського судочинства, якщо на момент розгляду справи вирок у кримінальній справі не ухвалений. Матеріали кримінального провадження підлягають оцінці сукупно з іншими доказами на загальних підставах відповідно до вимог статей 76-79, 86 ГПК України. Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 18.01.2024 року у справі №910/114/19 та надалі знайшов відображення у низці інших його постанов (від 05.03.2024 року у справі №910/3374/23, від 19.07.2024 року у справі №917/549/23, від 24.07.2024 року у справі №917/550/23, від 06.08.2024 року у справі №917/892/23).

Так, одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (п. 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-8/1427 від 18.11.2003 року «Про Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та юрисдикцію Європейського суду з прав людини»).

Згідно з преамбулою та статті 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини та згідно з рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 року у справі за заявою №48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України», рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 року у справі за заявою №28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. В силу частини 3 статті 4 ГПК України, статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» згадані судові рішення та зміст самої Конвенції про захист прав та свобод людини є джерелом права.

Даний принцип тісно пов`язаний з приписами ч. 6 ст. 75 ГПК України, відповідно до якої, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

За змістом наведеної норми, неодмінною умовою її застосування є наявність вироку суду в кримінальному провадженні, що набрав законної сили, і в якому встановлено певні факти, що мають значення для розглядуваної справи.

Преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Аналогічні положення знайшли своє відображення в пункті 2.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (далі - Постанова №18), згідно якої преюдиційне значення для господарського суду має вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, якщо господарський суд розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльність особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, і лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Європейський суд з прав людини у справі «Мантованеллі проти Франції» звернув увагу суду на те, що одним із складників справедливого судового розгляду у розумінні ст.6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод є право на змагальне провадження.

Ст.13 ГПК України зазначає, що судочинство у господарських судах України здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

За наведених обставин, суд вважає, що постанова про закриття кримінального провадження від 04.09.2025 року, при наявності інших доказів, беззаперечно підтверджує факт законності реєстраційних дій, що є предметом позовних вимог в даній господарській справі.

При з`ясуванні наявності підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами у випадку закриття кримінального провадження має значення лише сам факт встановлення відповідних обставин після вирішення спору по суті. Таким чином, щодо цієї підстави перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами не застосовується критерій обов`язку існування такої обставини під час первісного розгляду справи (схожий правовий висновок викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.10.2021 року у справі №916/1526/20, від 14.12.2021 року у справі №6/291).

Зазначена нововиявлена обставина (закриття кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365-2 КК України) містить наявність всіх необхідних ознак, притаманних для такого роду обставин: 1) ця обставина не могла бути відома заявнику на час розгляду цієї справи, оскільки була встановлена у межах кримінального провадження у вересні 2025 року; 2) істотність обставини для розгляду цієї справи (тобто, врахування її судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення (рішення про відмову в задоволенні позовних вимог), ніж те, яке було прийняте).

Отже, як вірно встановлено судом першої інстанції, викладені заявником підстави перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, отримали підтвердження і не спростовані під час апеляційного перегляду.

У ч.3 ст. 2 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у ст. 13 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 3-4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч. 1 ст. 73 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч. 4 зазначеної статті Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, це й принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 року у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 року у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 року у справі №902/761/18, від 04.12.2019 року у справі №917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 року у справі №129/1033/13-ц (провадження №14-400цс19).

Реалізація принципу змагальності сторін в процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

З набуттям чинності Закону України від 20.09.2019 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні», змінено назву ст. 79 ГПК України з «Достатність доказів» на нову «Вірогідність доказів» та викладено її у новій редакції з фактичним впровадженням у господарський процес стандарту доказування «вірогідність доказів».

Стандарт доказування «вірогідність доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 року у справі «Дж. К. та Інші проти Швеції» («J.K. AND OTHERS v. SWEDEN») ЄСПЛ наголошує, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом» («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».

У справі «Трофимчук проти України» (№4241/03, § 54, ЄСПЛ, 28.10.2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

За приписами ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінка доказів - це розумова, пізнавальна діяльність суду, яка полягає у дослідженні якісних і кількісних ознак зібраних доказів у конкретній справі. Закон не регулює порядок роздумів судді. Проте норми права встановлюють зовнішні умови, гарантії, які забезпечують істинність логічних висновків суддів (п.62 постанови Верховного Суду від 17.03.2021 року у справі №910/15963/19).

Обставини, на які посилається Товариство з обмеженою відповідальністю «Вільховатське» є належним чином доведеними і не спростовані апелянтом.

Відповідно до статті 55 Конституції України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Колегія суддів зазначає, що апелянтом всупереч приписів ст. 73 та ст. 74 Господарського процесуального кодексу України не доведено факту, а також не надано належних та допустимих доказів у підтвердження своєї позиції по справі.

Статтею 236 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв`язку з її необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням судом норм права. Доводи апеляційної скарги не спростовують наведені висновки колегії суддів, у зв`язку з чим апеляційна скарга Полтавської обласної прокуратури не підлягає задоволенню з підстав, викладених вище, а оскаржуване рішення Господарського суду Полтавської області від 08.10.2025 року у справі №917/232/23, яке відповідає вимогам статті 236 Господарського процесуального кодексу України, має бути залишене без змін.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, колегія суддів зазначає, що оскільки в задоволенні апеляційної скарги відмовлено, то судові витрати понесені заявником апеляційної скарги, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 77, 86, 129, 240, 269, 270, п.1, ч.1 ст.275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Полтавської обласної прокуратури залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 08.10.2025 року у справі №917/232/23 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки її оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 19.01.2026 року.

Головуючий суддя В.С. Хачатрян

Суддя В.В. Россолов

Суддя І.А. Шутенко