ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

19 січня 2026 року Справа № 926/3660/25

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика"

до Фізичної особи-підприємця Гаращенко Олександри Юріївни

про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 65145,44 грн

Суддя Тинок О.С.

Секретар судових засідань Григораш М.І.

Представники:

від позивача (у режимі ВКЗ) Басилига Д.М.

від відповідача не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" звернулось до Господарського суду Чернівецької області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Гаращенко Олександри Юріївни про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 65145,44 грн, яка складається з: 15000,00 грн - сума прострочених платежів по тілу кредиту; 47895,44 грн сума прострочених платежів по процентах; 2250,00 грн - сума прострочених платежів за комісією.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 жовтня 2025 року, справу №926/3660/25 передано на розгляд судді Тинок О.С.

Ухвалою суду від 30 жовтня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 10 листопада 2025 року.

Ухвалою суду від 30 жовтня 2025 року постановлено: задовольнити клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" про витребування доказів; витребувати в Акціонерного товариства Універсал Банк (04114, м. Київ, вул. Автозаводська, б. 54/19) інформацію, яка становить банківську таємницю, а саме: - письмовий доказ у вигляді відповідного рішення структурного підрозділу або посадової особи банку, чи у вигляді іншого письмового доказу, який би підтверджував або спростовував факт випуску банківської картки № НОМЕР_1 (та відкриття під неї відповідного банківського рахунку) на ім`я Гаращенко Олександра Юріївна (РНОКПП НОМЕР_2 ); - письмовий доказ у вигляді виписок про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № НОМЕР_1 за період з 18 липня 2023 року (дата видачі кредиту) по 02 січня 2024 року (дата закінчення терміну кредитування); встановити строк для виконання вимог ухвали суду протягом 7 (семи) днів з дня отримання цієї ухвали.

07 листопада 2025 року відповідач через підсистему Електронний суд направила до суду клопотання про витребування доказів (вх. №3785), у якому просила суд витребувати від Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" додаткову угоду або додатковий договір, предметом якого є реструктуризація заборгованості відповідачки за кредитним договором № 470266-КС-001 про надання кредиту, укладеним 18 липня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Бізнес Позика та Фізичною особою підприємцем Гаращенко Олександра Юріївна.

10 листопада 2025 року представник відповідача через підсистему Електронний суд направила до суду відзив на позовну заяву (вх. №4623) та клопотання про розгляд справи без участі відповідача (вх. №4625).

Одночасно, 10 листопада 2025 року представник позивача через підсистему Електронний суд направила до суду заперечення на клопотання про витребування доказів (вх. №4627) у яких, серед іншого, просила суд розгляд справи здійснювати їх без участі.

Ухвалою суду від 10 листопада 2025 року здійснено перехід від спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Постановлено підготовче засідання призначити на 01 грудня 2025 року. Явку сторін по справі у судове засідання визнано обов`язковою.

11 листопада 2025 року представник відповідача через підсистему Електронний суд направила до суду заперечення (вх. №4647).

12 листопада 2025 року до суду надійшли витребувані у Акціонерного товариства Універсал Банк документи, які становлять банківську таємницю (вх. №4681).

27 листопада 2025 року представник позивача через підсистему Електронний суд направила до суду заяву (вх. №4046) про участь у судовому засіданні, призначеному на 01 грудня 2025 року, у режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів поза межами приміщення суду. Заява задоволена судом ухвалою від 28 листопада 2025 року.

01 грудня 2025 року представник позивача через підсистему Електронний суд направила до суду додаткові пояснення (вх. №4982) у яких просила суд поновити строк на подання доказів у справі та долучити останні до матеріалів справи.

У судовому засіданні 01 грудня 2025 року оголошено перерву до 15 грудня 2025 року.

09 грудня 2025 року представник позивача через підсистему Електронний суд направила до суду заяву (вх. №4220) про участь у судовому засіданні, призначеному на 15 грудня 2025 року, у режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів поза межами приміщення суду. Заява задоволена судом ухвалою від 10 грудня 2025 року.

15 грудня 2025 року представник відповідача через підсистему Електронний суд направила до суду: клопотання про закриття провадження (вх. №4263) та заперечення на додаткові пояснення позивача (вх. №5211).

Водночас, 15 грудня 2025 року представник позивача через підсистему Електронний суд направила до суду клопотання про відкладення розгляду справи (вх. №4265).

Ухвалою суду від 15 грудня 2025 року продовжено строк проведення підготовчого провадження на тридцять днів та відкладено підготовче засідання на 19 січня 2026 року.

18 грудня 2025 року представник позивача через підсистему Електронний суд направила до суду заяву (вх. №4331) про участь у судовому засіданні, призначеному на 19 січня 2026 року, у режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів поза межами приміщення суду, яку суд задовольнив ухвалою від 19 грудня 2025 року.

15 січня 2026 року відповідач через підсистему Електронний суд направила до суду клопотання про долучення доказу (вх. №171).

19 січня 2026 року представник позивача через підсистему Електронний суд направила до суду заперечення на клопотання відповідача про закриття провадження (вх. №203) та додаткові пояснення (вх. №202).

Відповідач у судове засідання 19 січня 2026 року не з`явилась, явку належного представника не забезпечила, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не відомі.

Представник позивача у судовому засіданні 19 січня 2026 року підтримала подані процесуальні документи та заперечила проти задоволення клопотання про закриття провадження у справі.

Щодо поданого відповідачем клопотання про витребування доказів, суд зазначає наступне.

Відповідач просить суд витребувати від Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" додаткову угоду або додатковий договір, предметом якого є реструктуризація заборгованості за кредитним договором № 470266-КС-001 про надання кредиту, укладеним 18 липня 2023 року.

Відповідач вказує, що між сторонами у 2023 році було укладено додаткову угоду або додатковий договір, яким було визначено певні умови реструктуризації заборгованості. Однак, відповідач виявила, що у персональному кабінеті позичальника документ безслідно зник. У зв`язку із тим, що позивач не долучив до позовної заяви та не надав у відповідь на звернення відповідачу вказаний документ, остання просить суд витребувати його у позивача.

Згідно із частинами 1, 4, 7 статті 81 Господарського процесуального кодексу України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази. Будь-яка особа, в якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

При цьому, відповідно до частини 2 статті 81 Господарського процесуального кодексу України у клопотанні про витребування судом доказів повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується (крім клопотання про витребування судом групи однотипних документів як доказів); 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; 5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

Як стверджує відповідач, у 2023 році була підписана додаткова угода чи договір. У подальшому він безслідно зник у персональному кабінеті відповідача, однак залишилась інформація «статус кредиту реструктуризація», що підтверджується долученим до клопотання скріншотом. Водночас, вказаний скріншот не містить ідентифікуючої інформації/посилання на назву та розробника програмного забезпечення у якому виготовлений скріншот, а також на належність цього скріншоту до програмного забезпечення позивача.

Також, у поданому клопотанні відповідач чітко не вказує, який саме доказ необхідно витребувати у позивача. Не вказано дату та номер укладеного договору чи угоди, не зазначено умови реструктуризації до яких сторони дійшли взаємної згоди, про які відповідач, як сторона укладеного правочину повинна була б володіти. Клопотання не містить належних, достатніх та достовірних доказів, які підтверджують факт укладення затребуваного заявником правочину. Відповідач, як позичальник кредитних коштів та сторона договору №470266-КС-001 про надання кредиту від 18 липня 2023 року повинен зберігати правову обачність, володіти інформацією про укладений за власної згоди правочин, зберігати його примірник та знати про взяті на себе зобов`язання, які прийняв шляхом підписання правочину з іншою особою.

Заперечуючи проти заявленого клопотання відповідача, позивач, серед іншого, повідомив суд, що між сторонами жодних додаткових угод не було укладено, а у разі задоволення судом такого клопотання позивач не буде у змозі його виконати у силу відсутності такої укладеної додаткової угоди.

У подальшому, позивачем було подано до матеріалів справи скріншоти електронного листування між позивачем та відповідачем за період з 15 серпня 2025 року по 06 листопада 2025 року. Вказані скріншоти містять інформацію про домен, посилання на програмне забезпечення, а також містить електронні адреси, які дозволяють ідентифікувати осіб та які підтверджуються матеріалами справи.

Так, 25 серпня 2025 року, у відповідь на запит відповідача, працівником позивача було запропоновано закрити кредит одноразовою сплатою або розбиттям платежу на 4 місяці. У листі зазначалось, що лише за наявності відповіді відповідача товариством буде розглядатись можливість застосування обраного відповідачем варіанту. Долучені скріншоти не містять наданої відповідачем відповіді, натомість, після відкриття провадження у цій справі, відповідач направила електронного листа позивачу з проханням надіслати договір про реструктуризацію боргу. У відповідь на отриманий лист, товариство вказало, що послугу реструктуризації за кредитом відповідача не була підключена, тому договір відсутній.

З урахуванням викладеного вище у сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання відповідача про витребування доказів (вх. №3785).

Щодо поданого відповідачем клопотання про закриття провадження у справі, суд зазначає наступне.

В обґрунтування поданого клопотання відповідач вказує, що отримані від позивача кредитні кошти були використані на особисті, побутові потреби, які не були пов`язані з підприємницькою діяльністю.

Статтею 20 Господарського процесуального кодексу України визначено предметну та суб`єктну юрисдикцію господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції.

Частиною 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

Згідно із статтею 50 Цивільного кодексу України фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Згідно зі статтею 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України (у чинній редакції на момент виникнення правовідносин та використання позичальником грошових коштів) зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, у силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або відмовитися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням.

Майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. Господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України, з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (стаття 179 Господарського кодексу України - у редакції на момент виникнення правовідносин та на час використання позичальником грошових коштів).

Отже, однією з ознак господарського договору, що дозволяє відокремити його від інших видів договорів (у тому числі цивільних), є особливий суб`єктний склад.

Зокрема, договір, у якому сторонами є суб`єкти господарювання (наприклад, юридична особа та громадянин, зареєстрований на час його укладення як підприємець), є господарським, відтак і зобов`язання, що з нього виникають, є господарськими.

Зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю (стаття 609 Цивільного кодексу України).

До підприємницької діяльності фізичних осіб згідно зі статтею 51 ЦК України застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Як вбачається із матеріалів справи, спір виник між двома суб`єктами господарювання - юридичною особою Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" та Фізичною особою-підприємцем Гаращенко Олександрою Юріївною.

Згідно з пунктом 1 укладеного між сторонами Договору №470266-КС-001 про надання кредиту від 18 липня 2023 року, цілі (мета) кредиту: для придбання товарів (робіт, послуг) для здійснення підприємницької, господарської діяльності, незалежної професійної діяльності або будь якої іншої не забороненої законом діяльності. Цей кредит не є споживчим кредитом.

Відповідно до пунктів 5-6 вказаного договору позичальник підтверджує, що він ознайомлений з договором про надання кредиту та правилами, текст яких розміщено на сайті кредитодавця, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань та погоджується неухильно дотримуватись їх, та, відповідно, укладає договір. Позичальник підтверджує, що він ознайомлений з договором про надання кредиту та правилами, текст яких розміщено на сайті кредитодавця, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань вважає їх справедливими та погоджується неухильно дотримуватись їх, та, відповідно, укладає договір з вільним волевиявленням.

Отже, відповідач, як позичальник, підписуючи правочин підтвердила, що наданий кредит не є споживчим. Кредитні кошти надавались для здійснення підприємницької, господарської діяльності, незалежної професійної діяльності або будь якої іншої не забороненої законом діяльності, а не для власних потреб фізичної особи.

Як вбачається із даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідач є фізичною особою-підприємцем вид діяльності якої є: «основний - 73.11 рекламні агентства, інші: 58.19 інші види видавничої діяльності, 63.11 оброблення даних, розміщення інформації на веб-вузлах і пов`язана з ними діяльність, 73.20 дослідження кон`юнктури ринку та виявлення громадської думки, 85.59 інші види освіти, н.в.і.у.»

Одночасно, згідно із наявної у матеріалах справи Анкети клієнта від 22 жовтня 2025 року, опис підприємницької діяльності позичальника: Фоп, маркетинг, смс менеджер онлайн.

На думку відповідача, підставою для закриття провадження є те, що спір не підлягає розгляду у господарському судочинстві, а споживчий характер беззаперечно підтверджуються рухом коштів з карткового рахунку відповідача.

Однак, специфіка основного виду діяльності відповідача передбачає, що будь який придбаний товар чи послуга могла бути використана у підприємницькій діяльності відповідача. До того, у згаданому відповідачем доказі містяться перекази без ідентифікації особи отримувача та підстав здійснених платежів.

Водночас, відповідачем не було долучено до матеріалів справи будь яких належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували, що всі надані кредитні кошти у сумі 15000,00 грн були використані відповідачем лише для власних потреб. Також, відповідач не була обмежена у праві подати до суду свою виписку з особистого банківського рахунку.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наявних у матеріалах справи доказів, а також їх вірогідність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з огляду на умови укладеного між сторонами кредитного договору, з урахуванням суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з договору наданого для ведення підприємницької діяльності, беручи до уваги вид підприємницької діяльності відповідача, розглянувши матеріали справи у сукупності, суд дійшов висновку, що спір підлягає розгляду у господарському судочинстві, що є підтсавою для відмови у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі (вх. №4263).

Поряд з цим, визначений альтернативний разрахунок відповідача у клопотанні про закриття провадження у справі (вх. №4263) буде розглянутий судом при розгляді справи по суті.

Задля дотримання судом основних засад господарського судочинства, дотримання балансу інтересів сторін та їх права бути почутим, з метою ухвалення справедливого та неупередженого рішення, суд, за наслідками проведеного судового засідання, дійшов висновку долучити до матеріалів справи подані сторонами по справі процесуальні документи, а саме: заперечення на додаткові пояснення (вх. №5211 від 15 грудня 2025 року), клопотання про долучення доказів (вх. №171 від 15 січня 2025 року), заперечення на клопотання відповідача (вх. №203 від 19 січня 2025 року), додаткові пояснення (вх. №202 від 19 січня 2025 року).

Відповідно до частини 3 статті 177 Господарського процесуального кодексу України, підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

Частиною 1 статті 195 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно частини 1 статті 177 Господарського процесуального кодексу України, завданнями підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Пунктом 18 частини 2 статті 182 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у підготовчому засіданні суд призначає справу до розгляду по суті, визначає дату, час і місце проведення судового засідання (декількох судових засідань - у разі складності справи) для розгляду справи по суті.

Згідно пункту 3 частини 2 статті 185 Господарського процесуального кодексу України, за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Отже, розглянувши матеріали справи та за наслідками виконання завдань підготовчого провадження, господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Керуючись статтями 177, 182-183, 185, 195, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволені клопотання Фізичної особи-підприємця Гаращенко Олександри Юріївни про витребування доказів (вх. №3785 від 07 листопада 2025 року) - відмовити.

2. У задоволені клопотання Фізичної особи-підприємця Гаращенко Олександри Юріївни про закриття провадження (вх. №4263 від 15 грудня 2025 року) - відмовити.

3. Закрити підготовче провадження.

4. Призначити справу до судового розгляду по суті на 05 лютого 2026 року о 11 годині 30 хвилин. Засідання відбудеться у приміщенні Господарського суду Чернівецької області за адресою: м. Чернівці, вул. О. Кобилянської, 14, зал судових засідань № 2.

5. Копію ухвали направити сторонам по справі до їх електронних кабінетів підсистеми Електронний Суд.

Інформацію по справі можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/.

Суддя Олександр ТИНОК