РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.01.2026Справа № 910/13787/25

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО"

до Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія."

про стягнення 77029,41 грн.

Суддя: Людмила ШКУРДОВА.

Представники: без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ВУСО" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія." про стягнення 77029,41 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ВУСО" на підставі генерального договору добровільного страхування наземного транспорту № 18613050 від 03.12.2021 р. внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, виплачено страхове відшкодування, а тому до позивача, відповідно до положень ст. 993 Цивільного кодексу України, ст. 108 Закону України "Про страхування", перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки, цивільна відповідальність власника/водія транспортного засобу "Hyundai Accent", державний номерний знак НОМЕР_1 , з вини водія якого трапилась ДТП, була застрахована в Приватному акціонерному товаристві "Українська транспортна страхова компанія.", позивач просить стягнути з останнього витрати, пов`язані зі сплатою страхового відшкодування у сумі 77029,41 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.11.2025 р. відкрито провадження у справі № 910/13787/25 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначає, що:

- розмір страхового відшкодування, розрахованого у відповідності до норм спеціалізованого Закону та Методики, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу (63,26%) та за вирахуванням франшизи (2600,00 грн.), становить 80370,59 грн.;

- відповідач сплатив позивачу страхове відшкодування у сумі 80370,59 грн., а підстав для стягнення ще 77029,41 грн. немає.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

03.12.2021 р. між Акціонерним товариством «Юнекс Банк» (страхувальник) та Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ВУСО" (страховик) укладено генеральний договір добровільного страхування наземного транспорту № 18613050, предметом якого є майнові інтереси страхувальника (вигодонабувача), що не суперечать чинному законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням застрахованим транспортним засобом (MAN TGX 26.460, державний номерний знак НОМЕР_2 ).

21.12.2024 р. сталась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої було пошкоджено застрахований транспортний засіб MAN TGX 26.460, державний номерний знак НОМЕР_2 .

Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області у справі № 705/7161/24 від 21.01.2025 р. водія транспортного засобу "Hyundai Accent", державний номерний знак НОМЕР_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

23.12.2024 р. страхувальник звернувся до страховика із заявою на виплату страхового відшкодування.

Відповідно до п. 5.1 договору № 18613050 від 03.12.2021 р. страхове відшкодування визначається без урахування амортизаційного зносу запчастин, деталей, матеріалів.

На підставі страхового акту № 2415195-1 від 19.03.2025 р. позивач визначив розмір страхового відшкодування у сумі 176000,00 грн. (без урахування амортизаційного зносу запчастин, деталей, матеріалів) та виплатив страхувальнику вказану суму, що підтверджується платіжною інструкцією № 18103 від 19.03.2025 р.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля транспортного засобу "Hyundai Accent", державний номерний знак НОМЕР_1 , застрахована відповідачем на підставі полісу № ЕР/219232111, ліміт за шкоду майну - 160000,00 грн., франшиза - 2600,00 грн.

18.06.2025 р. відповідач сплатив позивачу суму страхового відшкодування за вирахуванням коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу у розмірі 80370,59 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 15327 від 18.06.2025 р.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач зазначає, що відповідач безпідставно занизив вартість страхового відшкодування, у зв`язку з чим останній має доплатити позивачу 77029,41 грн. страхового відшкодування.

Згідно зі ст. 108 Закону України «Про страхування» страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат.

Якщо договором страхування майна не передбачено інше, до страховика, який здійснив страхову виплату, в межах такої виплати переходить право вимоги (суброгація), яке страхувальник або інша особа, визначена договором страхування або законом, що одержала страхову виплату, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки.

Статтею 993 Цивільного кодексу України встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За приписами ч. 22.1 ст. 22 Закону № 1961-IV, чинного на момент ДТП, у разі настання страхового випадку, страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України (ст. 29 Закону України № 1961-IV, чинного на момент ДТП).

Відповідно до вимог п. 8.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 р. № 142/5/2092, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу розраховується за формулою: Сврз = Ср + См + Сс х (1 - Ез), де: Ср - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн.; См - вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн.; Сс - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн.; Ез - коефіцієнт фізичного зносу.

Згідно з п. 7.38 Методики значення Ез (коефіцієнта фізичного зносу) приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД, 7 років - для інших легкових КТЗ, 3 роки - для вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів виробництва країн СНД, 4 роки - для інших вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів, 5 років - для мототехніки.

Як встановлено судом, строк експлуатації вантажного автомобіля «MAN» 2018 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , на дату ДТП перевищує 6 років, а відтак, відповідно до п. 7.38 Методики, для визначення вартості завданого матеріального збитку потрібно розраховувати фізичний знос КТЗ (його складників).

На підтвердження розміру вартості ремонту транспортного засобу MAN TGX 26.460, державний номерний знак НОМЕР_2 , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу позивачем надано звіт оцінювача № 43742 від 29.10.2025 р., відповідно до якого вартість відновлювального ремонту транспортного засобу MAN TGX 26.460, державний номерний знак НОМЕР_2 , з урахуванням фізичного зносу (матеріального збитку) без ПДВ на запасні частини становить 239379,20 грн. (коефіцієнт фізичного зносу (Ез) дорівнює 0,50%).

У свою чергу відповідачем надано звіт оцінювача № 71-R/16/84 від 26.03.2025 р., відповідно до якого коефіцієнт фізичного зносу транспортного засобу MAN TGX 26.460, державний номерний знак НОМЕР_2 , становить 0,6326%.

Оцінюючи подані до матеріалів справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Стаття 79 Господарського процесуального кодексу України містить такий стандарт доказування як «вірогідність доказів», який підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надають позивач і відповідач. Тобто з введенням в дію вказаного стандарту доказування необхідним є не надання достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї їх кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Тобто, тлумачення змісту ст. 79 Господарського процесуального кодексу України свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 р. у справі № 129/1033/13-ц та постанові Верховного Суду від 21.12.2020 р. у справі № 916/401/17).

У даному випадку суд критично оцінює наданий позивачем звіт суб`єкта оціночної діяльності, оскільки:

- замість того, щоб отримати актуальну інформацію про вартість нового транспортного засобу у офіційного дилера або з відкритих джерел первинного ринку на дату оцінки, суб`єкт оціночної діяльності використав дані бюлетеня автотоварознавця, які не відображають фактичну ринкову ситуацію станом на дату страхового випадку;

- оцінювач вказав вартість відновлювального ремонту у розмірі 509145,32 грн., в той час як згідно з наданою позивачем ремонтною калькуляцією від 20.01.2025 р. вартість відновлювального ремонту становить 176000,00 грн. без ПДВ;

- для визначення коефіцієнту фізичного зносу оцінювач взяв за основу ціну аналогічного нового КТЗ, вказану у бюлетені автотоварознавця, без порівняння цін на первинному ринку та визначення середньої ринкової вартості.

Натомість, наданий відповідачем звіт оцінювача є більш вірогідним доказом на підтвердження значення коефіцієнта фізичного зносу пошкодженого транспортного засобу, оскільки оцінювачем відповідача визначено як ринкову вартість транспортного засобу 2018 р.в. станом на 2024 р., так і вартість аналогічного нового КТЗ 2024 р.в. (досліджено фактичну ринкову ситуацію).

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд зазначає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами неправильності сплаченої відповідачем суми страхового відшкодування в порядку суброгації за вирахуванням франшизи та коефіцієнта фізичного зносу пошкодженого транспортного засобу, у зв`язку з чим суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги про стягнення доплати страхового відшкодування у розмірі 77029,41 грн.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили через 20 днів з моменту виготовлення повного рішення в разі не оскарження його в установленому порядку. Рішення може бути оскаржене в 20-денний строк до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя Людмила ШКУРДОВА