ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"13" січня 2026 р.м. ХарківСправа № 922/4003/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Кононової О.В.

при секретарі судового засідання Зубко Ю.В.

розглянувши справу

за заявою ОСОБА_1

до ОСОБА_1

про неплатоспроможність

За участю:

представника АТ КБ "ПриватБанк" - Ювко В.О.

представника ТОВ "Фінансова компанія "Форінт" - Кошман О.П.

керуючого реструктуризацією - Волторніст С.В.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою від 18.12.2024 було відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ); введено процедуру реструктуризації боргів боржника; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Призначено керуючим реструктуризацією фізичної особи ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) арбітражного керуючого Волторніста Сергія Івановича (свідоцтво № 1958 від 06.11.2020). Призначено попереднє судове засідання.

19.12.2024 оприлюднено на офіційному веб-сайті оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ), № публікації 74899.

Ухвалою попереднього засідання від 07.05.2025 суд визнав наступний розмір грошових вимог кредиторів:

- Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до боржника в розмірі 61 342,80 грн. ( 2-га черга) та 4844,80 грн витрат зі сплати судового збору 1-ша черга);

- Акціонерного товариства "Сенс Банк" до боржника в розмірі 140 631,58 грн. (2-га черга) та 4844,80 грн витрат зі сплати судового збору (1-ша черга);

- Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт" до боржника в розмірі 6 488 235,07 грн. (2-га черга) та 6 056,00 грн витрат зі сплати судового збору (1-ша черга).

Зобов`язав керуючого реструктуризацією за результатами попереднього засідання внести до реєстру вимог кредиторів відомості про кожного кредитора, розмір його вимог за грошовими зобов`язаннями, наявність права вирішального голосу в представницьких органах кредиторів, черговість задоволення кожної вимоги.

Зобов`язав керуючого реструктуризацією в чотирнадцятиденний строк з дня постановлення ухвали відповідно до ст. 48 Кодексу України з процедур банкрутства та з урахуванням ст. 123 зазначеного Кодексу організувати та провести збори кредиторів, визначивши час та місце проведення зборів кредиторів. Докази надати суду.

Призначив проведення зборів кредиторів.

Призначив засідання господарського суду (підсумкове), на якому буде розглянуто погоджений кредиторами план реструктуризації боргів або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі на "18" червня 2025 р. об 10:00 год.

В подальшому розгляд справи в підсумковому засіданні неодноразово відкладався.

Так, в судовому засіданні 11.11.2025 суд відмовив в задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт" (вх.№ 19173 від 20.08.2025) про витребування доказів та відклав розгляд справи в підсумковому засіданні на "09" грудня 2025 р. о(об) 15:20 год.

13.11.2025 до суду від кредитора АТ КБ "ПриватБанк" надійшло клопотання (вх. № 26411) про закриття провадження по справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 у зв`язку з його недобросовісністю.

Ухвалою від 19.11.2025 суд прийняв до розгляду клопотання АТ КБ "ПриватБанк" (вх. №26411 від 13.11.2025) про закриття провадження по справі № 922/4003/24 про неплатоспроможність ОСОБА_1 та призначив його розгляд в підсумковому засіданні на "09" грудня 2025 р. о(об) 15:20 год, запропонувавши учасникам справи надати письмові пояснення щодо своєї правової позиції стосовно клопотання про закриття провадження по справі.

09.12.2025 до суду від ТОВ "ФК "Форінт" надійшли письмові пояснення щодо фактичних обставин справи (вх. № 28677) які були долучені судом до матеріалів справи.

09.12.2025 до суду від кредитора ТОВ "ФК "Форінт" надійшло клопотання (вх. № 28696) про закриття провадження по справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 у зв`язку з його недобросовісністю.

В судовому засіданні 09.12.2025 судом було оголошено перерву в підсумковому засіданні до 13.01.2026 о 13:00, ухвалу про що було занесено до протоколу судового засідання.

Представник АТ КБ "Приватбанк" в судовому засіданні наполягав на задоволенні клопотання про закриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 , зазначивши, що останнім приховано інформацію про членів сім`ї та про доходи, що є недобросовісною поведінкою та є підставою для закриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Представник ТОВ "ФК "Форінт" в судовому засіданні також наполягав на задоволенні клопотання про закриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 з підстав його недобросовісності.

Керуючий реструктуризацією в судовому засіданні зазначив, що відносить питання щодо закриття провадження по справі на розсуд суду.

Боржник та представник АТ "Сенс Банк" в призначене судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи в підсумковому засіданні були повідомлені в установленому законом порядку.

Як вказано у Рішенні Конституційного суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 верховенство права - це панування права в суспільстві. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

В частині 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд вказує на те, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення Європейського суду з прав людини від 07.07.1989 у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Суд зазначає, що питання про те, що певні обставини перешкоджають розгляду справи, вирішуються судом залежно від конкретних обставин справи.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

З урахуванням вищенаведеного, приймаючи до уваги, що явка учасників у справі про банкрутство судом не була визнана обов`язковою, суд вважає за можливе розглянути справу в підсумковому засіданні за наявними в справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи в їх сукупності, заслухавши присутніх в судовому засіданні учасників справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Кодексу України з процедур банкрутства, Закону України "Про міжнародне приватне право", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною шостою статті 12 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство (неплатоспроможність) у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Кодексом України з процедур банкрутства.

За частиною першої статті 2 КУзПБ провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених Книгою четвертою КУЗБ "Відновлення платоспроможності фізичної особи" (стаття 113 КУзПБ).

Із введенням в дію 21.10.2019 Кодексу України з процедур банкрутства запроваджено новий інститут, який застосовується щодо врегулювання питання неплатоспроможності фізичної особи, фізичної особи-підприємця та не тотожний за метою і механізмом реалізації до інституту банкрутства юридичних осіб.

Як вбачається з пояснювальної записки до проекту Кодексу України з процедур банкрутства метою запровадження інституту неплатоспроможності фізичних осіб було визначено врегулювання відносин щодо відновлення платоспроможності боржників, які опинилися в скрутній фінансовій ситуації не з їх вини та потребують допомоги з боку держави.

Тому, призначенням цих норм законодавець визначив забезпечення допомоги чесним боржникам шляхом передусім реструктуризації їх боргів, а у разі неможливості у майбутньому погасити борги - заслужити їх списання.

У преамбулі КУзПБ закріплено, що цей Кодекс встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

За цим підходом, на відміну від банкрутства юридичних осіб, у назві та за змістом положень Книги п`ятої КУзПБ - "Відновлення платоспроможності фізичної особи" законодавець акцентував на пріоритеті реабілітаційної процедури щодо боржника, який залежно від власної волі та обставин справи може отримати звільнення від боргів за результатами обох судових процедур у справі про неплатоспроможність фізичних осіб.

Отже, застосовуючи ці норми, слід враховувати, що на відміну від банкрутства юридичних осіб, задоволення вимог кредиторів, як основна мета провадження про неплатоспроможність фізичних осіб КУзПБ не встановлена.

За змістом статті 116 КУзПБ лише боржник наділений правом ініціювати справу про його неплатоспроможність.

Таким чином КУзПБ запроваджено "добровільне банкрутство" боржника фізичної особи, що не є обов`язком, а є правом, яким боржник, у разі дотримання певних вимог, може скористатися задля реструктуризації його боргів, прощення (списання) вимог кредиторів та/або звільнення від боргів і відновлення його платоспроможності.

За змістом приписів Книги п`ятої КУзПБ законодавцем презюмується, що фізична особа - боржник, ініціюючи стосовно себе справу про неплатоспроможність, прагне досягнути компромісу з кредиторами щодо зміни способу та порядку виконання його зобов`язань, а у разі недосягнення згоди стосовно плану реструктуризації боргів, такий боржник припускає визнання його банкрутом і задоволення кредиторських вимог за рахунок коштів від продажу його майна.

Частиною другою статті 6 КУзПБ визначено, що до боржника - фізичної особи застосовуються такі судові процедури, як реструктуризація боргів боржника та погашення боргів боржника.

Згідно з частиною п`ятою статті 119 КУзПБ в ухвалі про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника господарський суд серед іншого зазначає про введення процедури реструктуризації боргів боржника.

Реструктуризація боргів боржника - судова процедура у справі про неплатоспроможність фізичної особи, що застосовується з метою відновлення платоспроможності боржника шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань згідно з планом реструктуризації боргів боржника (стаття 1 КУзПБ).

Отже, ця судова процедура є першим, обов`язковим та пріоритетним етапом справи про неплатоспроможність фізичної особи, у якій боржник може реалізувати право на зміну способу та порядку сплати боргів з урахуванням його об`єктивних можливостей і прагнення до розрахунку з кредиторами, маючи гарантії залишення частини доходу на задоволення побутових потреб та може отримати прощення (списання) кредиторських вимог чи їх частини.

Саме на цьому акцентував Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 22.09.2021 у справі № 910/6639/20, вказавши, що з огляду на мету та цілі КУзПБ інститут неплатоспроможності фізичних осіб призначений для зняття з боржника - фізичної особи тягаря боргів, які мають значний розмір та не можуть бути погашені за рахунок поточних доходів і належного цій особі майна. Правове регулювання відносин, що виникають між боржником та іншими учасниками справи про неплатоспроможність, має на меті поетапно створити для боржника - фізичної особи найбільш сприятливі умови для погашення боргів шляхом їх реструктуризації, а при нерезультативності таких заходів - забезпечити ефективний механізм продажу активів боржника.

За такого підходу у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи скористатися правом на реабілітацію, зокрема у спосіб, що певною мірою утискає інтереси кредиторів, заслуговує лише чесний і сумлінний боржник, інше б суперечило принципу добросовісності, який ґрунтується на приписах статей 3 та 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), відповідно до яких дії учасників правовідносин мають бути добросовісними (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України), тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, а також завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (частини друга, третя статті 13 ЦК України).

Тому до боржника - фізичної особи КУзПБ установлює спеціальні вимоги щодо його добросовісності, як запоруку досягнення компромісу між сторонами стосовно погашення боргів, що має ґрунтуватися на поступках кредиторів та сумлінній співпраці боржника з керуючим реструктуризацією і кредиторами, а також на його відкритій взаємодії з судом, яка полягає у добросовісному користуванні процесуальними правами та сумлінному виконанні процесуальних обов`язків.

Зокрема, задля отримання бажаного результату - відновлення платоспроможності у судовій процедурі реструктуризації боргів КУзПБ покладає на боржника обов`язки:

- повідомити про обставини, що стали підставою для звернення до суду (пункт 3 частини другої статті 116 КУзПБ), отже обґрунтувати природу і причини неплатоспроможності, надати інформацію щодо витрачання коштів, отриманих від кредитора (кредитодавця, позикодавця), та/або щодо руху основних активів з часу виникнення зобов`язань перед кредиторами тощо;

- надати повну і достовірну інформацію про власний майновий стан та членів його сім`ї, щодо розміру та джерел доходів (пункти 4 -11 частини третьої статті 116 КУзПБ), тому у разі необхідності і додаткові пояснення чи документи на підтвердження належного виконання цих вимог;

- подати проект плану реструктуризації боргів та співпрацювати з керуючим реструктуризацією і зборами кредиторів при погодженні його змісту (частина четверта статті 116, частина сьома статті 126 КУзПБ);

- повністю погасити окремі види заборгованості до затвердження судом плану реструктуризації боргів боржника (стаття 125 КУЗПБ);

- погашати вимоги кредиторів згідно з умовами плану реструктуризації боргів у разі його затвердження (частина перша статі 128 КУзПБ).

Також, КУзПБ містить низку процесуальних запобіжників задля уникнення недобросовісного використання боржником судових процедур неплатоспроможності, зокрема передбачає:

- відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність у разі, якщо боржника притягнуто до адміністративної або кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю чи визнано банкрутом протягом попередніх п`яти років (пункти 3, 4 частини четвертої статті 119 КУзПБ), а також заборону відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи-боржника протягом року з дня закриття такого провадження стосовно того ж боржника з підстав, передбачених частиною сьомою статті 123 КУзПБ;

- закриття провадження у справі про неплатоспроможність у випадку ненадання боржником повної і достовірної інформації про власне майно, доходи і витрати та членів його сім`ї; приховування боржником власних активів через їх передачу членам сім`ї; якщо боржника притягнуто до адміністративної чи кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю (пункти 1-3 частини сьомої статті 123 КУзПБ);

- відмову у затвердженні плану реструктуризації боргів боржника у справі про неплатоспроможність, якщо порушено порядок розроблення та погодження цього плану; умови реструктуризації боргів суперечать законодавству; боржник не погасив борги, що підлягають обов`язковій сплаті згідно з частиною третьою статті 125 КУзПБ або боржник вчиняє дії, спрямовані на перешкоджання проведенню стосовно нього процедур, передбачених цим Кодексом (пункти 1, 2, 5, 6 частини восьмої статті 126 КУзПБ);

- дискрецію господарського суду у вирішенні питання щодо можливості подальшого руху справи про неплатоспроможність, якщо протягом трьох місяців з дня введення процедури реструктуризації боргів боржника мета цієї процедури не досягнута (частина одинадцята статті 126 КУзПБ).

Системне тлумачення цих приписів свідчить, що за їх змістом законодавець закріпив у спеціальних нормах КУзПБ принцип добросовісної поведінки боржника - фізичної особи, за яким право на звільнення від боргів та відновлення платоспроможності у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи набуває лише добросовісний боржник, який не за своїм неправомірним умислом потрапив у стан неплатоспроможності, сумлінно виконує обов`язки боржника та не приховує обставин, що можуть вплинути на розгляд справи чи задоволення кредиторських вимог, при цьому демонструє дієве прагнення до компромісу з кредиторами щодо умов реструктуризації боргів та в межах об`єктивних можливостей вживає заходів до задоволення їх вимог.

Саме такий боржник реалізує право ініціювати провадження у справі про власну неплатоспроможність не на шкоду кредиторам, а для досягнення легітимної мети цього провадження - соціальної реабілітації добросовісного боржника за спеціальною судовою процедурою шляхом реструктуризації заборгованості та/або звільнення від боргів задля відновлення його платоспроможності.

Задля ефективної реалізації боржником цього права КУзПБ передбачає участь арбітражного керуючого у справі про неплатоспроможність фізичної особи, залежно від судової процедури - як керуючого реструктуризацією боргів або керуючого реалізацією майна боржника.

Поряд із загальним правовим статусом арбітражного керуючого закріпленим у статті 12 КУзПБ, деякі його аспекти у справах про неплатоспроможність фізичних осіб конкретизовано статтею 114 КУзПБ, а особливості механізму реалізації - у інших нормах Книги п`ятої цього Кодексу.

За статтею 114 КУзПБ арбітражний керуючий у справі про неплатоспроможність фізичної особи користується всіма правами арбітражного керуючого відповідно до законодавства, у тому числі має право отримувати інформацію і документи, що містять конфіденційну інформацію та/або банківську таємницю; здійснювати огляд майна боржника.

Частиною сьомою статті 123 КУзПБ визначено, що суд приймає рішення про закриття провадження у справі за клопотанням зборів кредиторів, сторони у справі або з власної ініціативи, якщо:

1) боржником у декларації про майновий стан зазначена неповна та/або недостовірна інформація про майно, доходи і витрати боржника та членів його сім`ї, якщо боржник упродовж семи днів після отримання звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки такої декларації не надав суду виправлену декларацію про майновий стан з повною та достовірною інформацією щодо майна, доходів і витрат боржника та членів його сім`ї;

2) майно членів сім`ї боржника було придбано за кошти боржника та/або зареєстровано на іншого члена сім`ї з метою ухилення боржника від погашення боргу перед кредиторами;

3) судовим рішенням, що набрало законної сили та не було скасоване, боржник був притягнутий до адміністративної або кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю.

Як вже зазначалось судом вище, конструкція цієї норми побудована як безумовний захід відповідальності боржника за дії на шкоду кредиторам, тому не передбачає альтернативного вирішення та необхідності з`ясування мотивів боржника - фізичної особи, за встановлення відповідних фактів господарським судом.

Ухвалою від 18.12.2024 суд відкрив провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ); введено процедуру реструктуризації боргів боржника; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Призначено керуючим реструктуризацією фізичної особи ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) арбітражного керуючого Волторніста Сергія Івановича (свідоцтво № 1958 від 06.11.2020). Призначено попереднє судове засідання на "05" лютого 2025 р. о(б) 13:40 год.

19.12.2024 оприлюднено на офіційному веб-сайті оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ), № публікації 74899.

Ухвалою попереднього засідання від 07.05.2025 суд визнав наступний розмір грошових вимог кредиторів:

- Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до боржника в розмірі 61 342,80 грн. ( 2-га черга) та 4844,80 грн витрат зі сплати судового збору 1-ша черга);

- Акціонерного товариства "Сенс Банк" до боржника в розмірі 140 631,58 грн. (2-га черга) та 4844,80 грн витрат зі сплати судового збору (1-ша черга);

- Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт" до боржника в розмірі 6 488 235,07 грн. (2-га черга) та 6 056,00 грн витрат зі сплати судового збору (1-ша черга).

До суду від АТ КБ "ПриватБанк" надійшло клопотання, в якому останній просить суд закрити провадження у справі №922/4003/24 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 у зв`язку з недобросовісністю поведінки боржника, надання ним недостовірних відомостей та інформації. У вищезазначеному клопотанні кредитора зазначає, що ОСОБА_1 має сина 2009 р.н., відомості щодо якого не були зазначені боржником в наданих суду деклараціях.

Крім того кредитор зауважує, що в плані реструктуризації боржником зазначено: "Заробітна плата в компанії ТОВ "Антік-Авто" на посаді менеджера складає 6630,00 грн. Після вирахування податків сума грошових коштів, що залишається у розпорядженні боржника складає 5105,10 грн.", проте в декларації за 2024 рік (станом на 31.05.2024) боржником зазначено про дохід (заробітну плату) 11 500 грн., що становить 2 300,00 грн. на місяць, що свідчить на переконання кредитора про приховування інформації про дохід.

Також кредитор звертає увагу суду на той факт, що боржником в заяві та наданих суду деклараціях, останнім не вказано наявний в нього відкритий рахунок у MonoBank/Universal Bank, який за заявою ОСОБА_1 був визначений поточним для здійснення видаткових операцій в рамках виконавчого провадження №72547770.

Окрім того, кредитор наголошує на тому факті, що в матеріалах справи міститься інформація про наявне право власності боржника на транспортний засіб AUDI, 100, 1993 року випуску, який, зі слів боржника, є викраденим. При цьому, боржником не надано кредиторам доказів звернення до правоохоронних органів за фактом крадіжки авто.

09.12.2025 до суду від ТОВ "ФК "Форінт" надійшло клопотання про закриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 , в якому останній зазначає про виявлені факти поведінки боржника, що не відповідають принципу добросовісності, свідчать про несумлінне виконання ним обов`язків, нечесність та приховування низки обставин, що впливають на розгляд справи про його неплатоспроможність, зокрема:

- неподання Боржником декларації за рік, в якому подається заява про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, станом на перше число місяця, що передує місяцю подання заяви до суду;

- ненадання Боржником повної і достовірної інформації в деклараціях про його майновий стан, а саме:

1) зазначено невірний РНКОПП НОМЕР_2 , тоді як вірний , відсутні дані номеру паспорту;

2) в підрозділах 2 та 3 розділу Розділ I. Загальні відомості зазначив адресу - АДРЕСА_1 , тоді як водночас боржник отримував виплати у розмірі 2000 грн., що дорівнює розміру виплати допомоги внутрішньо переміщеним особам, виплата якої можлива лише при реєстрації особи внутрішньо переміщеною особою за фактичною адресою проживання;

3) приховування боржником інформації щодо членів родини та їх майнового стану, неповноти і недостовірності даних у поданих Боржником деклараціях, зокрема відсутність інформації про сина ОСОБА_2 , який наразі є неповнолітнім; недостовірна інформація про доходи боржника та членів його сім`ї; відсутність доказів на підтвердження інформації, зазначеної в деклараціях про майновий стан.

Боржник в судовому засіданні 09.12.2025 зазначив, що інформацію про сина ОСОБА_2 2009 р.н. не було зазначено в заяві про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність та відповідних деклараціях, оскільки він не проживає разом із сином, а тому за порадою адвокатів, вважав, що така інформація не має зазначатись.

Суд критично ставиться до такої позиції боржника, оскільки Приміткою 6 форми Декларації передбачено, що під членами сім`ї боржника розуміються особи, які перебувають у шлюбі з боржником (у тому числі, якщо шлюб розірвано протягом трьох років до дня подання декларації), а також їхні діти, у тому числі повнолітні, батьки, особи, які перебувають під опікою чи піклуванням боржника, інші особи, які спільно з ним проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (крім осіб, взаємні права та обов`язки яких з боржником не мають характеру сімейних), у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.

Абзацом 2 частини п`ятої статті 116 КУзПБ визначено, що до членів сім`ї боржника належать особи, які перебувають у шлюбі з боржником (у тому числі якщо шлюб розірвано протягом трьох років до дня подання декларації), а також їхні діти, у тому числі повнолітні, батьки, особи, які перебувають під опікою чи піклуванням боржника, інші особи, які спільно з ним проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (крім осіб, взаємні права та обов`язки яких з боржником не мають характеру сімейних), у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.

Аналогічна позиція міститься в постанові Верховного суду від 22.09.2021 по справі N 910/6639/20.

Маючи безперешкодну можливість добровільно отримати та надати повну інформацію з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо дружин, батьків, дітей, усиновлених та відомості з відомчої інформаційної системи центрального органу виконавчої влади щодо зареєстрованих осіб за адресою проживання, Боржник не здійснив жодних дій.

До матеріалів справи додане Свідоцтво про народження ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Серія НОМЕР_3 від 04.02.2009, з якого вбачається, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_1 .

Також деклараціях Боржника за 2021-2024 роки зазначено, що у власності ОСОБА_1 перебуває лише автомобіль, марки АУДІ, модель 100, 1993 року випуску. При цьому боржником зазначено, що місцезнаходження даного транспортного засобу невідомо, оскільки даний автомобіль із 2001 року перебуває в розшуку через його викрадення.

Проте, боржником до матеріалів справи не надано жодних доказів, які підтверджують, що даний автомобіль перебуває в розшуку (заява боржника до правоохоронних органів; відкрите кримінальне провадження; інформація про те, що авто внесено до Бази розшуку МВС) тощо.

Також судом встановлено, що в плані реструктуризації боржником зазначено: "Заробітна плата в компанії ТОВ "Антік-Авто" на посаді менеджера складає 6630,00 грн. Після вирахування податків сума грошових коштів, що залишається у розпорядженні боржника складає 5105,10 грн."

При цьому, в декларації за 2024 рік (Станом на 31.05.2024 року) боржником зазначено про дохід (заробітну плату) 11 500 грн. (тобто 2 300,00 грн. на місяць).

До матеріалів справи долучена Анкета належної перевірки клієнта - фізичної особи (крім малолітньої особи), яку боржник надавав 30.05.2024 АТ КБ "ПриватБанк", де зазначив офіційний сукупний місячний дохід в розмірі 10 000, 00 грн.; додатковий місячний дохід в розмірі 3 000, 00 грн.

Крім того, судом встановлено, що боржником в своїх деклараціях в підрозділах 2 та 3 (зареєстроване місце проживання/перебування та місце фактичного проживання) розділу Розділ I. Загальні відомості зазначено адресу - АДРЕСА_1 .

Водночас до матеріалів справи долучена Відповідь на запит суду ГУ ДПС у Харківській області від 26.12.2024 щодо відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за період з 4 кварталу 201 року по 3 квартал 2024 року. З наданої відповіді Головного управління ДПС України в Харківській області вбачається, що боржник отримував соціальні виплати з державних бюджетів у розмірі 2000,00 грн. в січні 2024 року та в лютому 2024 року від Управління соціального захисту населення Адміністрації Слобідського району Харківської міської ради.

При цьому в декларації за 2024 рік (станом на 31.05.2024) боржник не відобразив вказаного доходу.

Суд вважає слушним зауваження кредитора про той факт, що зазначений розмір виплат дорівнює розміру виплати допомоги внутрішньо переміщеним особам, виплата якої можлива лише при реєстрації особи внутрішньо переміщеною особою за фактичною адресою проживання, яка не може бути ідентичною адресі реєстрації місця проживання зареєстрованого в Державній міграційній службі, відповідно до ч. 2 ст. 1 ЗУ "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб".

За період розгляду справи жодних добровільних дій направлених на доведення суду та кредиторам достовірної інформації/документів щодо фактичного мешкання ОСОБА_1 в період січень - лютий 2024 року не продемонстровано. Зазначена інформація є важливою і невід`ємно пов`язана з вирішенням питання підсудності даної справи даному суду, оскільки відповідно до ч.1 ст.8 КУзПБ справи про банкрутство (неплатоспроможність) розглядаються господарськими судами за місцезнаходженням боржника - юридичної особи, місцем проживання фізичної особи або фізичної особи - підприємця.

Тобто, додані до матеріалів справи документи містять суперечливі дані щодо місця проживання боржника та дійсного розміру доходів боржника, що свідчить про недостовірність зазначеної ним інформації в поданих суду документах.

Щодо інших наведених кредиторами фактів поведінки боржника, що не відповідають принципу добросовісності, свідчать про несумлінне виконання ним обов`язків, нечесність та приховування низки обставин, що впливають на розгляд справи про його непплатоспроможність, то суд приходить до висновку, що ані боржник, ані арбітражний керуючий не спростували вищевказані кредиторами обставини, зокрема не обґрунтували, чому у деклараціях про майновий стан зазначена неповна, недостовірна інформація про членів сім`ї боржника, місце проживання, майно, доходи та витрати боржника та членів його сім`ї.

Крім того, суд зазначає, що КУзПБ містить низку процесуальних запобіжників задля спонукання боржника до належного виконання обов`язків та уникнення недобросовісного використання судових процедур неплатоспроможності, серед яких, зокрема, закриття провадження у справі про неплатоспроможність у випадку ненадання боржником повної і достовірної інформації про власне майно, доходи і витрати та членів його сім`ї (пункти 1 частини 7ї статті 123 КУзПБ), оскільки подання декларації про майновий стан надає можливість не лише встановити перелік та вартість майна, стан доходів та витрат на відповідну дату, а й динаміку розміру активів за відповідний період (див. постанову Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 22.09.2021 у справі № 910/6639/20).

До того ж, розширене коло ініціаторів, в тому числі господарського суду, застосування частини 7 статті 123 КУзПБ та відсутність процесуальних обмежень щодо її реалізації на всіх стадіях справи про неплатоспроможність фізичної особи забезпечують невідворотність такого наслідку очевидно недобросовісних дій боржника.

Судом враховано також, що незважаючи на те, що матеріали справи містять суперечливу інформацію ніж та, яка зазначалась боржником в деклараціях та той факт, що кредиторами неодноразового звернуто увагу на недостовірність зазначеної в деклараціях інформації, боржник не вчинив жодних заходів щодо надання виправлених декларацій з урахуванням встановлених невідповідностей, що ставить під сумнів прозорість та добросовісність його намірів щодо прагнення досягти мети процедури банкрутства, ініційованої ним задля єдиного наміру - погашення наявних вимог кредиторів.

Дослідження питання про здійснення особою належного їй суб`єктивного матеріального права відповідно до його мети тісно пов`язане з аналізом фактичних дій суб`єкта на предмет дотримання вимоги добросовісності. Таким чином, звертаючись до суду з заявою про відкриття провадження про неплатоспроможність, боржник повинен був надати вичерпні докази в підтвердження зазначеної в деклараціях інформації.

Згідно ч. 1 ст. 130 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд ухвалює постанову про визнання боржника банкрутом і введення процедури погашення боргів боржника у разі, якщо протягом 120 днів з дня відкриття провадження у справі про неплатоспроможність зборами кредиторів не прийнято рішення про схвалення плану реструктуризації боргів боржника або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів боржника.

Відповідно до частини одинадцятої статті 126 КУзПБ якщо протягом трьох місяців з дня постановлення ухвали про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність і введення процедури реструктуризації боргів до господарського суду не поданий погоджений боржником і схвалений кредиторами план реструктуризації боргів боржника, господарський суд має право прийняти рішення про визнання боржника банкрутом і відкриття процедури погашення боргів боржника відповідно до цього Кодексу або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність.

В матеріалах справи відсутній погоджений боржником та затверджений зборами кредиторів план реструктуризації боргів.

Відповідно до Кодексу України з процедур банкрутства під реструктуризацією боргів боржника розуміється судова процедура у справі про неплатоспроможність фізичної особи, що застосовується з метою відновлення платоспроможності боржника шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань згідно з планом реструктуризації боргів боржника.

План реструктуризації оформлюється у вигляді систематизованого переліку взаємопов`язаних і послідовних заходів, що підлягають здійсненню під час провадження у справі про неплатоспроможність з метою розрахунків з кредиторами та відновлення платоспроможності боржника на умовах та у порядку, що визначені планом реструктуризації.

Так, суд підсумовує, що наведені вище обставини свідчать про те, що боржник не виконав належним чином низку процедурних вимог, передбачених чинним законодавством щодо можливості відновлення платоспроможності/соціальної реабілітації добросовісного боржника, а саме не надав до матеріалів справи вичерпного переліку доказів в підтвердження зазначеної в заяві інформації, не розробив та не надав на затвердження кредиторам належного плану реструктуризації, який би відповідав вимогам КУзПБ, арбітражний керуючий не перевірив ретельно інформацію, викладену боржником в деклараціях про його майновий стан, тощо. Зазначені обставини свідчать про недобросовісну поведінку боржника та у сукупності з іншими обставинами справи підлягають врахуванню господарським судом, як підстави для ухвалення рішення про закриття провадження у справі, замість переходу до процедури погашення боргів боржника.

Визнаючи боржника - фізичну особу банкрутом, господарський суд має встановити його неоплатність, тобто недостатність майна для задоволення вимог кредиторів, шляхом з`ясування та зіставлення активів і пасивів боржника.

Тому неплатоспроможність боржника є обов`язковою підставою для визнання боржника банкрутом та переходу до судової процедури погашення боргів, зокрема в порядку частини першої статті 130 КУзПБ, а відсутність ознак неплатоспроможності боржника матиме наслідком закриття провадження у справі на підставі пункту 11 частини першої статті 90 КУзПБ.

Отже, приписи частини першої статті 130 КУзПБ не повинні застосовуватися суто формально та зводитися до підрахунку строків чи встановлення відсутності/наявності рішення зборів кредиторів про схвалення плану реструктуризації боргів боржника без встановлення господарським судом обставин справи, перевірки дотримання процесуальних гарантій реалізації прав і захисту інтересів сторін, а також з`ясування підстав для закриття провадження у справі, зокрема за частиною сьомою статті 123, частиною одинадцятою статті 126 КУзПБ.

Приписи частини одинадцятої статті 126 та частини першої статті 130 КУзПБ у їх системному зв`язку є послідовністю процесуальних засобів, де дискреція господарського суду у вирішенні питання про перехід до наступної судової процедури чи закриття провадження у справі за частиною одинадцятою статті 126 КУзПБ є основним процесуальним інструментом, що застосовується крізь призму судового контролю та відповідно до мети провадження про неплатоспроможність фізичної особи, а частина перша статті 130 КУзПБ формалізує початок судової процедури погашення боргів боржника та є спеціальною процесуальною гарантією для добросовісного боржника у разі зволікання зборів кредиторів із прийняттям рішення щодо плану реструктуризації його боргів.

Концепція інституту неплатоспроможності фізичних осіб та аналіз положень КУзПБ, що регламентують судову процедуру реструктуризації боргів боржника, дають підстави для висновку, що запорукою досягнення мети цієї процедури є компроміс між кредиторами і боржником щодо зміни способу та порядку виконання його грошових зобов`язань з урахуванням майнового стану та об`єктивних можливостей боржника.

У судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи скористатися правом на реабілітацію заслуговує лише чесний і сумлінний боржник, тому до боржника - фізичної особи за приписами Книги п`ятої КУзПБ установлено спеціальні вимоги до його добросовісності, інше б суперечило засадам цивільного законодавства, зокрема таким, як добросовісність у здійсненні відповідного права та недопустимість зловживання правом (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 13 ЦК України).

За змістом приписів статей 116, 119, 123, 125, 126, 128 КУзПБ щодо вимог до боржника та процесуальних наслідків їх невиконання, законодавець означив принцип добросовісної поведінки боржника - фізичної особи, за яким право на звільнення від боргів та відновлення платоспроможності у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи набуває лише добросовісний боржник, який не за своїм неправомірним умислом потрапив у стан неплатоспроможності, сумлінно виконує обов`язки боржника та не приховує обставин, що можуть вплинути на розгляд справи чи задоволення кредиторських вимог, при цьому демонструє дієве прагнення до компромісу з кредиторами щодо умов реструктуризації боргів та в межах об`єктивних можливостей вживає заходів до задоволення їх вимог.

Добросовісність боржника - фізичної особи є визначальним критерієм для оцінки обставин і підстав з якими КУзПБ пов`язує можливість альтернативного вирішення господарським судом питання щодо подальшого руху справи, зокрема закриття провадження про неплатоспроможність фізичної особи. Тому, обставини, що свідчать про недобросовісну поведінку боржника у сукупності з іншими обставинами справи підлягають врахуванню господарським судом при ухваленні рішення про закриття провадження у справі, замість переходу до процедури погашення боргів боржника.

Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 26 травня 2022 року у справі № 903/806/20.

Відповідно до положень ч.5 статті 236 ГПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи сукупні дії боржника, які не були направлені на досягнення мети банкрутства - погашення таких вимог, зважаючи на те, що боржником у декларації про майновий стан зазначена неповна інформація, відсутність погодженого боржником плану реструктуризації боргів, наявність суперечливих доказів у справі, що свідчить про недобросовісність боржника, суд вважає що боржник своїми діями не підтвердив добросовісність намірів, неналежно користувався процесуальними правами та не відповідально виконував процесуальні обов`язки, в зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю.

Частиною 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає клопотання АТ КБ "ПриватБанк" (вх. №26411 від 13.11.2025) та клопотання ТОВ "Фінансова компанія "Форінт" (вх. №28696 від 09.12.2025) про закриття провадження по справі № 922/4003/24 обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, а провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 підлягає закриттю, оскільки право на звільнення від боргів та відновлення платоспроможності у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи набуває лише добросовісний боржник, який не за своїм неправомірним умислом потрапив у стан неплатоспроможності, сумлінно виконує обов`язки боржника та не приховує обставин, що можуть вплинути на розгляд справи чи задоволення кредиторських вимог та в межах об`єктивних можливостей вживає заходів до задоволення їх вимог. Однак, боржник ОСОБА_1 таким критеріям не відповідає.

На підставі наведеного та керуючись статтями п. 1 ч. 7 ст.123, 126 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст. 73, 74, 86, 234-235, ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, господарського суд,

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити клопотання АТ КБ "ПриватБанк" (вх. №26411 від 13.11.2025) про закриття провадження по справі № 922/4003/24.

2. Задовольнити клопотання ТОВ "Фінансова компанія "Форінт" (вх. №28696 від 09.12.2025) про закриття провадження по справі № 922/4003/24.

3. Закрити провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ).

4. Скасувати мораторій на задоволення вимог кредиторів, введений ухвалою суду від 18.12.2025 по справі № 922/4003/24.

5. Скасувати заборону фізичній особі ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на відчуження майна.

6. Ухвалу направити боржнику, керуючому реструктуризацією арбітражному керуючому Волторністу С.В., кредиторам, Головному управлінню ДПС у Харківській області, Державній прикордонній службі України, державному органу з питань банкрутства, ГУ статистики у Харківській області, Харківському районному відділу державної виконавчої служби у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Східного апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня складання повного судового рішення.

Ухвала підписана 21.01.2026 (враховуючи тривалі повітряні тривоги, постійні обстріли міста Харкова та періодичну відсутність електропостачання в регіоні).

Суддя Кононова О.В.