номер провадження справи 27/130/25
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.01.2026 Справа № 908/2203/25

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Дроздової Світлани Сергіївни, при секретарі судового засідання Вака В.С., розглянувши матеріали справи

за позовом: Запорізької міської ради (пр. Соборний, 206, м. Запоріжжя, 69105, ідентифікаційний номер юридичної особи 04053915)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю РОЛІС (вул. Українська, буд. 29, кв. 97, м. Запоріжжя, 69016, ідентифікаційний номер юридичної особи 35104959)

про зобов`язання знести самочинного збудоване нерухоме майно

за участю

представник позивача: Мироненко Н.О., самопредставництво, витяг з ЄДР, посвідчення № 1962 від 21.07.2025

представник відповідача: не прибув

СУТЬ СПОРУ:

Запорізька міська рада звернулася до Господарського суду Запорізької області через систему Електронний суд з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю РОЛІС про зобов`язання знести самочинно збудоване нерухоме майно - об`єкт незавершеного будівництва фундамент під будівлю оздоровчого центру літ.Г, загальною площею 5672кв.м., яке розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Козача, буд. 1.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу від 17.07.2025 здійснено автоматизований розподіл позовної заяви між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/2203/25 та визначено до розгляду судді Дроздовій С.С.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 22.07.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/2203/25, присвоєно справі номер провадження 27/130/25. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження на 28.08.2025.

Ухвалою суду від 28.08.2025 вирішено перейти від спрощеного позовного провадження до розгляду справи № 908/2203/25 за правилами загального позовного провадження, підготовче провадження призначити на 17.09.2025.

Ухвалою суду від 17.09.2025 відкладено підготовче провадження, засідання суду призначено на 28.10.2025.

23.09.2025 за допомогою підсистеми Електронний суд Запорізькою міською радою подано клопотання про долучення письмових доказів, у якому останній просить суд долучити до матеріалів справи № 908/2203/25 підтвердження направлення позову та додатків до нього на адресу засновників (учасників) юридичної особи - Товариства з обмеженою відповідальністю РОЛІС.

14.10.2025 Запорізькою міською радою за допомогою підсистеми Електронний суд подано до суду клопотання про витребування письмових доказів.

Ухвалою суду від 28.10.2025 витребувано у Запорізького обласного державного нотаріального архіву копію договору купівлі-продажу від 06.07.2007, який був посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Л. Ніколаєвською за №1169. Продовжено строк підготовчого провадження до 28.11.2025, відкладено підготовче засідання на 24.11.2025.

Ухвалою суду від 24.11.2025 підготовче провадження закрито. Призначено справу до розгляду по суті 16.12.2025.

02.12.2025 на адресу господарського суду від Запорізького обласного державного нотаріального архіву надійшов лист від 28.11.2025 № 1673/01-21 Про надання копії договору, у якому останній повідомляє, що у фонді № 33, Ніколаєвської Людмили Борисівни, приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу, в справі з валовим № 245 Договори про відлучення дач, гаражів, садових будинків, приміщень та іншого нерухомого майна за період з 10.01.2007 по 17.12.2007 на сторінці № 74, зберігається Договір купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва, посвідчений 06.07.2007 зареєстрований в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за реєстрованим № 1169 між ОСОБА_1 (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю РОЛІС (покупець). Також до листа надана належним чином засвідчена копія Договору купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва, посвідчений 06.07.2007 зареєстрований в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за реєстрованим № 1169 між ОСОБА_1 (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю РОЛІС (покупець).

16.12.2025 Запорізькою міською радою подана до суду заява, просить суд перенести судове засідання з розгляду справи по суті № 908/2203/25.

Ухвалою суду від 16.12.2025 відкладено розгляд справи по суті, судове засідання призначено на 13.01.2026.

Судове засідання 13.01.2026 проводилось за допомогою підсистеми Електронний суд та фіксацією судового засідання vkz.court.gov.ua.

Відповідно до ст. 222 Господарського процесуального кодексу України, далі ГПК України, суд під час судового розгляду справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). За заявою будь-кого з учасників справи або за ініціативою суду повне фіксування судового засідання здійснюється за допомогою відеозаписувального технічного засобу (за наявності в суді технічної можливості та за відсутності заперечень з боку будь-кого з учасників судового процесу).

Суддею оголошено, яка справа розглядається, склад суду, та роз`яснено учасникам справи їх права, у тому числі право заявляти відводи.

Відводів складу суду не заявлено.

13.01.2025 Позивач підтримав позовні вимоги та підтримав клопотання про доручення доказів, подане до суду через систему «Електронний суд» 07.01.2026. просив долучити до матеріалів справі лист Державної інспекції архітектури та містобудування України від 29.12.2025 № 8708/03/18-25.

В обґрунтування позовних вимог позивач, що 20.07.2007 Товариство з обмеженою відповідальністю «РОЛІС» набуло у приватну власність об`єкт незавершеного будівництва фундамент під будівлю оздоровчого центру літ.Г, загальною площею 5672кв.м., яке розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Козача, буд. 1, на підставі договору купівлі-продажу № 1169 від 06.07.2007, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Ніколаєвською Л.Б. Відповідно до інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 06.05.2025р. земельна ділянка кадастровий номер :01:005:0153, площею 0,2276 га, яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Козача, 1, належить на праві комунальної власності Запорізькій міській раді. 26.05.2009 між позивачем та відповідачем був укладений договір оренди землі, який зареєстрований за №29 від 29.06.2009р. у ЗРФ ДП «Центр ДЗК при Держкомземі». Договір укладено на 19р. Згідно інформації інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Запорізької міської ради (лист від 12.06.2025 №03-10/432) починаючи з 30.04.2024 та станом на сьогоднішній день, будь-які документи декларативного та дозвільного характеру щодо об`єкта будівництва, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Козача, 1, не реєструвались; замовник - ТОВ «РОЛІС» до Інспекції не звертався. В даному випадку зазначений об`єкт нерухомості є самочинним, будівництвом, оскільки будується без відповідного документа декларативного та дозвільного характеру та належно затвердженого проекту. Крім того, на сьогоднішній день земельна ділянка не відведена відповідачу для будівництва (відсутній договір оренди землі).

13.01.2025 представник відповідача у судові засідання жодного разу не прибув, про дату, час та місце проведення судового засідання відповідач був повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомляв. Клопотань про розгляд справи за відсутності відповідача-1 або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило, письмового відзиву не надано. Про дату, час та місце проведення судового засідання відповідач був повідомлений своєчасно та належним чином шляхом направлення на його адресу відповідних ухвал суду. Своїм правом бути присутнім у судовому засіданні відповідач-1 не скористався.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 22.07.2025 відповідачу, відповідно до ст. 165 ГПК України, у строк до 15.08.2025 запропоновано подати до суду відзив із його документальним обґрунтуванням. Одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду направити копію відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, докази направлення/надання надати суду (додати до відзиву).

Відзив на адресу суду від відповідача у встановлений процесуальний строк для подачі відзиву не надійшов, як і будь-яких клопотань чи заяв до суду від відповідача не надходило.

Частиною 2 статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" визначено, що в Єдиному державному реєстрі містяться відомості щодо юридичної особи, зокрема, про місцезнаходження останньої.

Місцезнаходження юридичної особи при здійсненні державної реєстрації, відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" вноситься до відомостей про цю юридичну особу. За змістом частини 4 статті 17 вказаного Закону, державній реєстрації підлягають зміни до відомостей про юридичну особу, що містяться у Єдиному державному реєстрі, тобто і зміна місцезнаходження, про що юридична особа має звернутись із відповідною заявою. Не вживши заходів для внесення до Єдиного державного реєстру відомостей про зміну свого місцезнаходження (в разі такої зміни), юридична особа повинна передбачати або свідомо допускати можливість настання певних негативних ризиків (зокрема щодо неотримання поштової кореспонденції).

Відповідно відповіді № 1726476 від 02.09.2025 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням відповідача є: вул. Українська, буд. 29, кв. 97, м. Запоріжжя, 69054, що відповідає адресі відповідача, зазначеній у позовній заяві.

Ухвали Господарського суду Запорізької області від 22.07.2025, 28.08.2025, 17.09.2025, 28.10.2025, 24.11.2025 у справі направлялись судом на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю РОЛІС - вул. Українська, буд. 29, кв. 97, м. Запоріжжя, 69054, проте, конверти повернулись з відмітками: адресат відсутній за вказаною адресою, а ухвала суду від 24.11.2025 повернулася з відміткою «закінчення терміну зберігання».

З матеріалів справи також вбачається, що вказані обставини (повернення ухвал суду за зворотною адресою з довідками АТ "Укрпошта" форми 20 "За закінченням терміну зберігання" та «Адресат відсутній за вказаною адресою) носять систематичний характер, всі надіслані відповідачу ухвали суду були повернуті за зворотною адресою з аналогічних підстав.

При цьому, відповідно до частин 6, 7 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є:

1) день вручення судового рішення під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

При цьому виконання рішень, винесених судом, є невід`ємною частиною права на суд, адже в іншому випадку положення статті 6 Конвенції будуть позбавлені ефекту корисної дії.

Судом також враховано, що про хід розгляду справи, дату, час і місце проведення судового засідання у даній справі відповідач міг дізнатись з офіційного веб-порталу Судової влади України Єдиний державний реєстр судових рішень: //reyestr. court. gov. ua/. Названий веб-портал згідно з Законом України Про доступ до судових рішень № 3262-IV від 22.12.2005 є відкритим для безоплатного цілодобового користування.

При цьому, за змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Частинами 1, 2 ст. 3 Закону України Про доступ до судових рішень визначено, що для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України Про доступ до судових рішень).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 921/6/18 та від 21.03.2019 у справі № 916/2349/17, а також в ухвалі Верховного Суду від 29.04.2020 у справі № 910/6964/18.

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач мав право та дійсну можливість ознайомитись з ухвалами суду у даній справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Крім того, ухвали суду були опубліковані на сайті Господарського суду Запорізької області.

З огляду на викладене, повідомлення відповідача через сайт Господарського суду Запорізької області та Єдиний державний реєстр судових рішень та поштові адреси з дотриманням встановлених строків вважається належним повідомленням сторін про час та місце розгляду справи.

Отже, в розумінні частини 3 статті 120 та частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України відповідачі є належним чином повідомлені про розгляд даної справи судом; ухвали суду вважаються врученими відповідачу-1.

При цьому, до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Водночас законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України, не зобов`язує й сторону у справі, зокрема позивача, з`ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її офіційним місцезнаходженням, визначеним у відповідному державному реєстрі) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

Крім того, частиною 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.

Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Отже, в разі коли фактичне місцезнаходження особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу, фізичну особу - підприємця.

Також судом враховані положення Правил надання послуг поштового зв`язку, визначені постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 10.10.2023 № 1071) (далі - Правила), які визначають порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку та регулюють відносини між ними.

Відповідно до пункту 76 Правил для отримання поштових відправлень користувачі послуг поштового зв`язку повинні забезпечити створення умов доставки та вручення поштових відправлень відповідно до вимог Закону України "Про поштовий зв`язок", цих Правил.

Згідно з пунктом 78 Правил поштові відправлення, адресовані юридичним особам, можуть видаватися їх представникам, уповноваженим в установленому законодавством порядку на одержання поштових відправлень.

Відповідно до пунктів 82, 83 Правил рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу), а в разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з адресатом (одержувачем). У разі відсутності адресата (одержувача), будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого (реєстрованого) листа з позначкою "Судова повістка", працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку "адресат відсутній за зазначеною адресою", яка засвідчується підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до суду. Рекомендовані поштові відправлення з позначкою "Судова повістка", адресовані юридичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються представнику юридичної особи, уповноваженому на одержання поштових відправлень, під розпис. У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку "адресат відсутній за зазначеною адресою", яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до суду.

Враховуючи все вищевикладене, повна відповідальність за достовірність інформації про місцезнаходження, а також щодо наслідків неотримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням покладається саме на юридичну особу, фізичну особу - підприємця.

У разі якщо копію прийнятого судового рішення (ухвали, постанови, рішення) направлено судом листом за належною поштовою адресою, тобто повідомленою суду учасником справи, і повернено підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання чи закінчення строку зберігання поштового відправлення, то вважається, що адресат повідомлений про прийняте судове рішення.

Вказана правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 923/1432/15.

Враховуючи викладене, не перебування відповідачів за місцем їх державної реєстрації чи небажання отримати поштову кореспонденцію та, як наслідок, ненадання відзиву, пояснень по справі не є перешкодою розгляду справи судом за наявними матеріалами і не свідчить про порушення норм процесуального права саме зі сторони суду.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 03.03.2018 у справі № 911/1163/17 та від 10.05.2018 у справі № 923/441/17.

За таких обставин можна дійти висновку, що невручення ухвал суду відбулось через недотримання відповідачем вимог законодавства щодо забезпечення отримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням (поштовою адресою), що розцінюється судом як фактична відмова від отримання адресованих йому судових рішень (ухвал). Відповідачі, у разі незнаходження за своєю офіційною (юридичною) адресою, повинні були докласти зусиль щодо отримання поштових відправлень за цією адресою або повідомлення суду про зміну свого місцезнаходження.

Інших засобів зв`язку з відповідачем-1 Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також матеріали справи не містять.

В даному випадку господарським судом здійснені всі можливі заходи задля повідомлення відповідача-1 про розгляд даної справи судом, що підтверджується направленням ухвал суду на всі відомі суду засоби зв`язку з відповідачем-1.

Будь-яких клопотань про продовження вказаного процесуального строку у порядку, передбаченому частиною 2 статті 119 Господарського процесуального кодексу України, до суду від відповідача не надходило, поважних причин пропуску вказаного строку суду також не повідомлено.

Згідно із частиною 1 статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Слід також зауважити, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України).

Суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву та вважає можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши представника позивача, дослідивши докази, суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення, повідомив строк виготовлення повного тексту рішення та роз`яснив порядок і строк його оскарження.

Розглянувши матеріали справи та оцінивши надані докази, вислухавши пояснення представника позивача, суд

УСТАНОВИВ:

З матеріалів справи вбачається, що 20.07.2007 Товариство з обмеженою відповідальністю «РОЛІС» набуло у приватну власність об`єкт незавершеного будівництва фундамент під будівлю оздоровчого центру літ.Г, загальною площею 5672 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Козача, буд. 1, на підставі договору купівлі-продажу № 1169 від 06.07.2007, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Ніколаєвською Л.Б.

Відповідно до інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 06.05.2025 земельна ділянка кадастровий номер :01:005:0153, площею 0,2276 га, яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Козача, 1, належить на праві комунальної власності Запорізькій міській раді.

26.05.2009 між Запорізькою міською радою (далі-Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «РОЛІС» (далі-Орендар) укладено договір оренди землі (далі-Договір), зареєстрований за № 29 від 29.06.2009 у ЗРФ ДП «Центр ДЗК при Держкомземі».

Відповідно до п. 8 Договору, його укладено строком на дев`ятнадцять років.

Крім того, рішенням Господарського суду Запорізької області від 11.12.2012 у справі № 5009/4168/12 розірвано договір оренди земельної ділянки від 26.05.2009 площею 0,2276 га. розташованої за адресою: м. Запоріжжя, вул. Козача, 1, укладений між Запорізькою міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «РОЛІС», зареєстрований за № 29 від 29.06.2009 у ЗРФ ДП «Центр ДЗК при Держкомземі» та зобов`язано відповідача повернути на користь Запорізької міської ради Земельну ділянку.

Згідно постанови про закінчення виконавчого провадження від 26.12.2013 державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Єфімової Ю.А., рішення Господарського суду Запорізької області від 11.12.2012 у справі № 5009/4168/12 виконано в повному обсязі, земельна ділянка повернута Запорізькій міській раді.

Представником Департаменту управління активами Запорізької міської ради, в особі головного спеціаліста відділу контролю використання земель управління контролю Шевели А.І. здійснено виїзд на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: місто Запоріжжя, вул. Козача, 1, та встановлено, що земельна ділянка не огороджена, захаращена деревами, по периметру ділянки знаходяться бетонні блоки, відповідно до Акту виїзду на місцевість від 05.06.2025, складеного головним спеціалістом Департаменту управління активами Запорізької міської ради.

Відповідно до листа Комунального підприємства «Муніципальна варта» Запорізької міської ради від 12.06.2025 № 01-12/955 при візуальному обстеженні території дійсно виявлено факт улаштування фундаменту з бетонних блоків на території Земельної ділянки, територія не огороджена парканом та знаходиться у задовільному санітарному стані.

Згідно інформації інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Запорізької міської ради (лист від 12.06.2025 №03-10/432) починаючи з 30.04.2024 та станом на сьогоднішній день, будь-які документи декларативного та дозвільного характеру щодо об`єкта будівництва, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Козача, 1, не реєструвались; замовник Товариство з обмеженою відповідальністю «РОЛІС» до Інспекції не звертався.

Згідно Акта про приймання-передавання документації від Державної інспекції архітектури та містобудування України до Інспекції державного архітектурно будівельного контролю Запорізької міської ради від 29.04.2024 № 1, документи декларативного та дозвільного характеру щодо об`єкта будівництва, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Козача, 1; замовник Товариство з обмеженою відповідальністю «РОЛІС» до Інспекції не передавались.

Згідно з даними Реєстру будівельної діяльності інформації щодо реєстрації документів декларативного та дозвільного характеру щодо об`єкта будівництва, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Козача, 1; замовник Товариство з обмеженою відповідальністю «РОЛІС» не виявлено.

Відповідно до інформації Департаменту архітектури та містобудування Запорізької міської ради (лист від 13.06.2025 № 04.01-09/2329), відповідно до інформації містобудівного кадастру Департаменту, який ведеться Департаментом згідно із ст. 22 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п. 8 постанови Кабінету Міністрів України від 25.05.2011 № 559 «Про містобудівний кадастр», за період з 22.02.2012 по 10.06.2025 містобудівні умови та обмеження земельної ділянки, будівельні паспорти забудови тощо за зазначеною адресою: м. Запоріжжя, вул. Козача, буд. 1, Товариству з обмеженою відповідальністю «РОЛІС» Департаментом не надавалися.

Згідно інформації Державної інспекції архітектури та містобудування України (лист від 13.06.2025 № 3524/03/18-25), шляхом перевірки відомостей, які містяться в Реєстрі будівельної діяльності та його архівній складовій частині, за параметрами пошуку: «замовник будівництва - Товариство з обмеженою відповідальністю «РОЛІС» (ЄДРПОУ - 35104959)», «адреса - вул. Козача, 1, м. Запоріжжя» та «кадастровий номер - :01:005:0153» інформації та документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, та документів, що засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, змін до них, їх скасування чи анулювання, станом на дату відповіді не виявлено.

Позивача вважає, що в даному випадку зазначений об`єкт нерухомості є самочинним, будівництвом, оскільки будується без відповідного документа декларативного та дозвільного характеру та належно затвердженого проекту.

Крім того, на сьогоднішній день земельна ділянка не відведена відповідачу для будівництва (відсутній договір оренди землі).

Вищезазначені обставини стали підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступні обставини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у спосіб визначений частиною другою цієї статті.

Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (стаття 391 Цивільного кодексу України, частина друга статті 152 Земельного кодексу України).

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 Цивільного кодексу України).

Відповідно до пунктів «г», «е» ч. 1 ст. 91 Земельного кодексу України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, дотримуватися правил добросусідства.

Частиною 2, пунктом «б» ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Таким чином, ефективним в даному випадку способом захисту прав Запорізької міської ради є саме зобов`язання Товариство з обмеженою відповідальністю «РОЛІС» знести самочинно збудоване нерухоме майно - об`єкт незавершеного будівництва фундамент під будівлю оздоровчого центру літ.Г, загальною площею 5672кв.м., яке розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Козача, буд. 1.

Звернутися з негаторним позовом може власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ, щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем повинна бути лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю.

Підставою для подання негаторного позову є вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном.

Однією з умов подання негаторного позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову. Другою умовою застосування негаторного позову має бути відсутність між позивачем і відповідачем договірних відносин, адже в разі наявності таких відносин власник здійснює захист порушеного права власності зобов`язально-правовими засобами.

Подібний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 у справі № 924/1220/17 (провадження № 12-26гс19) та у постановах Верховного Суду від 08.05.2018 у справі № 914/1623/17, від 26.05.2020 у справі № 906/656/19, від 03.06.2020 у справі № 916/1666/18, від 14.07.2021 у справі № 922/1125/19.

Відповідно до пунктів «а», «б», «в» частини першої статі 12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить: розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності (частини перша, друга, третя статті 78 Земельного кодексу України).

Суб`єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, на землі комунальної власності (пункт «б» частини першої статті 80 Земельного кодексу України).

Згідно із частиною першою, другою статті 83 Земельного кодексу України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування; в) землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до закону.

Відповідно до частини першої статті 316, частини першої статті 317, частини першої статті 327 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. У комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді.

Від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради (частина п`ята статті 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Частиною першою статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Частиною восьмою даної статті передбачено, що право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 84 Земельного кодексу України встановлено, що у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

Статтею 17 Земельного кодексу України передбачено, що до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить, зокрема, право розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом; координація здійснення землеустрою та державного контролю за використанням та охороною земель, тощо.

Згідно із частинами першою, другою статті 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Статтею 125 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Частинами другою та третьою статті 152 Земельного кодексу України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Статтею 212 Земельного кодексу України визначено, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Самовільне зайняття земельної ділянки будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними (абзац шістнадцятий статті 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» від 19.06.2003 № 963-IV).

Відповідно до частини першої статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 318 Цивільного кодексу України суб`єктами права власності є Український народ та інші учасники цивільних відносин, визначені статтею 2 цього Кодексу.

Згідно ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Згідно із частиною першою статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави (частина перша статті 373 Цивільного кодексу України). Елементом особливої правової охорони землі є норма частини другої статті 14 Конституції про те, що право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону; право власності на землю гарантується Конституцією України (частина друга статті 373 Цивільного кодексу України). Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення (частина четверта статті 373 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Згідно ст. 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Відповідно до ст. 375 Цивільного кодексу України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Згідно ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» новостворене нерухоме майно було збудоване з порушенням норм чинного законодавства, оскільки використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними вважається самовільно зайнятою земельною ділянкою.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети; 2) об`єкт нерухомості збудовано без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проєкту; 3) об`єкт нерухомості збудовано з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 Цивільного кодексу України ознак, свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним.

Такий правовий висновок, викладений Верховним Судом України у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-1328цс15, а також Верховним Судом у постановах від 18 лютого 2019 року у справі № 308/5988/17-ц, від 20 березня 2019 року у справі № 202/3520/16-ц.

У постановах Верховного Суду від 29.01.2020р. у справі №822/2149/18 (провадження № К/9901/5732/19) та від 10.04.2020р.и у справі №344/4319/16-а (провадження № К/9901/18858/18) зроблено висновки про те, що […правовий порядок знесення будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна залежить від підстав, за якими його віднесено до об`єкта самочинного будівництва. За змістом ч. 7 ст. 376 ЦК України зобов`язання особи, яка здійснила будівництво, провести відповідну перебудову можливе лише у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, та істотного порушення будівельних норм і правил. У цих випадках з позовом про зобов`язання особи до проведення перебудови може звернутися відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування. Таке рішення суд може ухвалити і за позовом про знесення самочинного будівництва, якщо за наслідками розгляду справи дійде висновку, що можливість перебудови і усунення наслідків самочинного будівництва не втрачено і відповідач згоден виконати перебудову. У разі невиконання особою судового рішення про здійснення перебудови суд може постановити рішення про знесення самочинного будівництва.

В інших випадках самочинного будівництва, зокрема, якщо нерухоме майно збудоване або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, ст. 376 ЦК України не ставить можливість знесення об`єкта самочинного будівництва в залежність від можливостей його перебудови. Натомість правове значення має позиція власника (користувача) земельної ділянки, а також дотримання прав інших осіб. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (ч. 4 ст. 376 ЦК України). В цьому випадку знесення самочинного будівництва можливе без попереднього рішення суду про зобов`язання особи, яка здійснила будівництво, провести відповідну перебудову. Це є логічним та виправданим, оскільки такі види самочинного будівництва, безперечно, не можуть бути приведені до легітимного стану шляхом перебудови].

За обставин, коли належний власник земельної ділянки не надавав згоди на будівництво на його земельній ділянці об`єкта нерухомого майна, він має право вимагати усунення будь-яких порушень його прав як власника земельної ділянки шляхом знесення усіх об`єктів, зокрема й самочинного будівництва, навіть у разі його державної реєстрації, здійсненого не власником або без його згоди.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 14.12.2022р. у справі №204/3027/20 (провадження №61-2199св22), від 01.02.2023р у справі №204/1053/20 (провадження №61-21119св21), від 22.06.2023р. у справі №592/16491/18 (провадження №61-9539св22).

Отже, правовий режим самочинного будівництва врегульовано статтею 376 Цивільного кодексу України. Норми зазначеної статті є правовим регулятором відносин, які виникають у зв`язку із здійсненням самочинного будівництва.

Стаття 376 Цивільного кодексу України розміщена у главі 27 «Право власності на землю (земельну ділянку)», тобто правовий режим самочинного будівництва пов`язаний з питаннями права власності на землю.

Знаходження на земельній ділянці одного власника об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) іншого власника істотно обмежує права власника землі, при цьому таке обмеження є безстроковим. Так, власник землі в цьому разі не може використовувати її ані для власної забудови, ані іншим чином і не може здати цю землю в оренду будь-кому, окрім власника будівлі чи споруди (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 916/1608/18).

Абзацом 2 частини 9 ст. 120 Земельного Кодексу України встановлено, що вимоги частин першої, другої, четвертої, шостої - восьмої цієї статті не поширюються на випадки переходу права власності або прав оренди, емфітевзису, суперфіцію на земельну ділянку, на якій розміщений об`єкт нерухомого майна (жилий будинок, інша будівля або споруда), об`єкт незавершеного будівництва, у разі якщо земельна ділянка не перебувала у власності або оренді, у користуванні на правах емфітевзису, суперфіцію у відчужувача (попереднього власника) об`єкта нерухомого майна (жилого будинку, іншої будівлі або споруди), об`єкта незавершеного будівництва.

Відповідно до ч. 11 ст. 120 Земельного кодексу України якщо об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), інша будівля або споруда), об`єкт незавершеного будівництва розміщений на земельній ділянці державної або комунальної власності, що не перебуває у користуванні, набувач такого об`єкта нерухомого майна зобов`язаний протягом 30 днів з дня державної реєстрації права власності на такий об`єкт звернутися до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування із заявою про передачу йому у власність або користування земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт, що належить йому на праві власності, у порядку, передбаченому статтями 118, 123 або 128 цього Кодексу. Орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, зобов`язаний передати земельну ділянку у власність або користування набувачу в порядку, встановленому цим Кодексом. Пропущення строку подання заяви, зазначеного в абзаці першому цієї частини, не може бути підставою для відмови набувачу (власнику) такого об`єкта у передачі йому у власність або користування земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт.

Результат аналізу наведених норм матеріального права, дає підстави дійти висновку про те, що особа, яка набула нерухоме майно, яке розташоване на земельній ділянці, яка не перебувала у власності чи користуванні продавця нерухомого майна, не набуває автоматичного права власності на таку земельну ділянку, а зобов`язана протягом 30 днів з дня державної реєстрації права власності на нерухоме майно звернутися до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування із заявою про передання їй у власність або користування земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт, що належить їй на праві власності, у порядку, передбаченому статтями 118, 123 або 128 Земельного кодексу України.

Отже, відповідач не набув жодних майнових прав на спірну земельну ділянку.

Відповідно до статті 126 Земельного кодексу України право користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно з статтею 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Цивільного кодексу України положення цього кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

Враховуючи той факт, що земельна ділянка є природним ресурсом, то положення Цивільного кодексу України повинні застосовуватись до відносин користування чужою земельною ділянкою для реконструкції лише у випадку, коли відповідні відносини не врегульовані іншими актами законодавства. Як вбачається з вище наведеного, зазначені відносини врегульовані Земельним кодексом України.

Аналіз положень цивільного законодавства дає підстави для висновку, що ЦК України містить загальні норми права, якими врегульовані відносини із користування земельною ділянкою, що виникають в результаті найму (оренди) будівлі або капітальної споруди. Натомість відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею належить до сфери регулювання ЗК України. ЗК України як спеціальний закон пов`язує виникнення права постійного користування із фактом державної реєстрації цих прав, який відповідатиме Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якому передує рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, землі яких перебувають у державній або комунальній власності.

Право користування земельною ділянкою, на якій знаходиться індивідуально визначене нерухоме майно, а також ділянкою, яка прилягає до нерухомого майна, повинно відбуватися на підставі рішення уповноваженого органу та зареєстроване з дотриманням вимог чинного законодавства. (пункт 44 постанови Верховного Суду від 17.01.2024 у справі №1.380.2019.001239).

Враховуючи викладене, для початку виконання будівельних робіт відповідач повинен був отримати правовстановлюючі документи на користування спірною земельною ділянкою.

Як вже зазначалося, 26.05.2009 між Запорізькою міською радою (далі-Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «РОЛІС» (далі-Орендар) укладено договір оренди землі (далі-Договір), зареєстрований за № 29 від 29.06.2009 у ЗРФ ДП «Центр ДЗК при Держкомземі».

Відповідно до п. 8 Договору, його укладено строком на дев`ятнадцять років.

Крім того, рішенням Господарського суду Запорізької області від 11.12.2012 у справі № 5009/4168/12 розірвано договір оренди земельної ділянки від 26.05.2009 площею 0,2276 га. розташованої за адресою: м. Запоріжжя, вул. Козача, 1, укладений між Запорізькою міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «РОЛІС», зареєстрований за № 29 від 29.06.2009 у ЗРФ ДП «Центр ДЗК при Держкомземі» та зобов`язано відповідача повернути на користь Запорізької міської ради Земельну ділянку.

Згідно постанови про закінчення виконавчого провадження від 26.12.2013 державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Єфімової Ю.А., рішення Господарського суду Запорізької області від 11.12.2012 у справі № 5009/4168/12 виконано в повному обсязі, земельна ділянка повернута Запорізькій міській раді.

Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю РОЛІС не отримувало у власність або користування земельну ділянку із земель державної та комунальної форм власності за адресою: м. Запоріжжя, вул. Козача, 1, що належить на праві комунальної власності Запорізькій міській раді.

Як зазначено вище, під час здійснення виїзду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Козача, буд. 1, представником Департаменту управління активами Запорізької міської ради, в особі головного спеціаліста відділу контролю використання земель управління контролю Шевели А.І. встановлено, що земельна ділянка не огороджена, захаращена деревами, по периметру ділянки знаходяться бетонні блоки, відповідно до Акту виїзду на місцевість від 05.06.2025, складеного головним спеціалістом Департаменту управління активами Запорізької міської ради.

Відповідно до листа Комунального підприємства «Муніципальна варта» Запорізької міської ради від 12.06.2025 № 01-12/955 при візуальному обстеженні території дійсно виявлено факт улаштування фундаменту з бетонних блоків на території Земельної ділянки, територія не огороджена парканом та знаходиться у задовільному санітарному стані.

Згідно інформації інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Запорізької міської ради (лист від 12.06.2025 №03-10/432) починаючи з 30.04.2024 та станом на сьогоднішній день, будь-які документи декларативного та дозвільного характеру щодо об`єкта будівництва, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Козача, 1, не реєструвались; замовник Товариство з обмеженою відповідальністю «РОЛІС» до Інспекції не звертався.

Згідно Акта про приймання-передавання документації від Державної інспекції архітектури та містобудування України до Інспекції державного архітектурно будівельного контролю Запорізької міської ради від 29.04.2024 № 1, документи декларативного та дозвільного характеру щодо об`єкта будівництва, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Козача, 1; замовник Товариство з обмеженою відповідальністю «РОЛІС» до Інспекції не передавались.

Згідно з даними Реєстру будівельної діяльності інформації щодо реєстрації документів декларативного та дозвільного характеру щодо об`єкта будівництва, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Козача, 1; замовник Товариство з обмеженою відповідальністю «РОЛІС» не виявлено.

Відповідно до інформації Департаменту архітектури та містобудування Запорізької міської ради (лист від 13.06.2025 № 04.01-09/2329), відповідно до інформації містобудівного кадастру Департаменту, який ведеться Департаментом згідно із ст. 22 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п. 8 постанови Кабінету Міністрів України від 25.05.2011 № 559 «Про містобудівний кадастр», за період з 22.02.2012 по 10.06.2025 містобудівні умови та обмеження земельної ділянки, будівельні паспорти забудови тощо за зазначеною адресою: м. Запоріжжя, вул. Козача, буд. 1, Товариству з обмеженою відповідальністю «РОЛІС» Департаментом не надавалися.

Згідно інформації Державної інспекції архітектури та містобудування України (лист від 13.06.2025 № 3524/03/18-25), шляхом перевірки відомостей, які містяться в Реєстрі будівельної діяльності та його архівній складовій частині, за параметрами пошуку: «замовник будівництва - Товариство з обмеженою відповідальністю «РОЛІС» (ЄДРПОУ - 35104959)», «адреса - вул. Козача, 1, м. Запоріжжя» та «кадастровий номер - :01:005:0153» інформації та документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, та документів, що засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, змін до них, їх скасування чи анулювання, станом на дату відповіді не виявлено.

Згідно інформації Державної інспекції архітектури та містобудування України (лист від 29.12.2025 № 8708/03/18-25), шляхом перевірки відомостей, які містяться в Реєстрі будівельної діяльності та його архівній складовій частині, за параметрами пошуку: «замовник будівництва - Товариство з обмеженою відповідальністю «РОЛІС» (ЄДРПОУ - 35104959)», «адреса - вул. Козача, 1, м. Запоріжжя» та «кадастровий номер - :01:005:0153» інформації та документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, та документів, що засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, змін до них, їх скасування чи анулювання, станом на дату відповіді не виявлено.

Водночас шляхом перевірки відомостей, які містяться Реєстрі будівельної діяльності та його архівній складовій частині, за параметром пошуку «адреса будівництва - Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Козача, 1» виявлено, що наявна інформація про такі документи:

зареєстровану Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області декларацію про початок виконання будівельних робіт від 15.12.2016 за реєстраційним номером: ЗП40 щодо об`єкта будівництва: «капітальний ремонт пасажирського ліфта житлового будинку», за адресою: Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Козача, 1, замовник будівництва: КП «У правління капітального будівництва» (код ЄДРПОУ - 04054151). Статус дозвільного документа: «Діючий»;

зареєстровану Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області декларацію про готовність об`єкта до експлуатації від 09.03.2017 за реєстраційним номером: ЗП91 щодо об`єкта будівництва: «капітальний ремонт м. Запоріжжя, вул. Козача, 1, замовник будівництва: КП «Управління капітального будівництва» (код ЄДРПОУ - 04054151). Статус дозвільного документа: «Діючий»;

зареєстровану Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області декларацію про початок виконання будівельних робіт від 18.09.2014 за реєстраційним номером: ЗП53 щодо об`єкта будівництва: «капітальний ремонт фасаду житлового будинку», за адресою: Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Козача, 1, замовник будівництва: Комунальне підприємство «Управління капітального будівництва» (код ЄДРПОУ - 04054151). Статус дозвільного документа: «Діючий»;

зареєстровану Державною архітектурно-будівельною інспекцією України зміну даних у декларації про початок виконання будівельних робіт від 16.10.2020 за реєстраційним номером: ІУ22 щодо об`єкта будівництва: «Капітальний ремонт фасаду житлового будинку», замовник будівництва: Управління капітального будівництва» (код ЄДРПОУ - 04054151). Дозвільний документ зі старої системи, до якого вносяться зміни: ЗПО3. Внесення змін у частині: корегування проєктної документації;

зареєстровану Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області зміну даних у декларації про початок виконання будівельних робіт від 03.06.2015 за реєстраційним номером: ЗП22 щодо об`єкта будівництва: «капітальний ремонт фасаду житлового будинку», за адресою: Документ сформований в системі «Електронний суд» 07.01.2026 3 Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Козача, 1, замовник будівництва: Комунальне підприємство «Управління капітального будівництва» (код ЄДРПОУ - 04054151). Статус дозвільного документа: «Діючий»;

зареєстровану Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області зміну даних у декларації про початок виконання будівельних робіт від 04.04.2017 за реєстраційним номером: ЗП34 щодо об`єкта будівництва: «капітальний ремонт фасаду житлового будинку», за адресою: Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Козача, 1, замовник будівництва: Комунальне підприємство «Управління капітального будівництва» (код ЄДРПОУ - 04054151). Статус дозвільного документа: «Діючий»;

зареєстровану Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області зміну даних у декларації про початок виконання будівельних робіт від 16.04.2019 за реєстраційним номером: ЗП61 щодо об`єкта будівництва: «капітальний ремонт фасаду житлового будинку по вул. Козача, 1 в м. Запоріжжя», за адресою: Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Козача, 1, клас наслідків: СС2, замовник будівництва: Комунальне підприємство «Управління капітального будівництва» (код ЄДРПОУ - 04054151). Статус дозвільного документа: «Діючий»;

зареєстровану Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області зміну даних у декларації про початок виконання будівельних робіт від 05.07.2019 за реєстраційним номером: ЗП31 щодо об`єкта будівництва: «капітальний ремонт фасаду житлового будинку по вул. Козача, 1 в м. Запоріжжя», за адресою: Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Козача, 1, клас наслідків: СС2, замовник будівництва: Комунальне підприємство «Управління капітального будівництва» (код ЄДРПОУ - 04054151). Статус дозвільного документа: «Діючий».

Іншої інформації та документів у розпорядженні Державної інспекції архітектури та містобудування України станом на дату надання відповіді не виявлено.

З вище викладеного у листі вбачається що Товариство з обмеженою відповідальністю «РОЛІС» не зверталося, відповідно до законодавства, до Державної інспекції архітектури та містобудування України для початку проведення будівельних або реконструкції. Об`єкт незавершеного будівництва фундамент під будівлю оздоровчого центру літ.Г, загальною площею 5672кв.м., яке розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Козача, буд. 1 є самочинним, будівництвом, оскільки будується без відповідного документа декларативного та дозвільного характеру та належно затвердженого проекту.

Крім того, за фактичними обставинами справи Товариство з обмеженою відповідальністю «РОЛІС» не є власником земельної ділянки з кадастровим номером :01:005:0153, площею 0,2276 га, яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Козача, 1, договір оренди землі не укладався.

Відповідно до інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 06.05.2025р. земельна ділянка кадастровий номер :01:005:0153, площею 0,2276 га, яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Козача, 1, належить на праві комунальної власності Запорізькій міській раді.

Таким чином, враховуючи те, що земельна ділянка, кадастровий номер :01:005:0153, площею 0,2276 га, яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Козача, 1, не огороджена парканом, захаращена деревами, знаходиться у задовільному стані, по периметру ділянки збудоване нерухоме майно - об`єкт незавершеного будівництва фундамент під будівлю оздоровчого центру літ.Г, загальною площею 5672кв.м., є самочинним будівництвом відповідно до ст. 376 ЦК України, оскільки збудована без відповідного документа декларативного та дозвільного характеру та належно затвердженого проекту.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Також у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини в вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Відповідач у справі не спростував доводи позивача, заперечень не надав.

Під час розгляду справи встановлено, що викладені позивачем у позові факти та обставини свідчать про порушення земельного та містобудівного законодавства під час забудови вищевказаної земельної ділянки комунальної власності, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Козача, буд. 1.

Самочинною забудовою земельної ділянки розташованої за адресою м. Запоріжжя, вул. Козача, буд. 1 створено перешкоди власникам та постійному користувачу у раціональному та ефективному використанні земельної ділянки відповідно до її призначення та відповідно до встановленої законом мети, нівелює спеціальний статус цих земель та можливість подальшої передачі цих земель відповідальній особі з метою задоволення потреб та інтересів територіальної громади. Повернення земельної ділянки у тому стані, який є на теперішній час, не призведе до поновлення порушених інтересів держави у повному обсязі, оскільки наявна на земельній ділянці самочинна забудова беззаперечно створюватиме перешкоди власнику та постійному користувачу при подальшій реалізації правомочностей щодо цієї земельної ділянки, так і залишиться невирішеним та буде існувати надалі.

Вимоги про усунення перешкод в користуванні земельної ділянки шляхом знесення самочинно збудованого нерухомого майна - об`єкт незавершеного будівництва фундамент під будівлю оздоровчого центру літ.Г, загальною площею 5672кв.м., яке розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Козача, буд. 1 за рахунок особи, яка здійснила таке самочинне будівництво є належним та ефективним способом захисту прав власника (користувача). Застосування вимог про знесення самочинного будівництва виключає застосування інших вимог власника (користувача) земельної ділянки про усунення перешкод у користуванні належною йому земельною ділянкою, в тому числі визнання недійсними договорів про відчуження майна. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки відповідно до приписів ст. 212 Земельного кодексу України.

З огляду на викладене, враховуючи предмет та визначені позивачем підстави позову, принципи диспозитивності, змагальності та рівності сторін перед законом і судом, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 123, 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 42, 123, 129, 231, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Запорізької міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю РОЛІС задовольнити.

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю РОЛІС (вул. Українська, буд. 29, кв. 97, м. Запоріжжя, 69016, ідентифікаційний номер юридичної особи 35104959) знести самочинно збудоване нерухоме майно - об`єкт незавершеного будівництва фундамент під будівлю оздоровчого центру літ. Г, загальною площею 5672кв.м., яке розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Козача, буд. 1.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю РОЛІС (вул. Українська, буд. 29, кв. 97, м. Запоріжжя, 69016, ідентифікаційний номер юридичної особи 35104959) на користь на Запорізької міської ради (пр. Соборний, 206, м. Запоріжжя, 69105, ідентифікаційний номер юридичної особи 04053915) 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення оформлено та підписано 22.01.2026.

Суддя С.С. Дроздова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення буде розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.