ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"21" січня 2026 р.м. Одеса Справа № 916/3577/25
Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Ю.С., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Файненс Компані за вх.№2-67/26 від 19.01.2026 про забезпечення позову у справі №916/3577/25

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Файненс Компані (01001, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 5-Б, )

до відповідачів:

1. ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 )

2. ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 )

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: Товариство з обмеженою відповідальністю Вадіта (65014, Одеська обл., м. Одеса, вул. Успенська, буд. 4-А, )

про застосування наслідків нікчемності правочину та визнання прав іпотекодержателя, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду Одеської області перебуває справа №916/3577/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Файненс Компані до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: Товариство з обмеженою відповідальністю Вадіта про застосування наслідків нікчемності правочину та визнання прав іпотекодержателя.

19.01.2026 за вх.№2-67/26 до суду від позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю Файненс Компані надійшла заява про забезпечення позову, в якій заявник просить суд вжити наступні заходи забезпечення позову:

- накласти арешт на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_3 , загальна площа: 1559 кв.м, реєстраційний номер: 101, право власності на який зареєстровано за ОСОБА_1 ;

- накласти арешт на об`єкт нерухомого майна, за адресою: АДРЕСА_3 , загальна площа: 4413,8 кв.м, реєстраційний номер: 101, право власності на який зареєстровано за ОСОБА_1 ;

- заборонити ОСОБА_2 або іншим особам звертати стягнення на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_3 , загальна площа: 1559 кв.м, реєстраційний номер: 101 та на об`єкт нерухомого майна, за адресою: АДРЕСА_3 , загальна площа: 4413,8 кв.м, реєстраційний номер: 101 на підставі іпотечного договору від 28.01.2021, що укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловою Р.В., зареєстровано в реєстрі за №134;

- заборонити всім суб`єктам державної реєстрації, в тому числі будь-яким приватним та державним нотаріусам, державним реєстраторам, іншим акредитованим суб`єктам, посадовим особам, які уповноважені відповідно до законодавства України здійснювати (проводити, вчиняти) реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_3 , загальна площа: 1559 кв.м, реєстраційний номер: 101 та щодо об`єкта нерухомого майна, за адресою: АДРЕСА_3 , загальна площа: 4413,8 кв.м, реєстраційний номер: 101.

В обґрунтування поданої заяви позивач вказує, зокрема, про те, що:

- на даний час у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься інформація про обтяження іпотекою майна на підставі нікчемного іпотечного договору від 28.01.2021; зазначене порушує права та інтереси ТОВ Файненс Компані як первинного іпотекодержателя, адже перешкоджає позивачу реалізувати права іпотекодержателя та фактично створює правові підстави для звернення ОСОБА_2 стягнення на відповідне іпотечне майно на підставі нікчемного правочину, що є недопустимим;

- відповідно до п.1.2 іпотечного договору від 28.01.2021 строк повернення боргу, яким забезпечується виконання зобов`язання, до 28 січня 2026 року, тобто, у разі неповернення відповідної суми боргу, ОСОБА_2 вже з 28.01.2026 матиме змогу звернути стягнення на спірні об`єкти нерухомого майна, що істотно ускладнить або унеможливить виконання рішення у даній справі, а також істотно ускладнить або унеможливить ефективний захист порушених прав ТОВ Файненс Компані;

- застосування заходів забезпечення позову на спірне майно є також співмірним і обґрунтованим з огляду на те, що воно спрямоване лише на обмеження права розпоряджання та вчинення інших реєстраційних дій щодо нього, які можуть ускладнити або унеможливити виконання судових рішень за результатом розгляду відповідної справи; при цьому, за наявності забезпечення позову у даній справі ОСОБА_1 не обмежуватиметься у правах володіння і користування відповідним майном; забезпеченням позову шляхом накладення арешту, заборони звернення стягнення, а також шляхом заборони суб`єктам державної реєстрації вчиняти щодо об`єктів нерухомого майна реєстраційні дії, жодним чином не буде порушувати звичайний, повсякденний спосіб життя ОСОБА_1 , що пов`язаний з їх використанням;

- однак, у разі невжиття заходів забезпечення позову, є ризик стягнення на предмет іпотеки на підставі нікчемного правочину, або вчинення будь-яких інших реєстраційних дій з метою ускладнення розгляду даної справи або з метою унеможливлення виконання несприятливого для відповідачів рішення суду, внаслідок чого буде знівельовано сутність ефективного судового захисту ТОВ Файненс Компані; також, внаслідок заходів забезпечення позову можуть постраждати інші набувачі таких об`єктів, зокрема, їх може бути залучено до розгляду справи у якості співвідповідачів.

21.01.2026 за вх.№2373/26 до суду від відповідача-1 надійшли заперечення на заяву позивача про забезпечення позову. У поданих запереченнях відповідач-1 просить суд відмовити у задоволенні заяви та вказує, зокрема, що:

- позивачем не наведено будь-яких фактичних обставин, які свідчать про вчинення відповідачем ОСОБА_2 дій, спрямованих звернення стягнення на іпотечне майно, не надано доказів того, що зобов`язання за договором позики ОСОБА_1 не виконані; саме лише посилання в заяві на потенційну можливість відповідачів звернути стягнення на іпотечне майно без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви; ненадання належних та допустимих доказів того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а лише посилання на це в заяві, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви про забезпечення позову;

- відповідно до Закону України Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану від 15.03.2022 №2120-IX у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України розділ VI Прикінцеві положення Закону України Про іпотеку доповнено пунктом 5-2 такого змісту: у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки); статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки); статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти); статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Файненс Компаніза вх.№2-67/26 від 19.01.2026 про забезпечення позову у справі №916/3577/25, господарський суд дійшов висновку про її задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основними засадами (принципами) господарського судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

У відповідності до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч.1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За п.3 ч.1 ст. 138 ГПК України заява про забезпечення позову подається після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Згідно з ч.1 ст. 139 ГПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Відповідно до ч.1 ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову. Близькі за змістом висновки щодо застосування статей 136, 137 ГПК України викладені у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №910/19256/16, від 14.05.2018 у справі №910/20479/17, від 14.06.2018 у справі №916/10/18, від 23.06.2018 у справі №916/2026/17, від 16.08.2018 у справі №910/5916/18, від 11.09.2018 у справі №922/1605/18, від 14.01.2019 у справі №909/526/18, від 21.01.2019 у справі №916/1278/18, від 25.01.2019 у справі №925/288/17, від 26.09.2019 у справі №904/1417/19.

У постанові Верховного Суду від 21.02.2021 у справі №910/18193/21 міститься висновок, що не існує універсального алгоритму застосування заходів забезпечення позову, оскільки їх вжиття (або відмова у такому) знаходиться у прямій залежності від фактичних обставин кожного конкретного господарського спору.

У постанові ВП ВС від 21.04.2024 у справі №754/5683/22 зауважено, що ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами; наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії.

У сталій практиці господарських судів в частині вирішення питання про забезпечення позову господарський суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу для забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №753/22860/17).

Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам необхідно дотримуватися принципу співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків від заборони відповідачу/іншим особам здійснювати певні дії (постанова Верховного Суду від 22.07.2021 у справі №910/4669/21).

Суд зазначає, що виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже має відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод. Європейським судом у рішенні від 19.03.1997 у справі Горнсбі проти Греції зазначено, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду. Водночас, судовий захист, як і діяльність суду, не можуть вважатися дієвими, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.05.2004 у справі Продан проти Молдови суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований Європейською конвенцією з прав людини, буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов`язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній із сторін.

Таким чином, саме вжиття судом заходів забезпечення позову сприяє гарантуванню відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання постановленого судового рішення, що повністю відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Господарський суд повинен врахувати потенційні ризики можливості невиконання рішення суду та гарантувати відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання ухваленого рішення.

Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18).

Відповідно до ст.ст. 73, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Господарський суд вказує, що предметом позову у даній справі є 1 вимога немайнового характеру та 2 вимоги майнового характеру. Тому, в даному випадку має досліджуватись, в тому числі, така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а також має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як ефективний захист або поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18, у постанові Верховного Суду від 13.05.2019 у справі №911/1551/18.

Суд також зазначає, що обранням належного, такого, що відповідає предмету спору, заходу забезпечення позову забезпечується дотримання принципу співмірності виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 13.12.2023 у справі №921/290/23, від 29.06.2023 у справі № 925/1316/22, від 24.05.2023 у справі №906/1162/22.

Також слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не лише позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв?язку з застосуванням відповідних заходів. Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості (аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 13.04.2021 у справі №910/19506/20).

Суд зазначає, що під час розгляду заяви про забезпечення позову питання обґрунтованості та підставності самого позову судом не вирішуються, адже дані обставини є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті.

Як було вказано судом, предметом спору у даній справі є:

- застосування наслідків нікчемності іпотечного договору від 28.01.2021, що укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловою Р.В., зареєстрованого в реєстрі за №134, а саме: скасування державної реєстрації права іпотеки щодо об`єкта нерухомого майна, за адресою: АДРЕСА_3 , загальна площа: 1559 кв.м, реєстраційний номер: 101 та об`єкта нерухомого майна, за адресою: АДРЕСА_3 , загальна площа: 4413,8 кв.м, реєстраційний номер: 101 на підставі іпотечного договору від 28.01.2021, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловою Р.В., зареєстрованого в реєстрі за №134;

- визнання Товариства з обмеженою відповідальністю Файненс Компані (; місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 5-Б) іпотекодержателем (права на іпотеку) об`єкта нерухомого майна, за адресою: АДРЕСА_3 , загальна площа: 1559 кв.м, реєстраційний номер: 101 на підставі іпотечного договору від 18.08.2006, що укладений між Закритим акціонерним товариством ТАС-ІНВЕСТБАНК та Товариством з обмеженою відповідальністю Вадіта, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калінюк Г.О., зареєстрованого в реєстрі за №1062;

- визнання Товариства з обмеженою відповідальністю Файненс Компані (; місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 5-Б) іпотекодержателем (права на іпотеку) об`єкта нерухомого майна, за адресою: АДРЕСА_3 , загальна площа: 4413,8 кв.м, реєстраційний номер: 101 на підставі іпотечного договору від 18.08.2006, що укладений між Закритим акціонерним товариством ТАС-ІНВЕСТБАНК та Товариством з обмеженою відповідальністю Вадіта, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калінюк Г.О., зареєстрованого в реєстрі за №1062.

Як вбачається з наданих позивачем відомостей з Державного реєстру речових прав, ОСОБА_1 на праві власності належать об`єкти нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_3 , площею 1559 кв.м (РНОНМ 101) та 4413.8 кв.м (РНОНМ 101), при цьому у інформаціях про державну реєстрацію іпотеки вказано відомості про іпотекодержателя вказаних об`єктів - ОСОБА_2 на підставі іпотечного договору, серія та номер: 134, виданий 28.01.2021. До поданої заяви та в матеріалах справи наявний іпотечний договір від 28.01.2021, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , у п.5.1 якого зазначено, що договір діє до 28.01.2026, у разі якщо до 28.01.2026 зобов`язання за цим договором та договором позики повністю не виконані, цей договір діє до повного виконання всіх зобов`язань за вказаними договорами та додатковими угодами до них; у разі повного виконання зобов`язань за цим договором та договором позики до 28.01.2026 дія цього договору припиняється з дати повного виконання зобов`язань.

Господарський суд враховує викладений в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.03.2023 у справі №905/448/22 висновок про те, що можливість відповідача в будь-який момент відчужити майно, яке знаходиться в його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.

Таким чином, господарський суд зауважує, що вказане свідчить про можливість відповідачів у будь-який момент, в тому числі під час розгляду справи в суді до прийняття остаточного рішення, змінити спірне майно та/або розпорядитися спірним об`єктом на користь третіх осіб, що призведе до неможливості, у випадку задоволення позову, відновити право в межах одного цього судового провадження без нових звернень до суду. Тобто до вирішення спору по суті, наявні сприятливі обставини, коли відповідачі вправі до моменту ухвалення/виконання рішення розпорядитися належним майном на власний розсуд, у зв`язку з чим таке майно може змінитись або взагалі вибути з розпорядження/володіння на момент виконання рішення суду у даній справі у разі задоволення позову.

Проаналізувавши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Файненс Компані за вх.№2-67/26 від 19.01.2026 про забезпечення позову у справі №916/3577/25, господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_3 , загальна площа: 1559 кв. м, реєстраційний номер: 101 та об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_3 , загальна площа: 4413,8 кв.м, реєстраційний номер: 101, заборони ОСОБА_2 або іншим особам звертати стягнення на об`єкти нерухомого майна, а також заборони всім суб`єктам державної реєстрації, в тому числі будь-яким приватним та державним нотаріусам, державним реєстраторам, іншим акредитованим суб`єктам, посадовим особам, які уповноважені відповідно до законодавства України здійснювати (проводити, вчиняти) реєстраційні дії, виходячи з достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів, у разі встановлення обґрунтованості позовних вимог за наслідками вирішення спору, господарський суд вважає такі засоби засобами тимчасового характеру, що мають на меті збереження існуючого становища до ухвалення судового рішення у справі та набрання ним законної сили для забезпечення можливості ефективного поновлення прав, за якими позивач звернувся з даним позовом у разі встановлення судом обґрунтованості позовних вимог, з урахуванням того, що вказані заходи забезпечення позову стосується спірних об`єктів нерухомого майна, щодо яких позивачем пред`явлено позов про визнання позивача іпотекодержателем.

Окрім того, наявність іпотечного договору від 28.01.2021, який укладений між відповідачами та строк його дії (до 28.01.2026) додатково свідчать про можливість переходу майна до відповідача-2/третіх осіб, за таких обставин заявником у заяві наведено достатньо переконливі та мотивовані підстави, які свідчать про реальну імовірність ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту порушених прав позивача, за захистом яких він звернутися до суду, у разі задоволення позову, якщо заходи забезпечення позову не будуть вжиті.

Проведення державної реєстрації прав на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно за наявності арешту або звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності арешту, зареєстрованого після державної реєстрації іпотеки, не є порушенням закону з боку державного реєстратора. А от, наявність зареєстрованої заборони вчинення реєстраційних дій є безумовною підставою для зупинення державної реєстрації прав і законодавством не встановлено жодних винятків, які б дозволяли державному реєстратору проводити державну реєстрацію за її наявності. З огляду на викладене, суд вважає доцільним вжити обидва заходи забезпечення позову: і арешт нерухомого майна, і заборону вчинення реєстраційних дій щодо нього. Аналогічна позиція щодо доцільності застосування і арешту майна і заборони реєстраційних дій щодо нього викладена в постанові Верховного Суду від 05.08.2024 у справі №910/13325/21.

Господарський суд вказує, що вжиті судом заходи забезпечення позову відповідають процесуальним нормам, що регулюють дані правовідносини, зокрема, вимогам розумності, обґрунтованості, співмірності, адекватності, збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретними заходами забезпечення позову і предметом позовних вимог. Вжиті заходи забезпечення не позбавляють конституційних прав на володіння та користування вказаним нерухомим майном, здійснення господарської діяльності, отримання доходів тощо, а лише тимчасово обмежують права відповідачів реалізувати вказане майно третім особам або змінити його. Одночасно суд вважає за необхідне зазначити, що мета забезпечення позову це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення порушення справедливого та ефективного захисту порушених прав, при цьому заходи забезпечення позову мають суто процесуальний забезпечувальний характер та їх вчинення жодним чином не впливає на вирішення справи по суті.

Посилання відповідача-1 у поданих до суду запереченнях на те, що позивачем не надано доказів того, що зобов`язання за договором позики ОСОБА_1 не виконані, не приймаються судом до уваги, оскільки саме відповідачі мають змогу надати такі докази, позивач не є стороною договору позики, а тому в даному випадку лише доводить суду наявність відповідного ризику, натомість надаючи заперечення, відповідачем-1 жодних доказів виконання договору позики до суду не надано.

Посилання відповідача-1 на пункт 5-2 розділу VI Прикінцеві положення Закону України Про іпотеку не створюють правових підстав для відмови у задоволенні поданої заяви про забезпечення позову, оскільки вказані положення закону стосуються саме споживчих кредитів, проте в даному випадку іпотечним договором від 28.01.2021 забезпечено виконання зобов`язань за договором позики від 28.01.2021, укладеним між відповідачами.

Згідно зі ст. 140 ГПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Враховуючи, що застосування зустрічного забезпечення позову відповідно до ч.1 ст. 141 ГПК України є правом, а не обов`язком суду, господарський суд не вбачає на даний час підстав для застосування зустрічного забезпечення позову, на даний час у суду відсутня інформація з приводу можливих збитків відповідачів у зв`язку із вжиттям заходів забезпечення позову. При цьому, господарський суд роз`яснює відповідачам про можливість подання до суду відповідних клопотань, які підлягають розгляду в порядку та протягом строків, встановлених статтею 141 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 141, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1.Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Файненс Компані за вх.№2-67/26 від 19.01.2026 про забезпечення позову у справі №916/3577/25 - задовольнити.

2.Накласти арешт на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_3 , загальна площа: 1559 кв.м, реєстраційний номер: 101, право власності на який зареєстровано за ОСОБА_1 .

3.Накласти арешт на об`єкт нерухомого майна, за адресою: АДРЕСА_3 , загальна площа: 4413,8 кв.м, реєстраційний номер: 101, право власності на який зареєстровано за ОСОБА_1 .

4.Заборонити ОСОБА_2 або іншим особам звертати стягнення на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_3 , загальна площа: 1559 кв.м, реєстраційний номер: 101 та на об`єкт нерухомого майна, за адресою: АДРЕСА_3 , загальна площа: 4413,8 кв.м, реєстраційний номер: 101 на підставі іпотечного договору від 28.01.2021, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловою Р.В., зареєстрованого в реєстрі за №134.

5.Заборонити всім суб`єктам державної реєстрації, в тому числі будь-яким приватним та державним нотаріусам, державним реєстраторам, іншим акредитованим суб`єктам, посадовим особам, які уповноважені відповідно до законодавства України здійснювати (проводити, вчиняти) реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_3 , загальна площа: 1559 кв.м, реєстраційний номер: 101 та щодо об`єкта нерухомого майна, за адресою: АДРЕСА_3 , загальна площа: 4413,8 кв.м, реєстраційний номер: 101.

Стягувачем за ухвалою є: Товариство з обмеженою відповідальністю Файненс Компані (01001, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 5-Б, ).

Боржником за ухвалою є: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 )

Боржником за ухвалою є: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 )

Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом та виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути пред`явлена до виконання в строк, встановлений Законом України Про виконавче провадження.

Ухвала набирає законної сили 21.01.2026 та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Південно-західного апеляційного господарського суду у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Повну ухвалу складено 21.01.2026.

Суддя Бездоля Юлія Сергіївна