УХВАЛА

14 січня 2026 року

м. Київ

cправа № 918/1354/23(918/433/24)

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Погребняка В.Я. - головуючий, Васьковського О.В., Картере В.І.,

розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1

на рішення Господарського суду Рівненської області

від 31.07.2024

у складі судді: Андрійчук О.В.,

та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду

від 20.10.2025

у складі колегії суддів: Коломис В.В. (головуючий), Крейбух О.Г., Саврій В.А.,

за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_1

про стягнення в сумі 5 721 717,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , заявник) 17.11.2025 засобами електронного зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Рівненської області від 31.07.2024 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.10.2025 у справі № 918/1354/23(918/433/24) Господарського суду Рівненської області.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 918/1354/23(918/433/24) було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., суддя - Картере В.І., суддя - Васьковський О.В., що підтверджується протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 18.11.2025.

Ухвалою Верховного Суду від 08.12.2025 касаційну скаргу залишено без руху, надано строк на усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали шляхом зазначення підстав касаційного оскарження відповідно до приписів пункту 5 частини 2 статті 290 ГПК України. Роз`яснено ОСОБА_1 , що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто.

22.12.2025 від ОСОБА_1 надійшли клопотання про звільнення від сплати судового збору, клопотання про продовження процесуального строку та клопотання про зміну чи доповнення касаційної скарги.

В клопотанні про зміну чи доповнення касаційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що підставою касаційного оскарження відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 287 ГПК України є необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, а саме норми матеріального права передбачені главою 68 ЦК України (статті 1000-1010 ЦК України) (Постанова Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 25.03.2024 № 458/229/18) - адже правовідносини в цій справі і справі № 458/229/18 не є подібними;

Підставою касаційного оскарження, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 287, п. 4 ч. 3 ст. 310 ГПК України суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів, а саме Довіреності від 17.10.2016.

Так, Судом зазначено, що при поданні касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України у касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні, та скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано без урахування вказаного висновку (п. 5 ч.2 ст. 290 Господарського процесуального кодексу України).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини 2 статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування конкретної норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду (п. 5 ч.2 ст. 290 Господарського процесуального кодексу України).

У разі оскарження судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 4 частини другої статті 287 ГПК України, касаційна скарга має містити зазначення обставин, наведених у частинах 1, 3 статті 310 ГПК. Якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

Доводи ОСОБА_1 в обґрунтування вимог касаційної скарги щодо необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах викладених у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 25.03.2024 № 458/229/18 носять виключно декларативний характер та не містять обґрунтувань необхідності такого відступлення, саме лише посилання на норми матеріального чи процесуального права та посилання на окремі постанови Верховного Суду не може вважатися належною підставою касаційного оскарження передбаченого пункту 2 частини 2 статті 287 ГПК України.

Що ж до доводів ОСОБА_1 вказаних в обґрунтування вимог касаційної скарги на підставі пункту 1 частини 2 статті 287 та пунктом 4 частини 3 статті 310 ГПК України, то у вказаній частині заявником не зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні, та скаржник чітко не вказує, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано без урахування вказаного висновку, касаційна скарга заявника зводиться до незгоди з оцінкою доказів та встановленими судом обставинами, а не до системного неправильного застосування норм права чи відступлення від усталеної практики Верховного Суду.

Таким чином, в заяві про усунення недоліків касаційної скарги ОСОБА_1 не наведено належного обґрунтування підстав касаційного оскарження передбачених пунктами 1, 3 частин другої статті 287 пунктом 4 частини 3 статті 310 ГПК України.

Подані ОСОБА_1 клопотання про продовження процесуального строку щодо сплати судового збору до вирішення клопотання Скаржника про звільнення від сплати судового збору та клопотання про звільнення від сплати судового збору не можуть бути розглянуті судом.

Відповідно до частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Частиною 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Оскільки, заявником не усунуто недоліків касаційної скарги та не зазначено належних підстав касаційного оскарження, відповідно до приписів пункту 5 частини 2 статті 290 ГПК України колегія суддів дійшла висновку про повернення касаційної скарги.

Враховуючи відсутність підстав для відкриття касаційного провадження у справі № 918/1354/23(918/433/24) за касаційною скаргою ОСОБА_1 подані клопотання про продовження процесуального строку щодо вирішення клопотання Скаржника про звільнення від сплати судового збору та клопотання про звільнення від сплати судового збору не можуть бути розглянуті судом.

Керуючись статтями 234, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, -

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Рівненської області від 31.07.2024 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.10.2025 у справі №918/1354/23(918/433/24) повернути скаржнику.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий В.Я. Погребняк

Судді О.В. Васьковський

В.І. Картере