РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2026Справа № 904/4451/25

За позовом Фізичної особи-підприємця Голінки Миколи Вікторовича Київської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тенегія" м. Києва

про стягнення боргу, неустойки, сум за прострочення виконання боржником грошового зобов`язання, ціна позову 35928,32 грн.,

Суддя Паламар П.І.

Без виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

СУТЬ СПОРУ :

у вересні 2025 року Фізична особа-підприємець Голінка Микола Вікторович звернувся в суд з указаним позовом.

Позивач зазначав, що 15 жовтня 2024 р. між сторонами у справі було укладено договір поставки № 296, згідно з умовами якого відповідач зобов`язався поставити йому товар за найменуванням, у кількості та цінами вказаними у накладних, які є невід ємними частинами договору, а він - прийняти та оплатити одержаний товар на умовах договору.

Згідно п. 1.5. договору відпуск товару з АЗС здійснюється за довірчими документами (стреч-карти) на отримання товару відповідно "Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами" затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1442 від 20 грудня 1997 р.

Після одержання від нього попередньої оплати у розмірі 48490 грн. в рахунок оплати за указаним договором, видаткової накладної № 0001/0002485 від 17 жовтня 2024 р. відповідач передав частину передбаченого договором дизельного палива вартістю 19396 грн.

Посилаючись на те, що товар на всю суму проведеної оплати відповідач йому не передав, одержані кошти не повернув, позивач на підставі ст. 693 ЦК України просив стягнути з останнього на свою користь 29094 грн. попередньої оплати, 2065,28 грн. збитків внаслідок інфляції, 522,32 грн. три проценти річних з простроченої суми, 4246,72 грн. пені, а також понесені ним по справі судові витрати, у т.ч. 30000 грн. з попереднього розрахунку витрат по оплаті послуг адвоката.

Відповідач відзив на позовну заяву не подав, про розгляд судом справи щодо нього повідомлений в установленому порядку.

Суд вважає можливим розглянути справу відповідно до вимог ст. 165 ГПК України за наявними матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 15 жовтня 2024 р. між сторонами у справі було укладено договір поставки № 296, згідно умовами якого відповідач зобов`язався поставити позивачу товар за найменуванням, у кількості та цінами вказаними у накладних, які є невід ємними частинами договору, а позивач - прийняти та оплатити одержаний товар на умовах договору.

Згідно п.п. 1.5., 4.1. договору відпуск товару з АЗС здійснюється за довірчими документами (стреч-карти) на отримання товару відповідно "Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами" затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1442 від 20 грудня 1997 р.

Оплата товару здійснюється покупцем в національній валюті України в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника в день виписки рахунку на товар. Ціна одного літру товару вказується у рахунку-фактурі та дійсна протягом дня його виписки. Датою оплати вважається дата зарахування коштів на рахунок постачальника.

Відповідно п.п. 5.1., 5.2. договору строк поставки товарів - до закінчення терміну дії довірчого документу (скетч-картки).

Передача покупцю товару за договором здійснюється на АЗС постачальника шляхом заправки автомобілів покупця при пред`явленні довіреними особами покупця скретч-картки. Скретч-картка є підставою для видачі (заправки) з АЗС вказаного у карті об`єму і марки товару, після чого всі обов`язки сторін по погашених скетч-картках вважаються виконаними, при цьому постачальник не може передати покупцю товар іншої марки чи в кількості меншій, ніж зазначено в скетч-картці.

Строк дії договору згідно до п. 10.1. договору встановлений з моменту його підписання і діє протягом одного року. У випадку, якщо жодна зі сторін письмово, не виявила бажання припинити його дію, даний договір вважається пролонгованим на кожен наступний рік і на тих же умовах.

Вказані обставини підтверджуються наявною у матеріалах справи копіями зазначених договору.

Згідно з рахунком-фактурою № 0001/0002727 від 15 жовтня 2024 р., платіжною інструкцією № 203 від 15 жовтня 2024 р. позивач здійснив попередню оплату у розмірі 48490 грн. за придбання пального у відповідача.

Поясненнями позивача, викладеними у позовній заяві, специфікацією № 0001/0002485-С відпущених скретч-карток на нафтопродукти по купюрах, копіями скретч-карток, видатковою накладною № 0001/0002485 від 17 жовтня 2024 р. стверджується видача відповідачем скретч-карток на одержання 1000 л дизельного палива вартістю 48490 грн. та відпуску на їх підставі на автозаправних станціях відповідача палива вартістю 19396 грн.

Доказів передачі товару за договором на всю суму попередньої оплати суду не надано.

Згідно пояснень позивача, викладених у позовній заяві, слідує, що з початку грудня 2024 року дизельне паливо на автозаправних станціях відповідача АЗС ТОВ "Тенегія" відсутнє. Ці обставини також підтверджуються загальнодоступними відомості з сайту відповідача avias.ua.

Відповідно ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Враховуючи наведене, з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст. 693 ЦК України підлягає стягненню 29094 грн. (600 л х 48,4900 грн/1 л бензину) попередньої оплати.

Згідно п. 7.1. договору за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за договором, сторони несуть відповідальність шляхом сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного стороною зобов`язання за кожний день прострочення.

Враховуючи, що відповідачем порушено умови договору з передачі товару вартістю 29094 грн., то з нього на користь позивача відповідно до вимог ст. 624 ЦК України підлягає стягненню 4246,72 грн. пені.

Вимоги про стягнення 2065,28 грн. збитків внаслідок інфляції, 522,32 грн. трьох процентів річних з простроченої суми задоволенню не підлягають, оскільки протягом заявленого позивачем періоду 1 грудня 2024-7 липня 2025 року до часу пред`явлення вимоги про повернення грошей зобов`язання відповідача не було грошовим.

Враховуючи наведене у позові про стягнення 2065,28 грн. збитків внаслідок інфляції, 522,32 грн. трьох процентів річних з простроченої суми відповідно до вимог ст. 625 ЦК України слід відмовити.

Питання розподілу відшкодування витрат по оплаті правової допомоги адвоката підлягає вирішенню в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України.

Оскільки позов задоволено частково, понесені по справі судові витрати стосовно до вимог ст. 129 ГПК України слід покласти на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

позов Фізичної особи-підприємця Голінки Миколи Вікторовича Київської області задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тенегія" (51400, Дніпропетровська область, Павлоградський район, м. Павлоград, вул. Соборна, 99, код 44604267) на користь Фізичної особи-підприємця Голінки Миколи Вікторовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 29094 грн. боргу, 4246,72 грн. пені, 2809,92 грн. витрат по оплаті судового збору.

У позові в іншій частині відмовити.

Рішення набирає законної сили та підлягає оскарженню у строк і порядку, визначені ст. 241 та розділом ІV ГПК України.

Суддя господарського суду міста Києва П.І.Паламар