ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А

26.01.2026р. Справа № 905/169/25

Господарський суд Донецької області у складі судді Величко Н.В.

при секретарі Кравець А.Є.

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні матеріали

за заявами ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 )

про грошові вимоги до боржника на суму 42502,19 (вх.№ 2846/25 від 25.04.2025) та на суму 181538,87 грн. (вх.№ 2769/25 від 24.04.2025), -

у справі № 905/169/25 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "КРАСНОЛИМАНСЬКЕ" (),

розпорядник майна - арбітражний керуючий Карауш Ю.В., -

учасники справи не з`явились, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 26.03.2025 у справі №905/169/25, залишеною без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 07.05.2025 та постановою Верховного суду від 24.09.2025, відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "КРАСНОЛИМАНСЬКЕ"; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном; призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Карауш Юлію Вікторівну; вирішені інші процедурні питання.

На офіційній сторінці Верховного суду веб-порталу Судова влада України опубліковано оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність Товариства з обмеженою відповідальністю "КРАСНОЛИМАНСЬКЕ" (№75623 від 26.03.2025).

В межах строку, визначеного частиною 1 статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ), ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Трун О.В., в системі "Електронний суд" подано заяви про грошові вимоги до боржника, а саме:

24.04.2025 - на суму 181538,87 грн. (вх.№ 2769/25 від 24.04.2025), що є заборгованістю із заробітної плати за період з 02.03.2023 по 29.08.2024;

24.04.2025 - на суму 42502,19 грн. (вх.№ 2846/25 від 25.04.2025), що є допомогою по тимчасовій непрацездатності, яка надається застрахованій особі у формі страхових виплат.

У зв`язку із оскарженням в апеляційному порядку ухвали господарського суду від 26.03.2025 про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "КРАСНОЛИМАНСЬКЕ", матеріали справи № 905/169/25 були скеровані 16.04.2025 до Східного апеляційного господарського суду, тому згідно з ухвалою від 30.04.2025 господарським судом відкладено вирішення питання щодо прийняття заяв зокрема ОСОБА_1 до повернення матеріалів справи на адресу Господарського суду Донецької області.

Відповідно до ухвали від 23.06.2025 прийнято заяву ОСОБА_1 із вимогами на суму 42502,19 грн. (вх.№ 2846/25 від 25.04.2025), відповідно до ухвали від 24.06.2025 прийнято заяву ОСОБА_1 на суму 181538,87 грн. (вх.№ 2769/25 від 24.04.2025), призначено їх до розгляду у попередньому засіданні.

Попереднє засідання неодноразово відкладалось та оголошувались перерви, з постановлянням відповідних ухвал суду.

Про хід справи заявник повідомлений шляхом публікації на офіційній сторінці Господарського суду Донецької області веб-порталу Судова влада України відповідних оголошень, інші учасники справи, боржник та розпорядник майна - шляхом доставки процесуальних документів суду в їх зареєстровані електронні кабінети в системі «Електронний суд».

Також, всі процесуальні акти суду у цій справі оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень веб-порталу Судова влада України в мережі Інтернет, відомості якого є офіційними та загальнодоступними для безоплатного перегляду згідно Закону України "Про доступ до судових рішень", що свідчить про наявність додаткової можливості у сторін ознайомитись із судовими рішеннями у даній справі.

В судовому засіданні 26.01.2026 заявник, боржник, розпорядник майна боржника та інші учасники справи не забезпечили участі своїх представників, вважаються повідомленими про розгляд справи належним чином.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті (ч. 1 ст. 202 ГПК України).

Враховуючи положення ст. 7, 13, 14, 42-46 ГПК України, зокрема, щодо того, що учасники справи мають рівні права, якими вони повинні користуватися добросовісно, та несуть ризик настання тих чи інших наслідків, зумовлених невчиненням ними процесуальних дій, зважаючи на те, що суд не визнавав обов`язковою явку учасників справи, а в матеріалах справи містяться докази їх повідомлення про час та місце проведення судового засідання по розгляду заяв з кредиторськими вимогами до боржника, необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, обставини сприяння судом у наданні учасникам судового процесу достатнього часу для належної підготовки своєї позиції та викладення її в поданих процесуальних документах, а також в забезпеченні участі в судових засіданнях, в тому числі в режимі відеоконференції, і цими правами вони розпоряджаються на власний розсуд, констатуючи достатність матеріалів для розгляду заяви ОСОБА_1 про грошові вимоги до боржника, суд вважає можливим здійснити розгляд таких вимог за наявними матеріалами та без участі представників заявника, боржника, арбітражного керуючого та інших учасників справи.

В обґрунтування грошових вимог у своїх заявах (вх.№ 2769/25 від 24.04.2025 та вх.№ 2846/25 від 25.04.2025) ОСОБА_1 посилався на наявність боргу ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ»

- по заробітній платі за період з 02.03.2023 по 29.08.2024 у розмірі 181538,87 грн, у тому числі: з нарахованої але не виплаченої заробітної плати в сумі 76641,44 грн., компенсації невикористаної відпустки - 104897,43 грн., що не були йому виплачені після звільнення. Крім того заявик стверджує, що боржник має перед ним заборгованість з вихідної допомоги у розмірі 210881,49 грн.;

- з допомоги по тимчасовій непрацездатності, яка надається застрахованій особі у формі страхових виплат з 28.03.2024 по 08.04.2024, з 13.06.2024 по 24.06.2024, з 25.06.2024 по 26.06.2024, з 27.06.2024 по 28.06.2024, з 29.06.2024 по 01.07.2024, у розмірі 42502,19 грн.

На підтвердження аргументів надано суду наступні документи: правовстановлюючі документи представника заявника, паспортні дані та картку платника податків ОСОБА_1 , довідки сформовані засобами автоматичних систем Пенсійного фонду України про індивідуальні відомості про застраховану особу - дані про нараховану заробітну плату (дохід, грошове забезпечення), дані про трудовий стаж, витяг з трудової книжки, витяг з електронного реєстру листків непрацездатності, банківські виписки по картці/рахунку, адвокатський запит з доказами надсилання, розрахункові листки за липень 2024 та серпень 2024 року, ухвали Кіровського районного суду м. Дніпропетровська у цивільній справі № 203/6916/24, № 203/6391/24.

Розпорядником майна боржника подано 12.12.2025 до суду повідомлення про результати розгляду кредиторських вимог (вх.№01-41/11528/25 від 15.12.25), за змістом яких у пункті 163 вказує, що вимоги ОСОБА_1 визнані розпорядником майна частково, у сумі 103150,33 грн. заборгованості по заробітній платі.

ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» 10.11.2025 подав до суду додаткові письмові пояснення (вх.№ 6988/25 від 10.11.25) у пункті 200 яких зазначає, що частково визнає грошові вимоги ОСОБА_1 на суму 103150,33 грн. заборгованості по заробітній платі, вказує, що заявлена сума у розмірі 181538,87 грн. значно перевищує фактичну заборгованість. До пояснень додано правовстановлюючі документи підписанта та квитанції про надсилання пояснень іншим сторонам.

У додаткових поясненнях від 31.12.2025 (вх.№ 7867/25) ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» зазначає, зокрема у пункті 21, що заборгованість з допомоги по тимчасовій непрацездатності (з урахуванням даних бухгалтерського та фінансового обліку боржника) у сумі 23782,17 грн. сплачена ОСОБА_1 30.12.2025, на підтвердження чого надано відомість розподілу виплат від 30.12.2025 № 251230РВ47, № 251230РВ59.

Розглянувши подані документи і матеріали, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, які мають значення для розгляду справи, суд зазначає таке.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з 02.03.2023 по 29.08.2024 працював в ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» електрослюсарем підземним 4 розряду з повним підземним робочим днем у шахті за сумісництвом (запис 31 трудової книжки).

В день звільнення 29.08.2024 заявник отримав трудову книжку, доказів протилежного до матеріалів справи не надано.

Як зазначає заявник, після звільнення ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» не виплатив йому заборгованість по заробітній платі, що за його розрахунком становить 181538,87 грн., що складається із заробітної плати в сумі 76641,44 грн. та 104897,43 грн. компенсації невикористаної відпустки.

Правовідносини між сторонами є трудовими та пов`язані з обов`язком виплати заробітної плати і проведення остаточного розрахунку, який відповідно до статей 47, 116, 117 КЗпП України покладається на роботодавця.

Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу (ст. 94 Кодексу законів про працю України).

Згідно з ч. 5 ст. 97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Згідно з ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до ст. 74 КЗпП, громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні (основна та додаткові) відпустки із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати.

Відповідно до ст. 83 КЗпП, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А І групи.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.02.2020 у справі № 821/1083/17 зазначила, що виходячи зі змісту трудових правовідносин між працівником та підприємством, установою, організацією, під належними звільненому працівникові сумами необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).

Саме працівник має належними та допустимими доказами довести факт порушення роботодавцем його трудових прав. Для вирішення питання щодо заборгованості по заробітній платі позивачу необхідно довести розмір заробітної плати, яка встановлена за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки) (висновок Верховного Суду у постанові від 16.08.2018 у справі № 242/5780/16-ц).

З огляду на статтю 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 ГПК України).

Суд зауважує, що у справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження первинних документів та/або рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору.

Суд зазначає, що зміст заяви ОСОБА_1 не містить відомостей про період виникнення заборгованості помісячно та її дійсний розмір, не наведено обґрунтованого розрахунку вимог з зазначенням у ньому вихідних даних помісячно.

Надані заявником довідки про індивідуальні відомості про застраховану особу - дані про нараховану заробітну плату (дохід, грошове забезпечення), сформовані засобами автоматичних систем Пенсійного фонду України від 06.11.2024, суд не приймає як належні докази щодо розміру заробітної плати та розміру заборгованості по ній, оскільки офіційні відомості Пенсійного фонду України щодо розміру заробітної плати стосовно працівника підтверджують лише його страховий стаж. (Близька за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 31.05.2021 у справі № 242/3051/18 (провадження № 61-1021св19)).

Крім того, виплата працівнику заробітної плати здійснюється після утримання з неї роботодавцем як податковим агентом всіх податків, зборів та обов`язкових платежів, встановлених чинним законодавством. Працівнику на руки виплачується «чиста» сума заробітної плати, яка є результатом відрахування з нарахованого доходу податків та зборів. Основні утримання - це податок на доходи фізичних осіб (ПДФО - утримується у розмірі 18%) та військовий збір (утримується у розмірі 1,5%).

Згідно доданих розрахункових листків за липень 2024 року заявнику нараховано заробітну плату в сумі 63494,88 грн., до видачі на банкомат (після утримання податків, зборів та інше) - 35224,16 грн.; за серпень 2024 року нараховано 111220,45 грн., до видачі на банкомат (після утримання податків, зборів та інше) - 89532,46 грн.

Надана заявником виписка банку по картці від 23.10.2024 № CIOJKCBAKIG9D4QF не містить актуальних даних на дату звернення до суду з заявою про грошові вимоги до боржника у справі про банкрутство.

У заяві з грошовими вимогами не зазначено та не обгрунтовано, а також не надано будь-яких доказів, про те, що у конкретний період ОСОБА_1 дійсно не використав дні щорічної відпустки (основної чи додаткової), перебував на роботі і виконував покладені на нього посадові обов`язки.

Відтак сукупність долучених до заяви з грошовими вимогами документів не підтверджує обґрунтованість та розмір заявлених вимог. Рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору у матеріалах справи також відсутнє.

Також за змістом заяви про грошові вимоги кредитора до боржника (вх.№ 2769/25 від 24.04.25) заявник вказує на наявність заборгованості по сплаті вихідної допомоги у розмірі 210881,49 грн.

Водночас, заявник у описовій та прохальній частинах заяви з грошовими вимогами до боржника зазначив різні суми грошових вимог, не вказав їх обгрунтування. На дату судового засідання у прохальній частині такої заяви з грошовими вимогами до боржника не уточнював розмір вимог кредитора до боржника. Виходячи з приписів частини 2 статті 237 ГПК України, якою унормовано, що при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог, тому господарський суд не розглядає вимоги щодо заборгованості по сплаті вихідної допомоги у розмірі 210881,49 грн., як такі що не увійшли до прохальної частини заяви.

Суд враховує, що ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» до матеріалів справи не надано доказів виконання ним як роботодавцем свого обов`язку як з повідомлення працівника про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні), так і доказів фактичної виплати такому працівнику всіх сум, що йому належать від підприємства при звільненні у встановлений ч. 1 ст. 116 КЗпП України строк.

Роботодавцем також не надано суду будь-яких первинних документів, у тому числі з обліку та розрахункових по заробітній платі ОСОБА_1 за період його роботи у ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ».

Водночас, згідно повідомлення розпорядника майна боржника (вх.№01-41/11528/25 від 15.12.25), та письмових пояснень ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» (вх.№ 6988/25 від 10.11.25), за боржником рахується заборгованість перед ОСОБА_1 у сумі 103150,33 грн. заборгованості по заробітній платі.

Згідно з частиною 1 статті 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

У цій справі суд не має обґрунтованих підстав вважати надані розпорядником майна боржника та ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» відомості недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом.

За таких обставин суд визнає вимоги ОСОБА_1 до боржника у сумі 103150,33 грн. заборгованості по заробітній платі.

Щодо вимог заявника на суму 42502,19 грн., що є допомогою по тимчасовій непрацездатності, яка надається застрахованій особі у формі страхових виплат, суд зазначає таке.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» відповідно до Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначає правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я.

Статтею 22 цього Закону передбачено, що страхова виплата у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності застрахованим особам, які працюють на умовах трудового договору (контракту), гіг-контракту, іншого цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених законом, призначається та здійснюється за основним місцем роботи (діяльності).

Допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах застрахованим особам (у тому числі тим, які здійснюють підприємницьку чи іншу діяльність та одночасно працюють на умовах трудового договору) надається за основним місцем роботи (діяльності) або за місцем роботи за сумісництвом (наймом) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.1 ст.23 Закону підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах є сформований на основі медичного висновку про тимчасову непрацездатність або документа, що засвідчує факт усиновлення дитини, встановлення опіки над дитиною, листок непрацездатності.

Оплата перших п`яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві, здійснюється за рахунок коштів роботодавця у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Як свідчать відомості трудової книжки заявника, ОСОБА_1 10.12.2020 був звільнений з ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКА» за власним бажанням (запис 27), 14.12.2020 прийнятий на роботу у Державне підприємство «Вугільна компанія «Краснолиманська», де працював по 29.08.2024 (записи 28,32), у період з 02.03.2023 по 29.08.2024 працював в ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» електрослюсарем підземним за сумісництвом (запис 31 трудової книжки).

З наданого витягу з електронного реєстру листків непрацездатності № 672522 від 28.11.2024 слідує, що ОСОБА_1 перебував на лікарняному згідно листків непрацездатності: 19302723-1 від 29.12.2023, 19364922-1 від 02.01.2024, 21895398-1 від 29.03.2024, 23634249-1 від 13.06.2024, 23823806-1 від 24.06.2024, 23876724-1 від 26.06.2024, 23921718-1 від 28.06.2024, які мають статус «готово до сплати», страхувальником значиться Державне підприємство «Вугільна компанія «Краснолиманська», .

За змістом пунктів 1, 2 Порядку оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві, за рахунок коштів роботодавця, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 червня 2015 р. № 440, оплата перших п`яти днів тимчасової непрацездатності здійснюється за основним місцем роботи застрахованої особи та за місцем роботи за сумісництвом у формі матеріального забезпечення, що повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу).

Як вбачається з роз`яснень Департаменту пенсійного забезпечення, страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Пенсійного Фонду України у листі від 24.01.2023 р. № 2371-2159/Я-03/8-2800/23 сумісництво є окремим видом трудових відносин, які врегульовуються за однаковим принципом незалежно від знаходження основного місця роботи, у зв`язку з чим, реалізація права застрахованої особи на страхову виплату у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності за сумісництвом здійснюється відповідно до норм частини першої статті 22 Закону України від 23.09.99 № 1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Реалізація права на страхову виплату у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності за сумісництвом передбачена лише за одним місцем роботи за сумісництвом. Тому у разі наявності у застрахованої особи на момент настання страхового випадку декількох місць роботи за сумісництвом застрахована особа реалізує своє право на допомогу по тимчасовій непрацездатності шляхом подання до одного з місць роботи за сумісництвом рішення страхувальника або уповноважених ним осіб з основного місця роботи про відмову в призначенні страхової виплати.

У даному випадку основним місцем роботи (діяльності) за відомостями трудової книжки ОСОБА_1 є Державне підприємство «Вугільна компанія «Краснолиманська», , який і значиться у наданому витягу з електронного реєстру листків непрацездатності № 672522 від 28.11.2024 страхувальником.

Зміст наданого витягу з електронного реєстру листків непрацездатності не дає суду змоги визначити розмір суми, що підлягає виплаті заявнику.

Подана заява ОСОБА_1 (вх.№ 2846/25 від 25.04.25) не містить обґрунтування та належного детального розрахунку пред`явлених до визнання сум заборгованості ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» з оплати тимчасової непрацездатності, із зазначенням у ньому вихідних даних. Листки непрацездатності та/або акти розслідування причин непрацездатності, звернення до роботодавця як і відмова виплати допомоги з тимчасової непрацездатності боржником до матеріалів справи також не надавались. Рішення компетентного органу, до повноважень якого віднесено вирішення такого спору, зокрема суду, до матеріалів справи також не надано.

30.12.2025 ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» виплачено ОСОБА_1 лікарняні у сумі 23782,17 грн., на підтвердження чого надано відомість розподілу виплат від 30.12.2025 № 251230РВ47, № 251230РВ59.

Таким чином, наявними в матеріалах справи доказами не підтверджується заборгованість перед заявником з допомоги по тимчасовій непрацездатності у пред`явлений до визнання сумі, відповідно відсутні підстави для визнання вимог в цій частині.

Визнанню судом і включенню до реєстру вимог кредиторів у справі про банкрутство підлягають лише дійсні вимоги кредиторів, що відповідають чинному законодавству.

Для унеможливлення загрози визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника, суду слід розглядати заяви з кредиторськими вимогами із застосуванням засад змагальності сторін у справі про банкрутство у поєднанні з детальною перевіркою підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, розміру та моменту виникнення. У разі виникнення мотивованих сумнівів сторін у справі про банкрутство щодо обґрунтованості кредиторських вимог, на заявника таких кредиторських вимог покладається обов`язок підвищеного стандарту доказування задля забезпечення перевірки господарським судом підстав виникнення таких грошових вимог, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог (постанови Верховного Суду від 07.10.2020 у справі №914/2404/19, від 28.01.2021 у справі №910/4510/20).

Положеннями частини 6 статті 45 КУзПБ унормовано, що за результатами розгляду заяв з кредиторськими вимогами до боржника господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів.

Системний аналіз статей 45-47 КУзПБ свідчить про те, що законодавцем у справах про банкрутство обов`язок доказування обґрунтованості вимог кредитора певними доказами покладено на заявника - потенційного кредитора, а предметом розгляду в цьому випадку є вирішення питання про належне документальне підтвердження цих вимог.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 4 ст. 13, ч. 1 ст. 14, ч.4 ст. 74 ГПК України).

Таким чином, сукупність документів та заяв по суті, які містяться в матеріалах справи №905/169/25, свідчать про наявність підстав для визнання ОСОБА_1 кредитором боржника - ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» відповідно до вимог Кодексу України з процедур банкрутства на суму 103150,33 грн заборгованості по заробітній платі. В іншій частині вимог слід відмовити за недоведеністю.

Керуючись ст. ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, ст. 45, 47 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд

УХВАЛИВ:

Визнати грошові вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» () в сумі 103150,33 грн.

В решті вимог - відмовити.

Ухвали, прийняті господарським судом у справі про банкрутство набирають законної сили з моменту їх прийняття та можуть бути оскаржені в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства.

Ухвала підписана 26.01.2026.

Суддя Н.В. Величко