РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.01.2026Справа № 910/12247/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Лиськова М.О., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) господарську справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційне підприємство "АВТОФУРГОН"

(03150, місто Київ, вул.Предславинська, будинок 30, офіс 15, )

До Товариства з обмеженою відповідальністю "НЕРОН І ПАРТНЕРИ"

(04053, місто Київ, вул.Січових Стрільців, будинок 21, офіс 501, )

Про стягнення 615 070,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційне підприємство "АВТОФУРГОН" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "НЕРОН І ПАРТНЕРИ" про стягнення суми поворотної фінансової допомоги в розмірі 615 070,00 грн. за договором поворотної фінансової допомоги від 30.11.2015, право вимоги за яким до позивача перейшло на підставі договору про

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.10.2025 відкрито провадження у справі №910/12247/25; вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; визначено учасникам справи строки для подання заяв по суті спору.

Даною ухвалою, суд у відповідності до ст. 165, 166 Господарського процесуального кодексу України встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповіді на відзив, а позивачу строк для подання відповіді на відзив.

15.10.2025 відповідачем подано відзив на позов, в котрому заперечує проти задоволення позовних вимог повністю з підстав необґрунтованості. У відзиві на позовну заяву відповідач наголосив, що у ТОВ «Нерон і партнери» відсутня будь-яка заборгованість перед ТОВ «ВКП «Автофургон» як правонаступником ФОП Гапоненко Р.І. у зв`язку з погашенням заборгованості у інших правовідносинах та на підставі рішення суду.

Разом із відзивом позивачем заявлено клопотання про розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

Відповідач у своєму клопотанні про розгляд справи у порядку загального позовного провадження не навів суду будь-яких жодних конкретних мотивів, обґрунтувань та підстав, та не надав будь-яких доказів в чому саме полягає складність даного спору та в чому полягають особливості предмету доказування у даному спорі. Зміст клопотання не дає підстав стверджувати, що повне та всебічне з`ясування усіх обставин у справі потребує проведення судового засідання чи заслуховування пояснень сторін.

Суд повторно наголошує на тому, що при відкритті провадження у справі судом враховано положення ч. 3 ст. 247 ГПК України.

Судом встановлено, що учасниками даного спору є позивач та відповідач та звертаючись до суду з клопотанням позивач не навів суду будь-яких пояснень, міркувань та не зазначив про необхідність подання ним відповідних доказів, клопотань, які мають бути вирішені у порядку загального позовного провадження.

Таким чином, суд відхиляє як необґрунтоване клопотання позивача про розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

21.10.2025 позивачем подано відповідь на відзив. У відповіді на відзив позивач зазначив, що загальний розмір заборгованості за договором відступлення права вимоги №1-2022 від 20 жовтня 2022 року відповідача перед позивачем складає 1 756 410,00 грн., в той час як залишок заборгованості відповідача перед позивачем складає 1 275 710,00 грн.

25.10.2025 відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив.

Будь яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін до суду не надходило.

Оскільки наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, у відповідності до ч.5 ст.252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

При цьому судом враховано, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч. 2 ст. 252 ГПК України).

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Водночас, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

З огляду на зазначені вище обставини, для визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, а також виконання завдання розгляду справи по суті, розгляд справи здійснено за межами строків, встановлених Господарським процесуальним кодексом України, проте в розумні строки.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

30.11.2015 між фізичною особою-підприємцем Гапоненком Романом Івановичем, як позикодавцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Міжнародна юридична компанія "Гапоненко Роман і партнери" (позичальник, змінено найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю "Нерон і Партнери") укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги, згідно з пунктом 1.1 якого позикодавець надає позичальнику поворотну фінансову допомогу, а позичальник зобов`язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених даним договором.

Поворотна фінансова допомога (надалі-допомога) - це сума коштів в національній валюті України, передана платнику податку у користування на визначений строк відповідно до даного договору, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій як плати за користування такими коштами (пункт 1.2. договору).

Відповідно до пункту 2.1. договору поворотна фінансова допомога надається в національній валюті України в загальній сумі 3000000 грн. без ПДВ.

У пункті 2.3 договору вказано, що поворотна фінансова допомога надається позикодавцем частинами.

Поворотна фінансова допомога підлягає поверненню до 11.02.2021 (пункт 3.1 договору).

За змістом пункту 8.1 договору останній вступає в силу з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором.

10.02.2021 до договору про надання поворотної фінансової допомоги від 30.11.2015 укладено додаткову угоду, відповідно до якої у пункт 3.1 договору внесені зміни щодо повернення поворотної фінансової допомоги до 11.02.2022 року.

Надалі, 20.10.2022 між фізичною особою-підприємцем Гапоненком Романом Івановичем (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Автофургон" (новий кредитор) укладено Договір про відступлення права вимоги №1-2022 (надалі - Договір №1-2022), відповідно до пункту 1.1 якого первісний кредитор - Фізична особа-підприємець Гапоненко Роман Іванович, відступає новому кредитору - Товариству з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Автофургон" в повному обсязі право вимагати від боржника - ТОВ "Міжнародна юридична компанія "Гапоненко Роман і партнери" (код 36351411), виконання грошових зобов`язань в сумі 1 756 410 грн., що виникло на підставі договору поворотної фінансової допомоги №б/н від 30.11.2015, надана боржнику поворотна фінансова допомога в сумі 2 846 210 грн. згідно банківських виписок, повернуто боржником первісному кредитору 1 089 800 грн. згідно банківських виписок, різниця не повернутого боргу, з якої заборгованість боржника перед кредитором фізичною особою-підприємцем Гапоненко Роман Іванович - становить 1 756 410 грн.

Згідно з пунктом 1.2 договору новий кредитор одержує право (замість первісного кредитора) вимагати від боржника - ТОВ "Міжнародна юридична компанія "Гапоненко Роман і партнери" (код 36351411) виконання грошових зобов`язань (щодо оплати неустойки, інфляційних втрат, 3% річних від основної суми заборгованості.

Відповідно до пункту 3.1 договору документована інформація, яка є важливою для здійснення права вимоги, яке відступає первісний кредитор за цим договором, передається первісним кредитором новому кредитору в момент підписання сторонами цього договору по акту прийому-передачі.

У пункті 3.2 договору зазначено, що первісний кредитор зобов`язаний сповістити боржника про відступлення права вимоги за цим договором протягом семи місяців з моменту підписання договору, шляхом поштового надсилання з повідомленням про вручення боржнику листа-повідомлення про заміну кредитора, або шляхом вручення нарочно боржнику (представнику боржника) під розписку відповідного листа-повідомлення про зміну кредитора.

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором (пункт 5.1 договору).

Із долучених до матеріалів справи копій банківських виписок (витягів по контрагенту) із рахунку фізичної особи-підприємця Гапоненка Романа Івановича вбачається, що останнім за період з 05.05.2016 до 27.02.2020 перераховано на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна юридична компанія "Гапоненко Роман і партнери" на підставі договору про надання поворотної фінансової допомоги від 30.11.2015 грошові кошти в сумі 2682910 грн.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Статтею 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Із матеріалів справи вбачається, що на підставі договору про відступлення права вимоги від 20.10.2022 № 1-2022 фізична особа-підприємець Гапоненко Роман Іванович відступив на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Автофургон" право вимоги за договором поворотної фінансової допомоги №б/н від 30.11.2015 на суму 1 756 410 грн., що становить різницю не повернутого боргу наданої ТОВ "Міжнародна юридична компанія "Гапоненко Роман і партнери" поворотної фінансової допомоги в сумі 2846210 грн. та повернутої останнім первісному кредитору 1 089 800 грн.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором (частина 1 статті 1049 ЦК України).

Частиною 2 статті 1049 ЦК України передбачено, що позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором.

Із наданих сторонами до матеріалів справи доказів, зокрема, банківських виписок, судом установлено, що на підставі договору про надання поворотної фінансової допомоги від 30.11.2015 фізичною особою-підприємцем Гапоненком Романом Івановичем перераховано на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна юридична компанія "Гапоненко Роман і партнери" за період з 05.05.2016 до 27.02.2020 грошові кошти в сумі 2682910 грн., у той час як останнім повернуто за період з 30.11.2015 до 16.06.2021 грошові кошти в сумі 1 089 800,00 грн.

Виписки з особового рахунка клієнта банку (банківські виписки з рахунку позичальника) є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій (постанови Верховного Суду від 23.09.2019 у справі № 910/10254/18, від 19.02.2020 у справі № 910/16143/18, від 26.02.2020 у справі № 911/1348/16, від 19.11.2020 у справі № 910/21578/16, постанови Верховного Суду від 25.05.2021 у справі № 554/4300/16-ц, від 21.09.2022 у справі № 381/1647/21, від 07.12.2022 у справі № 298/825/15-ц).

Таким чином, судом визнаються обґрунтованими позовні вимоги про стягнення з відповідача 615 070,00 грн., як частини заборгованості за договором про надання поворотної фінансової допомоги від 30.11.2015, оскільки залишок заборгованості відповідача перевищує заявлену до стягнення суму.

Судом ураховані зауваження відповідача щодо суб`єктного складу сторін договору про надання поворотної фінансової допомоги від 30.11.2015, а також щодо відсутності доказів відображення директором відповідача протягом 2015-2022 років у фінансовій звітності зобов`язань за таким договором.

У той же час, обставини щодо неналежного ведення посадовими особами відповідача фінансової та бухгалтерської звітності, так само як і не реєстрація директором позивача повідомлення від 20.10.2022 не підтверджують відсутність у відповідача обов`язку з повернення грошових коштів за договором поворотної фінансової допомоги №б/н від 30.11.2015 року.

До того ж, положеннями статті 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, за якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Так, доказів визнання договору поворотної фінансової допомоги №б/н від 30.11.2015 недійсним у встановленому законом порядку матеріали справи не містять.

Закріплена у статті 204 ЦК України презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили; у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню (аналогічний правовий висновок викладений, зокрема, у постановах Верховного Суду від 05.10.2021 у справі № 922/3666/20, від 14.12.2022 у справі № 906/750/21).

Ураховуючи викладене в сукупності, оскільки сума боргу відповідача в розмірі 467270 грн. підтверджена належними доказами, наявними в матеріалах справи, і останній на момент прийняття рішення не надав документи, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовної вимоги про стягнення з відповідача вказаної суми боргу, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Інші доводи учасників справи судом розглянуті, проте на результат вирішення спору не вплинули. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain).

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивач належним чином довів порушення його прав зі сторони відповідача.

Обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені і відповідачем не спростовані, а тому позовні вимоги позивача до останнього підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до положень ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Нерон і Партнери" (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 21, офіс 501; ідентифікаційний код 36351411) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційне підприємство "Автофургон" (03150, м. Київ, вул. Предславинська, 30, офіс 15; ідентифікаційний код 34612238) 615 070,00 грн. заборгованості, а також 7 380,84 грн. витрат зі сплати судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст. 254, 256, 257 ГПК України.

Суддя М.О. Лиськов