ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

19.01.2026 Справа№914/69/26

Господарський суд Львівської області у складі судді Зоряни Горецької, розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Монвін трейд», про забезпечення позову у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Монвін трейд»,

до відповідача Фізичної особи-підприємця Абросімова Олександра Миколайовича,

про стягнення 1 466 624,06 грн,

без виклику сторін,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду Львівської області перебуває справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Монвін трейд» до Фізичної особи-підприємця Абросімова Олександра Миколайовича про стягнення 1 466 624,06 грн.

Підготовче засідання призначено на 02.02.2026 о 10:15 год.

За вх. №211/26 від 16.01.2026 надійшла заява позивача про забезпечення позову.

Заява про забезпечення позову обґрунтована наступним.

02 червня 2025 року між ТзОВ Монвін трейд, ідентифікаційний код 42807500, за договором Покупець (по справі Позивач) та ФОП Абросімов Олександр Миколайович, рнокпп НОМЕР_1 , за договором Постачальник (по справі Відповідач) було укладено Договір поставки № 02/06/25-1 (надалі Договір).

05.06.2025 Покупець (позивач) отримав від Постачальника (відповідача) рахунок №0506 для оплати за Товар, згідно умов Додаток № 1 до Договору поставки № 02/06/25-1, від 02 червня 2025 Специфікація, - Умови оплати: попередня оплата 50% в сумі 482925,00 грн, решта 50% в сумі 482 925,00 грн протягом 2 - х робочих днів з моменту повного постачання товару.

На виконання умов Договору Покупець (позивач) здійснив оплату у розмірі 482 925,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 262 від 05.06.2025.

Термін постачання - не пізніше ніж до 11 червня 2025 року.

Тому, розпочинаючи із 12 червня 2025 року відбувається порушення Постачальником (відповідачем) термінів поставки товару.

Позивачем заявлено до стягнення 482 925,00 грн основної заборгованості, 193 170,00 грн штрафу, 772 680,00 грн пені, 9 712,10 грн інфляційних втрат та 8 136,96 3% річних.

Відповідно до частини 1 ст.52 Цивільного кодексу України, Фізична особа підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Згідно інформаційної довідки із ДРРП № 459253637 станом на 05.01.2026, відповідач володіє частками у власності, у наступних об`єктах нерухомості:

- квартира за адресою, АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна: 19816591, приватна спільна сумісна, частка у власності - 4/5 (у співвласності із іншими особами);

- квартира за адресою, АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна: 18521722, приватна, частка у власності 1/4.

Згідно із відповіді від Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській області від 15.01.2026, за громадянином Абросімовим Олександром Миколайовичем транспортні засоби не зареєстровані та не реєструвались.

Про наявність у відповідача будь-якого іншого майна (рухомого або нерухомого) або грошових коштів у значних розмірах, позивачу та його представнику не відомо.

Позивач стверджує, що відповідач по справі, ФОП Абросімов Олександр Миколайович, рнокпп НОМЕР_1 , довідавшись про рішення у справі або ще до прийняття рішення у справі, має можливість відчужити майно або передати його у довгострокову оренду, а також за наявності у відповідача коштів у банківських (фінансових) установах має можливість зняти кошти з рахунку і тримати в готівці, що утруднить або унеможливить виконання судового рішення по справі.

Позивач просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать Фізичній Особі Підприємець Абросімов Олександр Миколайович, рнокпп НОМЕР_1 , які знаходяться на всіх рахунках відповідача в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, та на майно, яке належить Фізичній особі - підприємцю Абросімову Олександру Миколайовичу, рнокпп НОМЕР_1 , у межах суми позову 1 466 624,06 гривень.

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, зазначає наступне.

Згідно зі статтею 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 ГПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частини першої статті 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення у майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №753/22860/17).

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Аналогічний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №910/9498/19, від 17.09.2020 у справі №910/72/20, від 15.01.2021 у справі №914/1939/20, від 16.02.2021 у справі №910/16866/20, від 15.04.2021 у справі №910/16370/20, від 24.06.2022 у справі №904/3783/21, від 26.09.2022 у справі №911/3208/21).

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (частини третя статті 13 ГПК України).

Суд звертає увагу на те, що у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.

Виконання в майбутньому судового рішення у справі про стягнення грошових коштів, у разі задоволення позовних вимог, безпосередньо пов`язане з обставинами наявності у боржника присудженої до стягнення суми заборгованості. Заборона відчуження або арешт майна, які накладаються судом для забезпечення позову про стягнення грошових коштів, мають на меті подальше звернення стягнення на таке майно у разі задоволення позову.

При цьому обраний вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

Можливість накладення арешту на майно, не обмежуючись грошовими коштами Відповідача, в порядку забезпечення позову у спорі про стягнення грошових коштів є для Позивача додатковою гарантією того, що рішення суду у разі задоволення позову буде реально виконане та Позивач отримає задоволення своїх вимог.

Крім того, у разі задоволення позову у справі про стягнення грошових коштів боржник матиме безумовну можливість розрахуватись із Позивачем, за умови наявності у нього грошових коштів у необхідних для цього розмірах, без застосування процедури звернення стягнення на майно боржника.

Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 17.06.2022 у справі № 908/2382/21 дійшов висновку про необхідність відступити від висновків щодо застосування, зокрема, статті 137 ГПК України про неможливість накладення арешту на (нерухоме) майно відповідача в порядку забезпечення позову про стягнення коштів, викладених у низці постанов Верховного Суду.

Крім того, подібні висновки про те, що у справах, де предметом спору є стягнення грошових коштів, накладення арешту на нерухоме майно є належним видом забезпечення позову, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18.

Згідно зі статтею 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Однак частиною четвертою статті 137 ГПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків від заборони відповідачу/ іншим особам здійснювати певні дії (постанова Верховного Суду від 22.07.2021 у справі №910/4669/21).

У вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарським судам необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами.

Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову (аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 18.02.2022 у справі №910/12404/21).

Верховний Суд неодноразово наголошував (у т.ч. в постановах від 09.12.2020 у справі №910/9400/20, від 21.12.2020 у справі №910/9627/20) на необхідності конкретизації заходів забезпечення позову в аспекті співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами.

За умови неможливості встановити достатність чи недостатність грошових коштів, що належать Відповідачу і знаходяться на всіх його рахунках в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, для задоволення вимог про стягнення 1 466 624,06 грн доцільно накласти арешт на майно Відповідача саме у межах суми, яка була б достатньою для такого стягнення у випадку недостатності арештованих грошових коштів, тобто лише в межах різниці між сумами ціни позову та арештованих грошових коштів.

Суд не вбачає підстав для застосування заходів зустрічного забезпечення

Оцінивши наявні у справі обставини, враховуючи правові позиції Верховного Суду, сформовані у низці постанов, наведених вище, з метою єдності судової практики та враховуючи обставини наведені позивачем, характер спору та предмет позову в справі, суд доходить висновку про задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 86, 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Товариство з обмеженою відповідальністю «Монвін трейд» (ідентифікаційний код 42807500, місце знаходження: 79024, м. Львів, вул. Гайдучка, 1) про вжиття заходів забезпечення позову (вх.№211/26 від 16.01.2026) задовольнити.

2. Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать Фізичній Особі Підприємець Абросімов Олександр Миколайович, рнокпп НОМЕР_1 , які знаходяться на всіх рахунках відповідача в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, та на майно, яке належить Фізичній Особі Підприємець Абросімов Олександр Миколайович, рнокпп НОМЕР_1 , у межах суми позову 1 466 624,06 гривень.

Стягувачем за цією ухвалою є: Товариство з обмеженою відповідальністю Монвін трейд (ідентифікаційний код 42807500, місце знаходження: 79024, м. Львів, вул. Гайдучка, 1).

Боржником за цією ухвалою є: Фізична особа - підприємець Абросімов Олександр Миколайович (рнокпп НОМЕР_1 , місце знаходження: АДРЕСА_3 ).

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса суду http://lv.arbitr.gov.ua на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається.

Повний текст ухвали складено та підписано 19.01.2026.

Суддя Горецька З.В.