УХВАЛА

м. Київ

27.01.2026Справа № 910/603/26

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г., розглянувши позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "МАКСІЛАЙН" (38310, Полтавська обл. смт. Гоголеве, вул. Гоголя, буд. 68/1, ідентифікаційний код 45221291)

про стягнення 347 475, 09 грн,

ВСТАНОВИВ:

Військова частина НОМЕР_1 Національно гвардії України (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "МАКСІЛАЙН" (далі - відповідач) про стягнення 347 475, 09 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором №193/ВОЗ-2025 від 25.04.2024 у частині своєчасної поставки товару, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення 226 011, 09 грн пені та 121 464, 00 грн штрафу.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про передачу справи на розгляд до Господарського суду Полтавської області, з огляду на наступне.

За приписами частини 1, 2 статті 27 Господарського процесуального кодексу України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Суд встановив, що станом на 27.01.2026 місцезнаходженням відповідача є: АДРЕСА_2 .

Отже, місцезнаходження відповідача не відноситься територіально до міста Києва.

Звертаючись з даним позовом до Господарського суду міста Києва позивач в обґрунтування обраної територіальної підсудності посилається на частину 5 статті 29 Господарського процесуального кодексу України, яка визначає що позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Правило територіальної підсудності, закріплене у частині 5 статті 29 Господарського процесуального кодексу України, є прикладом підсудності, яка застосовується для деяких позовів, особливий характер яких обумовлює доцільність надання позивачеві можливості пред`явити позов не лише в судах за місцезнаходженням відповідача, тобто у порядку застосування положень загальної територіальної підсудності, але і в інших судах.

Визначена ч. 5 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України підсудність за місцем виконання договору не залежить від сторін договору і можливої зміни ними свого місця проживання, не надає жодній із сторін переваг порівняно з іншою.

Аналіз ч. 5 ст. 29 ГПК України свідчить про те, що законодавцем передбачено дві окремі підстави для застосування правил альтернативної територіальної підсудності, а саме: якщо спір виник з договору, в якому визначено місце виконання, або якщо спір виник з договору, в якому не визначено місце його виконання, проте, з огляду на специфіку регламентованих ним договірних правовідносин, виконувати такий договір можливо лише в певному місці.

При цьому, за загальним правилом, місце виконання зобов`язання є договірною умовою та узгоджується сторонами у договорі, та у даному випадку сторони можуть передбачити будь-яке місце виконання, яке буде зручне для сторін.

Місце виконання договору, у випадку його визначення сторонами у договорі, є однією з умов договору, що зумовлює обов`язок виконання договору саме у погодженому сторонами місці.

Так, згідно зі статті 532 Цивільного кодексу України місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі.

Пунктом 6.1. розділу 6 договору №193/ВОЗ-2025 від 25.04.2024 "ПОСТАВКА ТОВАРУ" сторони погодили, що дата та місце поставки товару зазначається у письмовій заявці позивача, яка вручається під особистий підпис відповідачу.

Заявкою відповідно до договору №193/ВОЗ-2025 від 25.04.2024 сторонами погоджено місце постачання: в/ч НОМЕР_1 АДРЕСА_3 .

Однак, як вбачається з матеріалів позовної заяви, предметом даного позову є стягнення з відповідача - штрафних санкцій у вигляді пені та штрафу за неналежне виконання останнім умов укладеного між сторонами договору.

При цьому, з урахуванням умов спірного договору сплата штрафних санкцій за рішенням суду не містить прив`язки до певного місця, що в сукупності виключає можливість застосування в даному випадку ч. 5 ст. 29 ГПК України.

Таким чином, оскільки місцезнаходженням відповідача є: АДРЕСА_2 , то згідно ч. 1 ст. 27 ГПК України позивач мав звернутись з даною позовною заявою до Господарського суду Полтавської області.

Отже, дана позовна заява не підсудна Господарському суду міста Києва, відтак наявні підстави для передачі справи за територіальною підсудністю до Господарського суду Полтавської області.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ГПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ч 3 ст. 31 ГПК України визначено, що передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 1 цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Оскільки дана справа не підсудна Господарському суду міста Києва, остання разом із доданими до неї документами підлягає передачі за встановленою територіальною підсудністю до Господарського суду Полтавської області.

Керуючись статтями 27, 31, 232, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 Національно гвардії України до Товариства з обмеженою відповідальністю "МАКСІЛАЙН" про стягнення 347 475, 09 грн, разом з доданими до неї документами передати за підсудністю до Господарського суду Полтавської області (36014, Полтавська обл., м. Полтава, вул. Кісельова Володимира Капітана, буд. 1, ідентифікаційний код 03500004).

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у встановленому законом порядку.

Суддя Л.Г. Пукшин