ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

15.01.2026 Справа № 7/127(917/2150/25)

м. Полтава

Суддя Паламарчук В.В., за участю секретаря судового засідання Біленко І.О., розглянув заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротехнічна компанія" (вул. Сім"ї Сосніних, 3, м. Київ, 03148) про визнання кредиторських вимог до боржника (вхід. №14924 від 20.11.2025) у справі №7/127

за заявою 1. Закритого акціонерного товариства "Лазірківський елеватор", с. Лазірки, Оржицького району

2. ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 (правонаступник Приватного підприємця Михайлика Сергія Володимировича, ухвала Господарського суду Полтавської області від 17.06.2025)

до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Нива", с. Остапівка, Лубенський район, Полтавська область, 37543

про банкрутство

Представники учасників справи: згідно протоколу

Встановив: у провадженні Господарського суду Полтавської області знаходиться справа про банкрутство Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Нива" (с. Остапівка, Лубенського району, ).

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.09.2025 року справу №7/127 розподілено судді Паламарчуку В.В.

За ухвалою від 17.09.2025 справу №7/127 прийнято до провадження суддею Паламарчуком В.В.

Справа №7/127 про банкрутство Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Нива" перебуває на стадії ліквідації по теперішній час.

20.11.2025 через систему «Електронний суд» від Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротехнічна компанія" надійшла заява з грошовими вимогами до боржника в розмірі 746295,85грн, з них: 740 239,85грн - основного боргу; 6056,00грн - судового збору (вхід. №14924 від 20.11.2025; т.1, а.с.1-6).

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 20.11.2025 заяву передано на розгляд судді Паламарчуку В.В. в межах справи про банкрутство №7/127 та присвоєно єдиний унікальний номер справи №7/127(917/2150/25) (т.1, а.с.39).

Ухвалою від 25.11.2025 суд прийняв до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротехнічна компанія", призначив судове засідання на 18.12.2025 (т.1, а.с.41-42).

10.12.2025 від кредитора - Полтавського обласного центру зайнятості надійшли заперечення проти визнання кредиторських вимог в яких останній прохає відмовити у задоволенні заяви, з підстав, що строк позовної давності щодо всіх правовідносин, на які посилається заявник сплив (вхід. №15991 від 10.12.2025; а.с.53-55).

12.12.2025 через систему «Електронний суд» від ТОВ "Агротехнічна компанія" надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи (вхід. №16113 від 12.12.2025; а.с.63-64).

17.12.2025 через систему «Електронний суд» від ліквідатора СТОВ "Нива" арбітражного керуючого Бугаєнко А.А. надійшло клопотання про відкладення розгляду заяви для надання обґрунтованої позиції щодо визнання чи невизнання кредиторських вимог ТОВ "Агротехнічна компанія" (вхід. №16349 від 17.12.2025; а.с.77).

18.12.2025 через систему «Електронний суд» від кредитора ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вхід.№16388 від 18.12.2025; а.с.78-79).

Ухвалою суду від 18.12.2025 розгляд заяви відкладено на 15.01.2026 (а.с.87-88).

06.01.2026 через систему «Електронний суд» від ліквідатора СТОВ "Нива" арбітражного керуючого Бугаєнко А.А. надійшло повідомлення про відсутність правових підстав для визнання грошових вимог ТОВ "Агротехнічна компанія" до СТОВ «Нива», оскільки вимоги заявника є погашеними відповідно до ухвали суду від 01.04.2018 у справі №7/127 на стадії застосування Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»; пропущено строк позовної давності. Ліквідатор просить суд врахувати пропущений ТОВ "Агротехнічна компанія" строк позовної давності при розгляді кредиторських вимог цього товариства (вхід. №93 від 06.01.2026; а.с.95-96).

14.01.2026 через систему «Електронний суд» від кредитора ОСОБА_1 надійшли письмові заперечення щодо кредиторських вимог ТОВ "Агротехнічна компанія", вимоги не визнаються оскільки у заявника відсутні докази, які б у повній мірі підтверджували факт існування кредиторської заборгованості, а саме рішення суду; пропущено строк позовної давності; ухвалою Господарського суду Полтавської області від 01.04.2008 у справі №7/127 були затверджені всі вимоги конкурсних кредиторів, всі інші вимоги кредиторів, вважаються погашеними; заявником не надано оригіналів документів щодо заявлених вимог (вхід. №388 від 14.01.2026).

15.01.2026 через систему «Електронний суд» від ТОВ "Агротехнічна компанія" подана заява на заперечення ліквідатора про результати розгляду грошових вимог, в яких заявник зазначає, що:

- з 21.10.2019 набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства, який згідно з п. 2, 4 Прикінцевих та перехідних положень застосовується до всіх справ про банкрутство, незалежно від дати їх відкриття, крім тих, що перебувають на стадії санації. Справа № 7/127 перебуває на стадії ліквідації, тому її подальший розгляд здійснюється відповідно до Кодексу;

- стаття 45 Кодексу передбачає право конкурсних кредиторів заявляти грошові вимоги на стадії ліквідаційної процедури. Ліквідатор неправомірно відмовляє у застосуванні цієї норми, посилаючись на Закон, який втратив чинність;

- посилання ліквідатора на статтю 58 Конституції України є безпідставним, оскільки Кодекс не надає зворотної дії, а регулює порядок розгляду справ, що тривають. Верховний Суд у постановах від 20.11.2019 (справа № 924/159/14), 11.08.2020 (справа № 904/3457/19) та інших підтвердив застосування Кодексу до справ, відкритих до його введення;

- вимоги кредитора у процедурі банкрутства не підлягають відхиленню через сплив строку позовної давності, оскільки вони заявляються в межах спеціальної процедури, визначеної Кодексом.

У судовому засіданні 15.01.2026 розглядалась заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротехнічна компанія" з кредиторськими вимогами до боржника на суму 746295,85грн.

Як вбачається з поданої заяви, 09.04.2004 між СТОВ "Нива" та ТОВ "Агротехнічна компанія" було укладено договір №032.

Відповідно до умов Договору №032 СТОВ «Нива» (продавець) зобов`язалось поставити 2000,0 тон кукурудзи 3 класу (далі Товар), а ТОВ «Агротехнічна компанія» (покупець) прийняти та оплатити Товар згідно умов даного договору.

Згідно з п. 2.1. Договору №032 ціна Товару (без урахування ПДВ 20%) встановлюється на базисі поставки та дорівнює 500,00 грн за тонну.

Згідно з п.2.2. Договору №032 загальна сума Договору складає 1 0000 000,00грн., ПДВ-200 000,00 грн., всього 1 200 000,00грн.

Згідно з п.3.1. Договору №032 постачання Товару за цим Договором провадиться чотирма партіями до 31 грудня 2004.

Згідно з п.3.2. Договору №032 датою поставки Товару є дата видаткової накладної, вписаної «Продавцем».

Відповідно до п.4.1. Договору №032 «Покупець» зобов`язується сплатити 100% вартості Товару у формі передоплати до 25.04.2004 включно.

Відповідно до п.4.1. Договору №032 строк оплати Товару може бути змінено в період дії цього Договору за письмовою згодою Сторін.

Додатковою угодою №1 від 08.12.2006 до Договору №032 від 09.04.2004 сторони уклали цю додаткову угоду про те, що СТОВ «Нива» в погашення своєї заборгованості перед ТОВ «Агротехнічна компанія», передає, а ТОВ «Агротехнічна компанія» приймає майно, що знаходиться на земельній ділянці орендованій СТОВ «Нива» у Остапівської сільської ради (розташоване згідно генплану) та належне на праві власності СТОВ «Нива», а саме: майно зерносховища току №2; майно критого току №1; майно критого току № НОМЕР_1 ; майно ангару тракторної бригади; майно будинку механізаторів; майно зерносховища №1 (територія току); майно нафтобази.

Згідно з п. 2 Додаткової угоди сторонами узгоджено, загальна вартість майна, що передається складає 420 239грн 85коп.

Згідно з п. 3 Додаткової угоди зазначено, що передача зазначеного в п. 2 майна здійснюється шляхом підписання уповноваженими представниками сторін акту приймання-передачі.

Актом приймання-передачі від 08.12.2006 до Додаткової угоди №1 від 08.12.2006 СТОВ «Нива» в погашення своєї заборгованості перед ТОВ «Агротехнічна компанія» передало, а ТОВ «Агротехнічна компанія» прийняла майно: майно корівника 4-х рядного бр. 2, вартість складає 155 220грн.; майно критого току №1, вартість складає 50 148 грн; майно критого току № 2, вартість складає 38 208 грн; майно ангару бр. 2, вартість складає 67660грн; майно будинку механізаторів, вартість складає 21 577,85грн; майно зерносховища № 1 (територія току), вартість складає 36 680грн; майно нафтобази, вартість складає 23 746грн.

Загальна вартість майна, що передається складає 420 239 грн 85 коп.

ТОВ «Агротехнічна компанія» у заяві зазначило, що СТОВ «Нива» визнала свої боргові зобов`язання перед ТОВ «Агротехнічна компанія» за Договором №032 від 09.04.2004 в сумі 420 239 грн 85 коп., з метою погашення яких було передано майно СТОВ «Нива», а ТОВ «Агротехнічна компанія» прийняла це майно.

Заборгованість СТОВ «Нива» перед ТОВ «Агротехнічна компанія» за Договором №032 від 09.04.2004 в сумі 420 239 грн 85 коп в повному обсязі не виконано.

01.02.2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» (кредитор) та ТОВ «Агротехнічна компанія» (поручитель) укладено Договір поруки №010/09-01/1978/1 від 01.02.2006 (т.1, а.с.21).

За умовами договору поруки ТОВ «Агротехнічна компанія», як Поручитель на добровільних засадах взяв на себе зобов`язання перед Кредитором (Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль») відповідати по зобов`язанням Боржника Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Нива» (), які виникають з кредитного договору №010/09-01/1978 від 01 лютого 2006 року.

В забезпечення взятих на себе обов`язків за вищезазначеним Договором поруки №010/09-01/1978/1 від 01.02.2006 року, ТОВ «Агротехнічна компанія» як «Заставодавець», 02.02.2006 уклало з Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» як «Заставодержателем» Договір застави №010/09-01/1978/1 від 02.02.2006.

У відповідності з п. 1.1. умов Договору застави №010/09-01/1978/1 від 02.02.2006, зазначений договір забезпечує вимоги Акціонерного поштово-пенсійного банку «Аваль» як «Заставодержателя», що виникають з кредитного договору №010/09-01/1978 від 01 лютого 2006 року, укладеного між Заставодержателем та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Нива» (), за умовами якого СТОВ «Нива» зобов`язується перед Заставодержателем повернути кредит у розмірі 350 000 (триста п`ятдесят тисяч) гривень 00 коп, сплатити за його користування 19 (дев`ятнадцять) процентів річних, у строк до 31.12.2006, та з урахуванням умов передбачених кредитним договором №010/09- 01/1978 від 01 лютого 2006 року.

У відповідності з п. 1.2. умов Договору застави №010/09-01/1978/1 від 02.02.2006 у забезпечення зобов`язань вказаних у п. 1.1.1. Договору Заставодавець (ТОВ «Агротехнічна компанія) на умовах, передбачених цим Договором, передає у заставу належне йому на праві власності майно, а саме: зернозбиральний комбайн «Кейс-2166», рік випуску 1997, машина № НОМЕР_2 , двигун № НОМЕР_3 , шасі №б/н, реєстраційний № НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію машини НОМЕР_5 , видане 12 червня 2003 року Полтавською обласною інспекцією держтехнагляду.

З метою виконання взятих на себе зобов`язань як «Поручитель» у відповідності до умов Договору поруки №010/09-01/1978/1 від 01.02.2006року, ТОВ «Агротехнічна компанія» уклала Договір купівлі-продажу №14/07 від 14.07.2006.

14.07.2006 між ТОВ «Агротехнічна компанія» та ТОВ «Околиця» () було укладено Договір купівлі-продажу №14/07.

За умовами Договору купівлі-продажу №14/07 ТОВ «Агротехнічна компанія» зобов`язалось передати у власність ТОВ «Околиця» сільськогосподарську техніку: зернозбиральний комбайн «Кейс-2166», рік випуску 1997, машина № НОМЕР_2 , двигун № НОМЕР_3 , шасі №б/н, реєстраційний № НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію машини НОМЕР_5 , видане 12 червня 2003 року Полтавською обласною інспекцією держтехнагляду (надалі іменується Майно), а ТОВ «Околиця» зобов`язується попередньо сплатити 100 % вартості цього Майна.

Згідно з п.2.1. Договору купівлі-продажу №14/07 від 14.07.2006, загальна вартість Майна по Договору складає 320 000,00 грн, без ПДВ.

Згідно з п.2.2. Договору купівлі-продажу №14/07 від 14.07.2006, покупець (ТОВ «Околиця) зобов`язується протягом трьох днів з моменту підписання цього договору сплатити суму вартості Майна, вказану у п. 2.1. цього Договору, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Полтавської ОД Райффайзен Банк Аваль № НОМЕР_6 в Полтавській обласній дирекції Райффайзен Банк Аваль, МФО 331605, , з призначенням платежу: «Згідно договору купівлі- продажу Комбайна Кейс 2166 № 14/07 від 14.06.2007 року, та відповідно до умов договору поруки №010/09-01/1978/1 від 01.02.2006 року».

На підставі Договору купівлі-продажу №14/07 від 14.07.2006, зернозбиральний комбайн «Кейс-2166», рік випуску 1997, машина № НОМЕР_2 , двигун № НОМЕР_3 , шасі №б/н, реєстраційний № НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію машини НОМЕР_5 , видане 12 червня 2003 року Полтавською обласною інспекцією держтехнагляду, було передано у власність ТОВ «Околиця» 14.06.2006, що підтверджується Актом від 18.06.2007 прийому-передачі комбайну за договором купівлі продажу №14/07 від 14 червня 2007 року.

Кредитор ТОВ «Агротехнічна компанія» у заяві зазначив, що виконав свої зобов`язання за договором поруки №010/09-01/1978/1 від 01.02.2006 сплативши кредиторську заборгованість, яка склалася у СТОВ «Нива» у розмірі 320000,00грн - 18.06.2007, що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків станом на 01.11.2007. Заборгованість у розмірі 320000,00грн за договором поруки №010/09-01/1978/1 від 01.02.2006 перед ТОВ «Агротехнічна компанія» боржником не сплачено і по теперішній час.

Таким чином, грошові вимоги до боржника в розмірі (420239,85грн+320000,00грн)= 740239,85грн, виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство (10.10.2007), а тому є конкурсними.

Строк виконання за договірними відносинами (в частині розрахунку за сплачене майно), а саме:

- за Договором №032 від 09.04.2004 сплинув 17.11.2016 (постанова Вищого адміністративного суду України від 17.11.2016 у справі №К/800/26616/15);

- за Договором поруки №010/09-01/1978/1 від 01.02.2006 сплинув 18.06.2007 (як, зазначає кредитор здійснив оплату за договором поруки №010/09-01/1978/1).

Як вбачається з повідомлення ліквідатора боржника арбітражного керуючого Бугаєнко А.А. заявлені кредитором вимоги не визнані, з підстав їх заявлення із пропуском строку позовної давності.

Загальні положення щодо позовної давності та порядку її обчислення, що підлягають застосуванню під час вирішення спорів між сторонами у зобов`язаннях, визначені у главі 19 ЦК України.

Позовна давність відповідно до статті 256 ЦК України - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Отже, під позовною давністю слід розуміти строк, протягом якого особа може реалізувати належне їй матеріальне право на отримання судового захисту порушеного цивільного права чи інтересу шляхом пред`явлення в належному порядку нею чи іншою уповноваженою особою позову до суду (висновок, викладений у постанові судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.04.2019 у справі № Б-19/207-09).

Позовна давність характеризується наявністю предмета, на який вона спрямовує свою дію. Ним є матеріально-правова вимога особи про захист права або інтересу.

Пред`явлення позову як форми захисту суб`єктивного права є одним з етапів здійснення матеріального права. Втім, хоча позовна форма захисту цивільних прав є основною формою їх захисту в суді і в ЦК України йдеться саме про позовну давність, проте встановлені законом строки застосовуються і до цивільно-правових вимог, які не оформляються у вигляді позову, зокрема у справах про банкрутство.

У справі, що розглядається, кредитор звернувся до суду за захистом своїх прав шляхом подання заяви з грошовими вимогами до боржника у справі про його банкрутство.

Тобто кредитор звернувся до суду в розумінні статті 16 ЦК України з вимогою про захист свого майнового права та інтересу.

За таких умов положення про позовну давність поширюються і на майнові вимоги кредиторів, заявлені до боржника у справі про його банкрутство.

Ураховуючи наведене, у справі про банкрутство при розгляді кредиторських грошових вимог до боржника застосовуються загальні норми цивільного законодавства про позовну давність, визначені у главі 19 "Позовна давність" ЦК України.

Близького за змістом підходу щодо застосування позовної давності у справі про банкрутство дотримується судова палата для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постановах від 23.04.2019 у справі № Б-19/207-09, від 11.02.2020 у справі № 10/5026/995/2012, від 09.09.2021 у справі № 916/4644/15.

Крім того, судова палата для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 09.09.2021 у справі №916/4644/15 виснувала, що стороною, яка може зробити заяву про застосування позовної давності під час розгляду грошових вимог кредитора в процедурі розпорядження майном боржника, слід розуміти інших кредиторів, боржника та розпорядника майна боржника.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Згідно з ч. 5 ст. 261 Цивільного кодексу України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Отже, перебіг позовної давності, в межах якого ТОВ «Агротехнічна компанія» могла звернутися до суду з вимогою про стягнення з СТОВ "Нива" 420239,85грн за договором №032 від 09.04.2004 розпочався 2016р, а закінчився 2019р та 320000,00грн за договором поруки №010/09-01/1978/1 від 01.02.2006, розпочався 2007р, а закінчився 2010р, тоді як із заявою про визнання кредиторських вимог до боржника ТОВ «Агротехнічна компанія» звернулось до суду лише 20.11.2025.

З огляду на викладені обставини та наведені норми, враховуючи, що кредиторські вимоги до боржника в розмірі 740239,85 грн, заявлені ТОВ «Агротехнічна компанія» з пропуском строку позовної давності, суд погоджується з позицією ліквідатора боржника щодо відсутності правових підстав для їх визнання. Відповідно судом не визнаються і вимоги по сплаті судового збору у розмірі 6056,00грн.

Щодо заперечень кредитора, то через призму застосування принципів оцінки доказів та аргументації своїх висновків, викладених в Рішенні ЄСПЛ від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", суд зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції не зобов`язує національні суди надавати детальну відповідь на кожен аргумент заявника (сторони у справі); суди зобов`язані давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент; межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення; питання чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає із статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки в світлі конкретних обставин справи (пункти 21, 23 Рішення).

У справах Руїс Торіха проти Іспанії, Суомінен проти Фінляндії, Гірвісаарі проти Фінляндії Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), №37801/97 від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99 від 27.09.2001).

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, зазначені рішення Європейського суду з прав людини суд застосовує у цій справі як джерело права.

Керуючись ст. 41, 43, 45, 64 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротехнічна компанія" (вхід. №14924 від 20.11.2025) з кредиторськими вимогами до боржника на суму 740239,85грн - основний борг та 6056,00грн судового збору за подання заяви до суду - відмовити.

2. Копії ухвали направити ліквідатору, кредиторам та Товариству з обмеженою відповідальністю "Агротехнічна компанія".

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано 23 січня 2026 року.

Суддя Паламарчук В.В.