РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.01.2026Справа № 910/13613/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С.О. за участю секретаря судового засідання Невечери С.А., розглянув матеріали господарської справи

за позовом ОСОБА_1

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРЕСТИЖ АКВА ОЛІГОМІНЕРАЛЕ"

2) Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації

про визнання припиненими трудових відносин та зобов`язання вчинити дії

за участю представників:

від позивача: не з`явився

від відповідача 1: не з`явився

від відповідача 2: не з`явився

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРЕСТИЖ АКВА ОЛІГОМІНЕРАЛЕ" (відповідач-1), Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації (відповідач-2), відповідно до прохальної частини якого просить суд:

- визнати припиненими з 21.08.2025 трудові відносини між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРЕСТИЖ АКВА ОЛІГОМІНЕРАЛЕ", у зв`язку зі звільненням за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України;

- зобов`язати Шевченківську районну в місті Києві державну адміністрацію в особі уповноваженого державного реєстратора внести відомості в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань в розділ "Відомості про керівника юридичної особи", виключивши з ЄДР відомості про ОСОБА_1 як про керівника Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРЕСТИЖ АКВА ОЛІГОМІНЕРАЛЕ", додавши слова "трудові відносини припинено за рішенням Господарського суду міста Києва", та як особи, яка може вчиняти дії від імені товариства, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо.

Позовні вимоги обґрунтовані бездіяльністю учасників відповідача-1 щодо вирішення питання про звільнення директора ТОВ "ПРЕСТИЖ АКВА ОЛІГОМІНЕРАЛЕ" ОСОБА_1 за власним бажанням (яка полягає у неприбутті учасників на загальні збори товариства), що є порушенням його трудових прав.

Процесуальні дії у справі, розгляд заяв, клопотань

Господарський суд міста Києва ухвалою від 10.11.2025 прийняв вказану позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №910/13613/25, розгляд справи постановив здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання у справі на 11.12.2025.

14.11.2025 до відділу діловодства суду від відповідача-2 надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації.

20.11.2025 через систему "Електронний суд" від позивача надійшло клопотання від 19.11.2025 про розгляд справи без його участі за наявними в матеріалах справи документами.

У підготовче засідання 11.12.2025 представники позивача та відповідачів не з`явилися.

Ухвалою від 11.12.2025 Господарський суд міста Києва закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 15.01.2026.

12.01.2026 через систему "Електронний суд" від позивача надійшло клопотання від 11.01.2026 про розгляд справи без його участі за наявними в матеріалах справи документами.

Представники позивача та відповідачів в судове засідання 15.01.2026 не прибули.

Позивач подав клопотання про розгляд справи без його участі за наявними в матеріалах справи документами.

Відповідно до частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, у разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Оскільки у відповідача-1 відсутній зареєстрований електронний кабінет через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему, що забезпечує обмін документам, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи, ухвали суду направлені рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача: 01025, м. Київ, вул. Велика Житомирська, будинок 6/11, офіс 20, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно із п.5 ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Направлені на адресу відповідача-1 ухвали суду від 10.11.2025 та від 11.12.2025 повернулися на адресу суду поштовим відділенням зв`язку з відміткою про відсутність адресата.

Виходячи зі змісту статей 120, 242 Господарського процесуального кодексу України, Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою КМУ від 05.03.2009 №270, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною (наявність такої адреси в ЄДР прирівнюється до повідомлення такої адреси стороною), і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (висновки викладені у постановах Верховного Суду від 17.11.2021 у справі №908/1724/19, від 14.08.2020 у справі №904/2584/19 та від 13.01.2020 у справі №910/22873/17).

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17, постановах Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б, від 21.01.2021 у справі №910/16249/19, від 19.05.2021 у справі № 910/16033/20, від 20.07.2021 у справі №916/1178/20, від 07.09.2022 у справі № 910/10569/21).

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №910/15442/17.

Європейський суд з прав людини зазначав, що відсутнє порушення, якщо відповідач у цивільній справі відсутній, при цьому його не було знайдено за адресою, яку надали позивачі, а місце його перебування неможливо було встановити, незважаючи на зусилля національних органів влади, зокрема, розміщення оголошень у газетах та подання запитів до поліції (рішення у справі "Нун`єш Діаш проти Португалії" - Nunes Dias - Portugal, від 10.04.2003, заяви № 69829/01, № 2672/03).

Відповідач-1 не забезпечив та не створив умови доставки та вручення йому поштових відправлень відповідно до вимог Закону "Про поштовий зв`язок" та Правил № 270 за адресою, визначеною у відомостях в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Таким чином, адреса відповідача-1 є актуальною та отримання відповідачем від суду листа з ухвалою про відкриття провадження у справі перебувало поза межами контролю суду.

Отже, в межах встановленого для розгляду справи строку суд вчинив необхідні та достатні дії для належного повідомлення відповідача про розгляд справи та відповідно належним чином повідомив відповідача про розгляд справи.

Копію ухвали, якою повідомлено про розгляд справи у судовому засіданні 15.01.2026 доставлено до електронного кабінету відповідача-2 12.12.2025 о 15:38, що підтверджується повідомленням про доставлення процесуального документа до електронного кабінету особи. Отже, відповідач-2 також був належним чином повідомлений про розгляд справи. Окрім того, відповідач-2 подав клопотання про розгляд справи без участі його представника.

Судом враховано, що частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічні положення містяться у ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 15.01.2026 відповідно до ч.3 ст.222 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення (ч.4 ст.240 ГПК України).

Частиною п`ятою статті 240 Господарського процесуального кодексу України визначено, що датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позиція позивача

Позивач є директором Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРЕСТИЖ АКВА ОЛІГОМІНЕРАЛЕ" (відповідача-1).

Учасником Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРЕСТИЖ АКВА ОЛІГОМІНЕРАЛЕ" є: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 ; ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_2 ; ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_3 ; ОСОБА_5 , адреса: АДРЕСА_4 .

Позивач зазначає, що 06.08.2025 засобами поштового зв`язку направив учасникам Товариства заяву про звільнення з 21.08.2025 з посади директора на підставі ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням) та повідомлення про скликання на 04.09.2025 о 11:00 год. позачергових загальних зборів ТОВ "ПРЕСТИЖ АКВА ОЛІГОМІНЕРАЛЕ" із порядком денним зборів, а саме: про звільнення директора Товариства та обрання нового директора.

Однак, загальні збори учасників не відбулися у зв`язку із відсутністю учасників, про що позивачем складено акт про відсутність учасників на загальних зборах ТОВ "ПРЕСТИЖ АКВА ОЛІГОМІНЕРАЛЕ".

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що ним було зроблено все від нього залежне для реалізації свого права на припинення трудових відносин, а саме виконав вимоги КЗпП України та Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю". Однак, загальні збори учасників Товариства не відбулися, рішення загальних зборів про звільнення директора не прийнято. Не здійснення відповідачем дій, спрямованих на вирішення питання про звільнення позивача з посади директора ТОВ "ПРЕСТИЖ АКВА ОЛІГОМІНЕРАЛЕ" порушує трудові права позивача, гарантовані Конституцією України та КЗпП України.

За таких обставин, ОСОБА_1 звернувся до суду із позовними вимогами про визнання припиненими трудових відносин між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРЕСТИЖ АКВА ОЛІГОМІНЕРАЛЕ".

Позиція відповідачів

Відповідачі правом на подання відзиву не скористався.

ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Рішеннями загальних зборів засновників Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРЕСТИЖ АКВА ОЛІГОМІНЕРАЛЕ", оформлених протоколом №1 від 16.12.2011, вирішено, зокрема, створити Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРЕСТИЖ АКВА ОЛІГОМІНЕРАЛЕ", затвердити Статут Товариства, призначити з 16.12.2011 директором Товариства ОСОБА_1 .

Учасником ТОВ "ПРЕСТИЖ АКВА ОЛІГОМІНЕРАЛЕ" згідно із відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є: ОСОБА_2 , володіє 51% статутного капіталу Товариства, адреса: АДРЕСА_1 ; ОСОБА_3 , володіє 35% статутного капіталу Товариства, адреса: АДРЕСА_2 ; ОСОБА_4 , володіє 9% статутного капіталу Товариства, адреса: АДРЕСА_3 ; ОСОБА_5 , володіє 5% статутного капіталу Товариства, адреса: АДРЕСА_4 .

Відповідно до п.7.1. Статуту, у редакції затвердженій загальними зборами учасників ТОВ "ПРЕСТИЖ АКВА ОЛІГОМІНЕРАЛЕ" протокол №1 від 16.12.2011 вищим органом управління Товариства є Загальні збори учасників Товариства.

Пунктом 7.1 Статуту також передбачено, що до виключної компетенції загальних зборів належить, зокрема, створення та відкликання виконавчого органу Товариства, яким згідно із п.7.2.1. Статуту є дирекція. Дирекцію відповідно до п.7.2.1. Статуту очолює директор.

Положеннями Статуту (п.7.1.) визначено, що позачергові збори можуть скликатися дирекцією Товариства.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на момент розгляду справи керівником (директором) ТОВ "ПРЕСТИЖ АКВА ОЛІГОМІНЕРАЛЕ" є ОСОБА_1 (позивач).

06.08.2025 позивач засобами поштового зв`язку надіслав на адресу ТОВ "ПРЕСТИЖ АКВА ОЛІГОМІНЕРАЛЕ": 01025, м. Київ, вул. Велика Житомирська, будинок 6/11, офіс 20 заяву про звільнення з 21.08.2025 з посади директора на підставі ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням) та повідомлення про скликання на 04.09.2025 о 11:00 год. позачергових загальних зборів ТОВ "ПРЕСТИЖ АКВА ОЛІГОМІНЕРАЛЕ" із порядком денним зборів, а саме: про звільнення директора Товариства та обрання нового директора.

Учасники Товариства на загальні збори, призначені на 04.09.2025 не з`явився, загальні збори не відбулися, про що позивачем складено акт про відсутність учасників на загальних зборах ТОВ "ПРЕСТИЖ АКВА ОЛІГОМІНЕРАЛЕ".

Спір у справи виник внаслідок того, що як стверджує позивач у позовній заяві, відповідачем не було виконано вимоги трудового законодавства та не здійснено дій, спрямованих на вирішення питання про звільнення позивача з посади директора ТОВ "ПРЕСТИЖ АКВА ОЛІГОМІНЕРАЛЕ", що порушує трудові права позивача, гарантовані Конституцією України та КЗпП України.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Частиною 2 статті 8 Конституції України передбачено, що звернення до суду для захисту конституційних прав та свобод громадян, на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється.

Конституційний Суд України у рішеннях від 07.07.2004 №14-рп/2004, від 16.10.2007 № 8-рп/2007 та від 29.01.2008 №2-рп/2008 зазначав, що визначене ст.43 Конституції України право на працю розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей для його реалізації.

Відповідно до трудового законодавства України керівник товариства (директор), як будь-який інший працівник, має право звільнитися за власним бажанням, попередивши власника або уповноважений ним орган про таке звільнення письмово за два тижні (ст.38 Кодексу законів про працю України).

Разом з тим, особливість звільнення директора товариства полягає в тому, що воно відбувається за рішенням загальних зборів учасників товариства, адже спір стосується припинення повноважень директора як одноосібного виконавчого органу товариства.

Припинення повноважень члена виконавчого органу товариства за своєю правовою природою, предметом регулювання правовідносин і правовими наслідками відрізняється від звільнення працівника з роботи (тобто розірвання з ним трудового договору) на підставі положень КЗпП України. Саме тому можливість уповноваженого органу товариства припинити повноваження члена виконавчого органу міститься не в приписах КЗпП України, а у статті 99 ЦК України, тобто не є предметом регулювання трудового права.

Корпоративні права учасників товариства є об`єктом такого захисту, зокрема у спосіб, передбачений частиною третьою статті 99 ЦК України, згідно з якою повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.

Конституційний Суд України в абзацах другому та четвертому пункту 3.2 свого Рішення № 1-рп/2010 від 12.01.2010 у справі № 1-2/2010 за конституційним зверненням Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний фінансово-правовий консалтинг" про офіційне тлумачення частини третьої статті 99 ЦК України, посилаючись на положення законів, що регулюють цивільно-правові відносини, а саме частину першу статті 98 та частину першу статті 99 ЦК України, а також чинні на той час частину першу статті 23, пункт "г" частини п`ятої статті 41, частину першу статті 59 Закону України "Про господарські товариства" і частину п`яту статті 58 Закону України "Про акціонерні товариства", виснував, що підставою набуття виконавчим органом товариства повноважень є факт його обрання (призначення) загальними зборами учасників (акціонерів) або укладення із членом виконавчого органу товариства трудового договору, який від імені товариства може підписувати голова наглядової ради чи особа, уповноважена на те наглядовою радою.

При цьому Конституційний Суд України наголосив, що реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього об`єднання стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Такі рішення уповноваженого на це органу мають розглядатися не в межах трудових, а корпоративних правовідносин, що виникають між товариством і особами, яким довірено повноваження з управління ним.

Припинення повноважень члена виконавчого органу товариства відповідно до частини третьої статті 99 ЦК України є дією уповноваженого органу товариства, спрямованою на унеможливлення здійснення членом його виконавчого органу управлінської діяльності. Необхідність такої норми зумовлена специфічним статусом члена виконавчого органу, який отримав від уповноваженого органу товариства право на управління. За природою корпоративних відносин, юридичній особі приватного права, органу управління, учасникам товариства має бути надано можливість у будь-який час оперативно відреагувати на дії особи, яка здійснює представницькі функції зі шкодою (чи можливою шкодою) для інтересів товариства, шляхом позбавлення її відповідних повноважень.

За змістом положень частини третьої статті 99 ЦК України компетентному (уповноваженому) органу товариства надано право припиняти повноваження члена виконавчого органу у будь-який час, на свій розсуд, з будь-яких підстав чи без зазначення жодних підстав.

Така форма захисту є специфічною дією носіїв корпоративних прав у відносинах з особою, якій вони довірили здійснювати управління товариством, і не може розглядатися в площині трудового права.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово розглядала питання щодо юрисдикційності спору про звільнення чи відсторонення від виконання обов`язків керівника або члена виконавчого органу юридичної особи приватного права та надавала правові висновки про те, що такий спір за своєю правовою природою та правовими наслідками належить до корпоративних спорів і підлягає вирішенню господарськими судами.

Такі висновки зроблені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 28 листопада 2018 року у справі № 562/304/17 (провадження № 14-471цс18), від 30 січня 2019 року у справі №145/1885/1-ц (провадження № 14-613цс18), від 10 квітня 2019 року у справі №510/456/17 (провадження № 14-1цс19), від 10 вересня 2019 року у справі № 921/36/18 (провадження № 12-293гс18).

Управління товариством здійснюють його органи - загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом (частини перша, друга статті 97 ЦК України).

Частиною 1 статті 29 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" передбачено, що загальні збори учасників є вищим органом товариства.

Аналогічно у п.7.1. Статуту передбачено, що вищий орган управління - загальні збори учасників.

Відповідно до частини 1 статті 30 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" загальні збори учасників можуть вирішувати будь-які питання діяльності товариства, крім питань, віднесених до виключної компетенції інших органів товариства законом або статутом товариства.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 98 Цивільного кодексу України загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що належать до компетенції інших органів товариства, якщо інше не встановлено законом. Рішення загальних зборів приймаються простою більшістю від числа присутніх учасників, якщо інше не встановлено установчими документами або законом. Порядок скликання загальних зборів визначається в установчих документах товариства.

Згідно із ч.1-3 статті 99 Цивільного кодексу України загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад. Виконавчий орган товариства може складатися з однієї або кількох осіб. Виконавчий орган, що складається з кількох осіб, приймає рішення у порядку, встановленому абзацом першим частини другої статті 98 цього Кодексу. Повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.

До компетенції загальних зборів учасників належать, зокрема, обрання одноосібного виконавчого органу товариства або членів колегіального виконавчого органу (всіх чи окремо одного або декількох з них), встановлення розміру винагороди членам виконавчого органу товариства (ч.2 ст.30 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю").

З наведеною нормою Закону кореспондується положення п.7.1. Статуту ТОВ, згідно із якою до виключної компетенції загальних зборів належить, зокрема, створення та відкликання виконавчого органу Товариства - дирекції Товариства.

Як підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 призначений на посаду директора Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРЕСТИЖ АКВА ОЛІГОМІНЕРАЛЕ" рішенням загальних зборів засновників Товариства, оформлених протоколом №1 від 16.12.2011.

Докази укладення між позивачем та відповідачем трудового договору (контракту) у матеріалах справи відсутні.

Суд зазначає, що позовні вимоги у цій справі спрямовані на припинення правовідносин з управління, які існують між директором та Товариством.

Питання щодо звільнення директора вирішується тільки за рішенням загальних зборів, тому позивач як директор Товариства не має самостійних повноважень щодо вирішення питань про своє звільнення з посади директора.

Відповідно до частин 2, 3 статті 32 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" виконавчий орган товариства скликає загальні збори учасників шляхом надсилання повідомлення про це кожному учаснику товариства. Виконавчий орган товариства зобов`язаний повідомити учасників товариства не менше ніж за 30 днів до запланованої дати проведення загальних зборів учасників, якщо інший строк не встановлений статутом товариства.

Повідомлення, передбачене частиною третьою цієї статті, надсилається поштовим відправленням з описом вкладення. Статутом товариства може бути встановлений інший спосіб повідомлення (ч.4 ст.32 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю").

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.09.2023 у справі № 127/27466/20 дійшла висновку про те, що директор для припинення своїх повноважень як одноосібного виконавчого органу за своєю ініціативою має скликати загальні збори учасників Товариства з включенням до порядку денного питання про припинення своїх повноважень шляхом обрання нового директора або тимчасового виконувача його обов`язків, оскільки вирішення цього питання належить до виключної компетенції загальних зборів учасників Товариства.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.10.2019 у справі №923/876/16 зазначала, що своєчасне і належне повідомлення учасника товариства про скликання загальних зборів є важливим для формування волі при прийнятті рішень загальними зборами, аби кожен з учасників міг належним чином підготуватися і сформувати своє бачення щодо питань, які розглядаються на зборах, та повноцінно взяти участь у їх обговоренні.

У постанові від 10.05.2018 у справі №906/592/17 Верховний Суд дійшов висновку, що особа, яка скликає загальні збори учасників товариства, повинна вжити всіх розумних заходів для повідомлення учасників про проведення цих зборів. Обраний особою, що скликає загальні збори учасників товариства, спосіб повідомлення про їх проведення повинен забезпечити реальне персональне повідомлення учасника і не бути лише формальним направлення такого повідомлення.

Статутом Товариства не встановлено іншого способу повідомлення аніж передбачено статтею 32 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю".

При цьому директор мав дотриматись вимог статті 32 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" щодо порядку скликання загальних зборів учасників Товариства, зокрема: не пізніше, ніж за 30 днів до початку зборів шляхом надсилання поштовим відправленням з описом вкладення, повідомити кожного з учасників Товариства про порядок денний, дату, час і місце їх проведення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , як директор Товариства, 06.08.2025 засобами поштового зв`язку надіслав на адресу ТОВ "ПРЕСТИЖ АКВА ОЛІГОМІНЕРАЛЕ": 01025, м. Київ, вул. Велика Житомирська, будинок 6/11, офіс 20, заяву про звільнення з 21.08.2025 з посади директора на підставі ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням) та повідомлення про скликання на 04.09.2025 о 11:00 год. позачергових загальних зборів ТОВ "ПРЕСТИЖ АКВА ОЛІГОМІНЕРАЛЕ" із порядком денним зборів, а саме: про звільнення директора Товариства та обрання нового директора.

Докази направлення заяви про звільнення та повідомлення про скликання позачергових загальних зборів ТОВ "ПРЕСТИЖ АКВА ОЛІГОМІНЕРАЛЕ" учасникам Товариства у матеріалах справи відсутні.

Разом з тим, в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо юридичної особи ТОВ "ПРЕСТИЖ АКВА ОЛІГОМІНЕРАЛЕ" містяться відомості про учасників Товариства та їх місць проживання.

Пунктом 8 частини другої статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" встановлено, що в Єдиному державному реєстрі містяться, серед іншого, такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб як перелік засновників (учасників) (крім акціонерних товариств, громадських формувань, товариств з обмеженою відповідальністю та товариств з додатковою відповідальністю, частки яких обліковуються в обліковій системі часток) юридичної особи: прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), дата народження, країна громадянства, місце проживання, реєстраційний номер облікової картки платника податків (за наявності), серія (за наявності) та номер документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або паспортного документа іноземця чи документа, що посвідчує особу без громадянства, якщо засновник - фізична особа.

Частиною 1 статті 10 зазначеного вище Закону передбачено, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Таким чином, законом передбачена презумпція достовірності внесених до Єдиного державного реєстру відомостей.

Втім, доказів направлення заяви про звільнення та повідомлення про скликання позачергових загальних зборів ТОВ "ПРЕСТИЖ АКВА ОЛІГОМІНЕРАЛЕ" учасникам Товариства на адреси зазначені у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, позивач у матеріали справи не надав.

Суд зазначає, що в силу частини другої статті 14 ГПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Однією з форм реалізації принципу диспозитивності є самостійне визначення позивачем на стадії подання позову обсягу доказів, якими він планує підтвердити наявну у нього матеріально-правову вимогу до відповідача.

За змістом ч.1 ст.14 ГПК України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.3 ст.13, ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має на меті усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Приписами ст.76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст.78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд встановив, що позивач не надав належних та допустимих доказів направлення учасникам Товариства повідомлення про скликання загальних зборів. Відповідно, позивач не довів факту належного повідомлення учасників про проведення загальних зборів.

За таких обставин, урахувавши положення законодавства, що регулює спірні правовідносини, дослідивши обставини справи та наявні у ній докази, суд дійшов висновку, що позивач не дотримався вимог статті 32 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" щодо порядку скликання загальних зборів учасників Товариства.

У свою чергу, недотримання ним визначеного Законом України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" порядку скликання загальних зборів учасників Товариства з власної ініціативи не дає підстав для висновку про те, що права позивача були порушені внаслідок позбавлення його можливості припинити свої повноваження як директора Товариства з незалежних від нього причин.

Зважаючи на викладене, відсутні підстави для задоволення позовних вимог про визнання припиненими з 21.08.2025 трудових відносин між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРЕСТИЖ АКВА ОЛІГОМІНЕРАЛЕ", у зв`язку зі звільненням за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України. За таких обставин відсутні підстави для зобов`язання Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації в особі уповноваженого державного реєстратора вносити відомості в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо керівника юридичної особи.

ВИСНОВКИ СУДУ

З урахуванням встановлених обставин, відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, оскільки позивач не дотримався визначеного Законом України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" порядку скликання загальних зборів учасників Товариства з власної ініціативи та як наслідок права позивача не були порушені, суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги про визнання припиненими з 21.08.2025 трудових відносин між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРЕСТИЖ АКВА ОЛІГОМІНЕРАЛЕ", у зв`язку зі звільненням за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України.

У похідній вимозі про зобов`язання Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації в особі уповноваженого державного реєстратора внести відомості в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно керівника юридичної особи також належить відмовити.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

За приписами ст.129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 20.01.2026.

Суддя С.О. Турчин