СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
26 січня 2026 року м. Харків Справа №922/2177/25
Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Гетьман Р.А., суддя Шутенко І.А.,
розглянувши у приміщенні Східного апеляційного господарського суду без повідомлення учасників справи заяву відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Гефест» про ухвалення додаткового рішення (вх.№2445 від 14.01.2026 року)
за апеляційною скаргою відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Гефест» (вх.№2445Х/1) на рішення Господарського суду Харківської області від 21.10.2025 року та на додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 30.10.2025 року у справі №922/2177/25
про визнання недійсним договору та застосування наслідків недійсності правочину,-
14.01.2026 року від Товариства з обмеженою відповідальністю «Гефест» надійшла заява про ухвалення додаткового рішення (вх.№2445), в якій заявник просить:
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 16.01.2026 року прийнято заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Гефест» про ухвалення додаткового рішення до розгляду. Розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Гефест» про ухвалення додаткового рішення ухвалено здійснювати без повідомлення учасників справи. Запропоновано учасникам справи у строк до 22.01.2026 року подати заперечення на заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Гефест» про ухвалення додаткового рішення (у разі їх наявності).
Вказана ухвала була направлена учасникам справи до їх електронних кабінетів користувача та доставлена їм 16.01.2026 року.
Від Товариства з обмеженою відповідальністю «Азово-Чорноморська адміністративна компанія» надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення (вх.№814 від 20.01.2026 року), в яких просить відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Гефест» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. У випадку прийняття рішення про задоволення заяви про стягнення витрат на правничу допомогу зменшити заявлені до відшкодування судові витрати.
Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Гефест» про ухвалення додаткового рішення, колегія суддів зазначає таке.
У статті 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до частин 1, 2 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно із частиною 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 ГПК України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 126 цього Кодексу).
Відповідно до ч. 4 статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частина 5 статті 129 ГПК України передбачає, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 ГПК України).
За змістом статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Статтею 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Положеннями Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено види адвокатської діяльності, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності. Тож, вибір форми та суб`єкта надання правової допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати.
Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Таким чином, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення: при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Особливістю фіксованого розміру адвокатського гонорару є те, що визначення саме такої форми в договорі виключає обов`язок зазначення відомостей щодо витраченого часу та вартості кожної наданої послуги (вчиненої дії) в детальному описі робіт (наданих послуг) або в акті приймання-передачі наданих послуг. У цьому випадку встановлення сторонами в умовах договору про надання правової допомоги вартості послуг (гонорару) з надання правової допомоги клієнту в у фіксованому розмірі виключає необхідність зазначення адвокатом відомостей щодо витраченого часу та вартості кожної дії виконаної ним на захист інтересів свого клієнта. Подібні висновки викладено в додатковій постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.01.2022 року у справі №910/1344/19 та постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.02.2022 року у справі №916/893/21.
Фіксований розмір гонорару означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі №922/1964/21.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції.
Колегія суддів враховує, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.
Отже, в силу приписів наведених вище норм, для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
Для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача відповідно до положень статті 126, 129 ГПК України має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою. Колегія суддів зазначає, що критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів.
Як свідчать матеріали справи, після ухвалення судом апеляційної інстанції постанови 08.01.2026 року від відповідача у встановлений законом строк надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій він просить стягнути з Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Інтенсивник» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 117300,00 грн у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.
Слід відзначити, що відповідач звертаючись до суду з апеляційною скаргою повідомив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи в апеляційному порядку складає 120000 грн, а докази понесених судових витрат будуть надані до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду у відповідності до статті 129 ГПК України.
На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу в межах п`ятиденного строку після ухвалення рішення (постанови) судом, представником відповідача до заяви надано копії таких документів: договору про надання правничої допомоги від 05.06.2025 року; додаткової угоди №922/2177/25-2 від 27.10.2025 року; акта наданої правничої допомоги №922/2177/25-2 від 13.01.2026 року; платіжної інструкції №41 від 13.01.2026 року; детального опису наданих послуг (правничої допомоги) від 13.01.2026 року; рішення №13/1/7 Ради адвокатів Харківської області від 21.07.2021 року з рекомендованими (мінімальними) ставками адвокатського гонорару.
З наданих документів вбачається, що 05.06.2025 року між відповідачем (клієнт) та Адвокатським бюро «Валентина Шафоростова» укладено договір про надання правничої допомоги (далі - договір).
Відповідно до п. 1.1. договору бюро зобов`язується здійснити захист, представництво та надати інші види правничої допомоги (далі - правничу допомогу) клієнту на умовах і в порядку, що визначені цим договором, а клієнт зобов`язується оплатити гонорар за надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 1.2. договору встановлено, що обсяг правничої допомоги може бути змінений (доповнений) додатковою угодою до договору та деталізований актом наданої правничої допомоги (актом виконаних робіт).
Пунктом 3.1. договору визначено, що умови сплати гонорару та інші умови надання правничої допомоги визначаються додатковою угодою до договору.
27.10.2025 року між клієнтом та Адвокатським бюро «Валентина Шафоростова» укладено додаткову угоду №922/2177/25-2 до договору про надання правничої допомоги від 05.06.2025 року.
Відповідно до пункту 1 додаткової угоди №922/2177/25-2 сторони підписанням цієї додаткової угоди погодили, що обсяг правничої допомоги, визначений у пункті 1.2. договору про надання правничої допомоги від 05.06.2025 року також включає в себе представництво інтересів клієнта при апеляційному перегляді Східним апеляційним господарським судом рішення Господарського суду Харківської області від 21.10.2025 року та додаткового рішення від 30.10.2025 року у справі №922/2177/25.
Пунктом 2 додаткової угоди №922/2177/25-2 сторони підписанням цієї додаткової угоди погодили, що гонорар за надання правничої допомоги, визначеної в пункті 1 цієї додаткової угоди є погодинним. Ставка гонорару розраховується з урахуванням Рекомендованих ставок адвокатського гонорару встановлених рішенням Ради адвокатів Харківської області від 21.07.2021 року №13/1/7 і становить 2550 грн за годину правничої допомоги.
13.01.2026 року між відповідачем (клієнт) та Адвокатським бюро «Валентина Шафоростова» складено акт наданої правничої допомоги №922/2177/25-2.
Згідно акту №922/2177/25-2 клієнт прийняв, а бюро належним чином надало правничу допомогу у вигляді представництва інтересів клієнта як апелянта (відповідача) у Східному апеляційному господарському суді при апеляційному перегляді рішення Господарського суду Харківської області від 21.10.2025 року та додаткового рішення від 30.10.2025 року у справі №922/2177/25, у тому числі:
« 1.1.1. підготовка та подання до Східного апеляційного господарського суду апеляційної скарги на рішення Господарського суду Харківської області від 21.10.2025 року та додаткове рішення від 30.10.2025 року у справі №922/2177/25 з додатками разом на 36 аркушах;
1.1.2. представництво інтересів Клієнта в судовому засіданні 11.12.2025 року наживо у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду, у тому числі прибуття до зали судового засідання та очікування судового засідання як складова правничої допомоги за висновками Верховного Суду.
1.1.3. представництво інтересів Клієнта в судовому засіданні 08.01.2026 року наживо у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду, у тому числі прибуття до зали судового засідання та очікування судового засідання як складова правничої допомоги за висновками Верховного Суду.
1.1.4. підготовка та подання до Східного апеляційного господарського суду заяви про стягнення витрат на правничу допомогу за результатами розгляду справи №922/2177/25 Східним апеляційним господарським судом.
Згідно пункту 1.2. акту №922/2177/25-2 сторони погодили, що всього витрати часу бюро на представництво інтересів та правовий супровід клієнта у Східному апеляційному господарському суді при розгляді справи №922/2177/25 склали 46 годин.
Відповідно до пункту 2.1. акту №922/2177/25-2 усього розмір гонорару та витрат бюро за надану правничу допомогу визначену у п. 1.1 цього акту протягом часу, визначеного у п. 1.2 цього акту складає гонорар у розмірі 117300,00 грн., який підлягає сплаті клієнтом протягом місяця з дати підписання цього акту.
Відповідно ордеру на надання правничої допомоги серії АХ№1302370 від 06.11.2025 року, адвокат Шафоростов Валентин Олександрович на підставі договору про надання правничої допомоги б/н від 05.06.2025 року надавав правничу допомогу ТОВ «Гефест» у тому числі у Східному апеляційному господарському суді. Як вбачається зі змісту ордеру, він виданий Адвокатським бюро «Валентина Шафоростова» та підписаний адвокатом, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №5289 від 17.12.2018 року, видане Радою адвокатів Донецької області на підставі рішення №16 від 17.12.2018 року.
Дослідивши подані докази, колегія суддів дійшла висновку про те, що наведений перелік робіт в акті наданих послуг відповідає змісту договору про надання правової допомоги та матеріалам даної справи, якими підтверджується участь адвоката Шафоростова В.О. у розгляді справи в апеляційному господарському суді та складенні відповідних процесуальних документів.
Суд також зазначає, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю; суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. У той же час, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Вказаний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 24.10.2019 року у справі №905/1795/18.
Колегія суддів зазначає, що надані послуги, зазначені у акті приймання-передачі наданих юридичних послуг та їх характер відповідають умовам договору. Жодних претензій по якості, повноті, строках та обсягу в цілому послуг клієнт до адвоката не має.
У той же час необхідно врахувати, що питання можливості відшкодування витрат на складення підготовку/складання заяви про ухвалення додаткового рішення/розподіл судових витрат неодноразово досліджувалось Верховним Судом і зроблено наступний висновок: «заява сторони про розподіл судових витрат фактично є дією спрямованою на реалізацію стороною свого права лише на подання доказів щодо витрат, які вже понесені такою стороною, з огляду на що витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню».
Отже за визначені у акті, а саме у пункті 1.1.4 дії - підготовка та подання до Східного апеляційного господарського суду заяви про стягнення витрат на правничу допомогу за результатами розгляду справи №922/2177/25 Східним апеляційним господарським судом витрати відшкодуванню не підлягають.
Позивач надав заперечення на заяву про відшкодування витрат на правничу допомогу, в яких зазначає, що додаткова угода №922/2177/25 не може бути прийнята судом в якості доказу, оскільки була створена не в дату, що в ній зазначена, а значно пізніше, тобто сторонами було створено штучний доказ з метою стягнення витрат з відповідача, який не може бути прийнятий судом під час вирішення питання про відшкодування витрат на правничу допомогу. Також позивач звернув увагу на відсутність в детальному описі виконаних робіт та у акті наданої правничої допомоги відомостей про витрати часу на надання кожного із заявлених видів правової допомоги.
Колегія суддів критично ставиться до посилань щодо того, що додаткова угода №922/2177/25 є штучним доказом, оскільки таке посилання не є підтвердженим і носить суто суб`єктивний характер. У той час, дійсно у детальному описі виконаних робіт та у акті наданої правничої допомоги відомості про витрати часу на надання кожного із заявлених видів правової допомоги відсутні, що не надає можливості суду чітко визначити, розмір витрат, що не підлягають відшкодуванню, як було зазначено вище.
Також колегія суддів враховує заперечення позивача, що згідно рішення Ради адвокатів Харківської області від 21.07.2021 року №13/1/7, розмір адвокатського гонорару за годину роботи становить 0,25 мінімальної заробітної плати на день оплати. Відповідач у своїй заяві також посилався на вказане рішення як і у додатковій угоді до договору про надання правничої допомоги.
Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,-
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Гефест» про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правову допомогу задовольнити частково.
В решті суми заявлених до відшкодування витрат на правову допомогу відмовити.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду. Порядок і строки її оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.
Головуючий суддя В.С. Хачатрян
Суддя Р.А. Гетьман
Суддя І.А. Шутенко