ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

19.01.2026 р. Справа № 914/33/26

Суддя Господарського суду Львівської області Король М.Р., розглянувши матеріали позовної заяви

за позовом: ОСОБА_1

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Латориця»

про: зобов`язання скликати, організувати та провести загальні збори учасників з внесення до порядку денного питань,

ВСТАНОВИВ:

01.01.2026р. на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Латориця» про зобов`язання скликати, організувати та провести загальні збори учасників з внесення до порядку денного питань.

06.01.2026р. Господарський суд Львівської області постановив ухвалу, якою, ухвалив: вищевказану позовну заяву залишити без руху; надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, зазначених у мотивувальній частині цієї ухвали, а саме: 10 днів з дня вручення цієї ухвали про залишення позовної заяви без руху.

13.01.2026р. позивачем заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору.

В обґрунтування даного клопотання позивач зазначає, що вона пенсіонерка, її дохід це пенсія. Враховуючи, тяжкий фінансовий стан та поважний вік просить суд задовольнити клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання позовної заяви. На підтвердження чого надано довідку державної податкової інспекції про нараховані доходи та довідку з Пенсійного фонду України про отриману пенсію за 2024 рік.

Розглянувши клопотання позивача, суд дійшов висновку про його обґрунтованість, враховуючи наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною четвертою статті 11 ГПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ, як джерело права.

У пункті 55 рішення у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року ЄСПЛ підкреслив, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти.

ЄСПЛ також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59). Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (Рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia») від 20 лютого 2014 року, пункт 111).

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку, тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (Рішення ЄСПЛ «Kniat v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункт 44; Рішення ЄСПЛ «Jedamski and Jedamska v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).

Суд зазначає, що положення статей Господарського процесуального кодексу України та Закону України «Про судовий збір» не містять визначеного (чіткого) переліку документів, які можна вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі наданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням. Водночас підстави для відмови суду у подібних клопотаннях мають бути аргументовані.

Відповідна довідка, надана позивачем, на переконання суду, дозволяє дійти висновку про те, що розмір судового збору за подання даного позову перевищує 5% річного доходу позивача та наявність підстав для звільнення від сплати судового збору.

Приймаючи до уваги відсутність підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження, суд, згідно до ст.176 ГПК України, вважає за необхідне відкрити провадження у справі №914/33/26.

Про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, в якій, згідно п.7 ч.2 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України, зазначається результат вирішення заяв і клопотань позивача, що надійшли разом із позовною заявою, якщо їх вирішення не потребує виклику сторін.

Приймаючи до уваги характер спірних правовідносин та предмет доказування, суд дійшов висновку, що справа підлягає розгляду за правилами загального позовного провадження.

Керуючись ст.ст.12, 20, 176, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1.Клопотання про звільнення позивача від сплати судового збору за подання позовної заяви задовольнити.

2.Звільнити позивача від сплати судового збору за подання позовної заяви у справі №914/33/26.

3.Прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі.

4.Здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

5.Підготовче засідання призначити на 18.02.26 на 11:45 год.

Засідання відбудеться у приміщенні господарського суду Львівської області за адресою: 79014, м. Львів, вул. Личаківська, 128, зал судових засідань № 4, ІІ поверх, каб. 204.

6.Явку представників сторін у судове засідання визнати обов`язковою.

7.Викликати представників сторін у підготовче засідання.

8.Встановити відповідачу строк:

- не пізніше 15 днів з дня вручення цієї ухвали подати відзив на позов з документальним і нормативним обґрунтуванням своїх доводів, який відповідатиме приписам ст.165 ГПК України. Відзив на позов з долученими до нього документами направити позивачу одночасно з поданням (надісланням) відзиву до суду, докази відправки надати суду;

- не пізніше 3 днів з дня отримання відповіді на відзив, подати суду заперечення на відповідь на відзив, які надати (направити) позивачу з поданням (надісланням) їх до суду.

9.Встановити позивачу строк:

- не пізніше 3 днів з дня отримання відзиву на позов, подати відповідь на відзив. Відповідь на відзив направити відповідачу одночасно з її поданням (надісланням) до суду, докази відправки надати суду.

10.Роз`яснити позивачу про необхідність здійснення наступних дій:

- представити оригінали, долучених до позову документів, для огляду в судовому засіданні.

11.Роз`яснити відповідачу про необхідність здійснення наступних дій:

- представити оригінали долучених до відзиву документів для огляду в судовому засіданні.

Роз`яснити учасникам справи, що згідно ст. 80 ГПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Суд доводить до відома сторін, що згідно ст. 135 ГПК України, суд може у випадку ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу, постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд інформує сторін про те, що за приписами ст.6 Господарського процесуального кодексу України, у господарських судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система. Детальнішу інформацію про переваги «Електронного суду» можна отримати на сторінці Господарського суду Львівської області на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернет, а саме:://lv.arbitr.gov.ua/sud5015/.

Інформацію по справі, яка розглядається можна отримати за наступною веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя Король М.Р.