ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" січня 2026 р. Справа№ 910/6728/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Барсук М.А.

суддів: Руденко М.А.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі: Овчинніковій Я.Д.

за участю представників сторін:

від прокурора: Константинова В.І.;

від позивача: Тетерятник О.В.;

від відповідача 1: не з`явився;

від відповідача 2: не з`явився;

від третьої особи: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Заступника керівника Київської міської прокуратури

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.11.2025 про відмову у задоволенні клопотання про поновлення провадження у справі

у справі №910/6728/24 (суддя Ващенко Т.М.)

за позовом Заступника керівника Київської міської прокуратури

в інтересах держави в особі Київської міської ради

до: 1. Приватного підприємства "Конвалія-Нерухомість"

2. Комунального підприємства "Поділ-ІнвестРеконструкція"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Департамент охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про розірвання інвестиційного договору та припинення зобов`язань, -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог та хід розгляду справи у суді першої інстанції

Заступник керівника Київської міської прокуратури в інтересах держави в особі Київської міської ради та Комунального підприємства "Поділ-ІнвестРеконструкція" звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного підприємства "Конвалія-нерухомість", відповідно до прохальної частини якого просить суд:

- розірвати інвестиційний договір від 15.11.2010 № 16 на реконструкцію та будівництво об`єкту за адресою: вул. Хорива, 2, літ. А, Б, В, Г, Д, Е, Ж, 3 в Подільському районі м. Києва, укладений між Комунальним підприємством "Поділ-ІнвестРеконструкція" та Приватним підприємством "Конвалія-Нерухомість";

- визнати припиненими зобов`язання Комунального підприємства "Поділ-ІнвестРеконструкція" та Приватного підприємства "Конвалія-Нерухомість" за інвестиційний договором на реконструкцію та будівництво об`єкту за адресою: вул. Хорива, 2, літ. А, Б, В, Г, Д, Е, Ж, 3 в Подільському районі м. Києва від 15.11.2010 № 16.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.10.2024 відмовлено в задоволенні клопотання Приватного підприємства "Конвалія-Нерухомість" про зупинення провадження у справі №910/6728/24 до завершення розгляду справи Господарського суду міста Києва №910/8957/24; зупинено провадження у справі №910/6728/24 до вирішення адміністративних справ №826/10888/18 та №640/27974/21 та набрання рішеннями в цих справах законної сили.

10.11.2025 до суду від прокуратури надійшло клопотання про поновлення провадження у справі.

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.11.2025 у справі №910/6728/24 відмовлено у задоволенні клопотання Заступника керівника Київської міської прокуратури про поновлення провадження у справі №910/6728/24.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції зазначив про те, що наведені прокурором у клопотанні про поновлення провадження у справі обставини щодо набрання законної сили рішеннями судів у справі №640/27974/21 не усувають підстави для зупинення провадження у справі Господарського суду міста Києва №910/6728/24, оскільки адміністративна справа №826/10888/18 залишається невирішеною.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, Заступник керівника Київської міської прокуратури звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.11.2025 у справі №910/6728/24 та ухвалити нове рішенням, яким задовольнити клопотання про поновлення провадження у справі.

Апеляційна скарга мотивована наступним:

- статус будівель літ. А,Б,В по вул. Хорива, 2 у м. Києві, реконструкція яких передбачалась інвестиційним договором, як пам`яток культурної спадщини, визначено наказами Департаменту охорони культурної спадщини виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) від 05.04.2021 № 20 та Міністерства культури та інформаційної політики України від 26.04.2021 № 293, правомірність прийняття яких підтверджена судовими рішеннями у справі № 640/27974/21;

- незалежно від результатів вирішення справи № 826/10888/18, у якій розглядається правомірність прийняття наказу Міністерства культури України від 15.10.2014 № 869, будівлі літ. А,Б,В по вул. Хорива, 2 у м. Києві, реконструкція яких передбачалась інвестиційним договором, є пам`ятками культурної спадщини відповідно до наказів Департаменту охорони культурної спадщини виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) від 05.04.2021 № 20 та Міністерства культури та інформаційної політики України від 26.04.2021 № 293;

- безпідставно відмовляючи у поновленні провадження у справі, зупиненій, зокрема, до набрання законної сили судовими рішеннями у справі № 826/10888/18, яка розглядається адміністративними судами 7, 5 років, суд першої інстанції порушив право учасників справи на розгляд справи упродовж розумного строку.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №910/6728/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: Барсук М.А. - головуюча суддя; судді - Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А.

Ухвалою суду від 03.12.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Заступника керівника Київської міської прокуратури на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.11.2025 у справі №910/6728/24 та призначено її до розгляду на 13.01.2026.

Позиції учасників справи

19.12.2025 через систему «Електронний суд» від відповідача 1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги, ухвалу суду першої інстанції просив залишити без змін.

Явка представників сторін

Представники відповідачів та третьої особи у судове засідання 13.01.2026 не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи сторони були повідомлені належним чином шляхом направлення судової документації до електронних кабінетів у системі ЄСІТС.

Водночас 13.01.2026 через систему «Електронний суд» від відповідача 1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке обґрунтоване тим, що з огляду на ситуацію з електро- та теплопостачанням в Києві, представник відповідача 1 прийняв рішення виїхати за межі міста Києва, тоді як погодні та безпекові умови не дозволяють завчасно повернутись до Києва задля участі в судовому засіданні у справі № 910/6728/24, що призначено на 13.01.2026.

Колегія суддів не знайшла підстав для задоволення клопотання про відкладення судового засідання з огляду на наступне.

Статтею 270 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Наведені позивачем обставини в обґрунтування причин необхідності відкладення розгляду справи не можуть бути визнані судом поважними, оскільки не є об`єктивно непереборними.

Колегія суддів враховує роз`яснення, викладені у пункті 2.3. Правил організації ефективного господарського судочинства, затверджених рішенням загальних зборів суддів Північного апеляційного господарського суду № 5 від 29.05.2024, відповідно до яких не може бути визнано само по собі поважною причиною і не має наслідком безумовне відкладення розгляду справи або оголошення перерви у розгляді справи, зокрема, термінові або серйозні сімейні, або інші обставини, якщо до клопотання не долучено відповідне підтвердження, або документи, з яких вбачається, що ці сімейні, або інші обставини є терміновими, або з яких випливає серйозний характер ситуації, що не може бути вирішений в інший час.

Доказів неможливості представнику відповідача 1 прибути у судове засідання, призначене 13.01.2026 через погодні та безпекові умови останнім не надано.

Крім того, представник відповідача 1 не був позбавлений можливості заявити клопотання про участь у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Водночас, відповідного клопотання заявлено не було.

Колегія суддів у даному випадку наголошує, що відповідач 1, як учасник судового процесу, не був позбавлений права і можливості забезпечити участь у судовому засіданні інших представників, яким доручити виконання функцій щодо представництва інтересів у суді відповідно до вимог процесуального закону.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.

Згідно ст. 273 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції розглядається протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

А тому, з урахуванням принципу розумності строків розгляду справи судом, з огляду на скорочений строк розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, з метою забезпечення права на доступ до правосуддя, передбаченого Конституцією України і гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (право на справедливий суд), враховуючи рекомендації, викладені у пунктах 2.2., 2.3. Правил організації ефективного господарського судочинства, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги у судовому засіданні 13.01.2026 за відсутності представників відповідачів та третіх осіб.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. (частина перша статті 2 ГПК України).

Питання щодо зупинення провадження у справі визначені положеннями статті 227 ГПК України.

Зокрема, за приписами пункту 5 частини першої цієї статті суд зупиняє провадження у справі в разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 230 ГПК України провадження у справі поновлюється за клопотанням учасників справи або за ініціативою суду не пізніше десяти днів з дня отримання судом повідомлення про усунення обставин, що викликали його зупинення.

Тобто, метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення судом обставин, підстав, фактів тощо, що не можуть бути з`ясовані та встановлені у цьому процесі, проте які мають значення для розгляду справи, провадження у якій зупиняється.

Водночас, підставою для поновлення провадження у справі слугує усунення обставин, які викликали зупинення провадження у справі.

Як вбачається із матеріалів справи, позовні вимоги прокурора про розірвання укладеного між відповідачами інвестиційного договору від 15.11.2010 № 16 на реконструкцію та будівництво об`єкту за адресою: вул. Хорива, 2, літ. А, Б, В, Г, Д, Е, Ж, 3 в Подільському районі м. Києва та визнання припиненими зобов`язань сторін за означеним правочином обґрунтовані істотним порушення його умов відповідачем-1, а саме, невчиненням останнім протягом майже 14 років жодних дій з виконання договору. Також прокурор у позові посилається на істотну зміну обставин, що унеможливлює виконання договору, а саме, набуття у 2014 році частиною об`єктів, що підлягають реконструкції згідно з договором, статусу пам`яток культурної спадщини.

Так, ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.10.2024 зупинено провадження у дані справі до вирішення адміністративних справ №826/10888/18 та №640/27974/21 та набрання рішеннями в цих справах законної сили.

У контексті зупинення провадження у справі колегія суддів враховує, що наказом Міністерства культури України від 15.10.2014 № 869 занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України за категорією місцевого значення об`єкти культурної спадщини у м. Києві згідно з переліком, викладеним у додатку 1 до наказу (Перелік об`єктів культурної спадщини у м. Києві, що заносяться до Державного реєстру нерухомих пам`яток України за категорією місцевого значення, в якій, зокрема, зазначені такі об`єкти: садиба міська, адреса вул. Хорива, 2, охоронний номер 955-Кв; будинок прибутковий, адреса - вул. Хорива, 2 (2-а), охоронний номер 955/1-Кв; будинок житловий з торгівельними приміщеннями, адреса - вул. Хорива, 2-б (2), охоронний номер 955/2-Кв.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.05.2015 у справі №826/5932/15 визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства культури України від 15 жовтня 2014 р. №869 "Про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України" в частині включення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України по вул. Хорива, 2 (2-а і 2-б) у Подільському районі м. Києва як пам`ятку архітектури місцевого значення, охоронний №955/1-Кв і №955/2-Кв, а саме: пункт 31 і 32 Додатку №1 до наказу Міністерства культури України від 15.10.2014 №869. Вказане рішення залишено без змін рішенням Київського апеляційного адміністративного суду від 14.07.2015.

Законність наказу Міністерства культури України від 15.10.2014 № 869 в частині включення до додатку 1 стосовно садиби міської (адреса - вул. Хорива, 2, охоронний номер 955-Кв) оскаржена приватним підприємством "Конвалія-Нерухомість" та є предметом розгляду у справі № 826/10888/18.

Далі, наказом Міністерства культури та інформаційної політики України від 26.04.2021 №293 занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України за категорією місцевого значення об`єкти культурної спадщини у м. Києві згідно з переліком відповідно до додатку, а саме: будинок прибутковий по вул. Хорива, 2-А (охоронний № 955/1-Кв), житловий будинок по вул. Хорива, 2-Б (охоронний № 955/2-Кв) та флігель по вул. Хорива 2-В (охоронний № 955/3-Кв).

Вказаний наказ Міністерства культури та інформаційної політики від 26.04.2021 №293 оскаржено Приватним підприємством "Конвалія-Нерухомість" та є предметом розгляду у справі № 640/27974/21.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22.04.2024 провадження у справі № 826/10888/18 зупинено до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №640/27974/21.

В подальшому, рішенням Київського окружного адміністративного суду від 05.05.2025 у справі № 640/27974/21, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.09.2025, відмовлено в задоволенні позову ПП "Конвалія-Нерухомість" до Департаменту охорони культурної спадщини виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) та Міністерства культури та інформаційної політики України про визнання протиправними дій щодо прийняття наказів від 05.04.2021 № 20 "Про занесення об`єктів культурної спадщини до Переліку об`єктів культурної спадщини м. Києва" та від 26.04.2021 № 293 "Про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України", їх скасування та зобов`язання вилучити з Переліку об`єктів культурної спадщини міста Києва, Державного реєстру нерухомих пам`яток України "Будинок прибутковий" по вул. Хорива, 2-А, "Житловий будинок" по вул. Хорива, 2-Б та "Флігель" по вул. Хорива, 2-В в Подільському районі міста Києва.

Ухвалою Верховного Суду від 06.10.2025 ПП "Конвалія-Нерухомість" відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційної скаргою на вказані судові рішення.

Тобто, на теперішній час правомірність прийняття наказів Департаменту охорони культурної спадщини виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) від 05.04.2021 № 20 та Міністерства культури та інформаційної політики України від 26.04.2021 № 293, якими визначено статус будівель літ. А,Б,В по вул. Хорива, 2 у м. Києві, як пам`яток культурної спадщини, підтверджена судовими рішеннями у справі № 640/27974/21.

Водночас, як вже було зазначено вище, провадження у справі № 826/10888/18 зупинене ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22.04.2024 до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №640/27974/21.

Проте, станом на дату подання та вирішення судом клопотання прокурора про поновлення провадження у справі, як і станом на дату прийняття даної постанови, Київським окружним адміністративним судом будь-якого рішення (щодо поновлення провадження у справі та розгляду по суді заявлених позовних вимог) у справі № 826/10888/18 прийнято не було.

Колегія суддів враховує, що суд у справі № 826/10888/18, зупиняючи провадження до розгляду справи № 640/27974/21, вказав, що Верховний Суд, постановою від 18.01.2023 направляючи справу на новий розгляд, зазначив на необхідності надання правової оцінки висновкам виконавчого органу КМДА та Міністерства культури та інформаційної політики України щодо внесення будинку прибуткового №2-А, житлового будинку №2-Б та флігеля №2-В по вул. Хорива у м. Києві до Переліку щойно виявлених об`єктів культурної спадщини, як обґрунтованої та легітимної підстави коригування процедури обліку об`єкта культурної спадщини «Садиби міської» в частині невнесення пам`ятки до Переліку об`єктів культурної спадщини за умови включення її до Державного реєстру; ненадання оцінки щодо впливу недотримання цієї процедури, як наслідку для причини позбавлення об`єкта культурної та історичної цінності та зміну його пам`ятковоохоронного статусу.

Тобто, Верховний Суд у постанові від 18.01.2023 у справі № 826/10888/18 наголошував необхідності надання правової оцінки висновкам виконавчого органу КМДА та Міністерства культури та інформаційної політики України щодо внесення будинку прибуткового №2-А, житлового будинку №2-Б та флігеля №2-В по вул. Хорива у м. Києві до Переліку щойно виявлених об`єктів культурної спадщини, як обґрунтованої та легітимної підстави коригування процедури обліку об`єкта культурної спадщини «Садиби міської» в частині невнесення пам`ятки до Переліку об`єктів культурної спадщини за умови включення її до Державного реєстру, перегляд яких відбувався у межах справи №640/27974/21, за результатом розгляду якої судом було відмовлено у скасуванні вказаних вище наказів.

Суд апеляційної інстанції у даному контексті також враховує, що предметом спору у справі № 826/10888/18 є, зокрема, скасування пункту № 30 в частині наказу Міністерства культури України від 15.10.2014 № 869 «Про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України», а саме в частині включення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України міської садиби, розташованої по вулиці Хорива, 2 у Подільському районі міста Києва, як пам`ятки архітектури місцевого значення, охоронний №955-Кв.

Тобто, предметом спору у справі № 826/10888/18 є вимоги про скасування включення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України міської садиби, розташованої по вулиці Хорива, 2 у Подільському районі міста Києва, як суцільного об`єкта нерухомого майна.

Водночас, предметом спору у даній справі є розірвання укладеного між відповідачами інвестиційного договору від 15.11.2010 № 16 на реконструкцію та будівництво об`єкту за адресою: вул. Хорива, 2, літ. А, Б, В, Г, Д, Е, Ж, 3 в Подільському районі м. Києва з підстав, зокрема, набуття у 2014 році частиною об`єктів, що підлягають реконструкції згідно з договором, статусу пам`яток культурної спадщини.

Тобто, предметом спору є, зокрема, розірвання інвестиційного договору, який стосувався різних відокремлених об`єктів (будівель) за адресою вул. Хорива, 2, а саме літ. А, Б, В, Г, Д, Е, Ж, 3, а не суцільного об`єкта нерухомого майна за адресою вул. Хорива, 2.

Відповідно до приписів п. 23 постанови Кабінету Міністрів України № 690 від 07.07.2021 «Про затвердження Порядку присвоєння адрес об`єктам будівництва, об`єктам нерухомого майна» для нумерування об`єктів використовуються арабські цифри. Номер об`єкта може також містити літеру. Літера використовується у разі, коли відсутня можливість забезпечити послідовну нумерацію будівель, розташованих вздовж вулиці, відповідно до пункту 25 цього Порядку (наприклад, у разі будівництва двох чи більше будівель замість однієї, поділу будівель на дві чи більше блоковані). Також може використовуватися літера для будівель, що розташовані (або будуються) посеред кварталу та не мають фасаду, що виходить на вулицю. У такому разі номер найближчої житлової будівлі (для інших житлових) або споруди (для інших споруд), яка має фасад, який виходить на вулицю, отримує літеру "А", а будівля чи будівлі (споруда чи споруди) відповідно отримують інші літери.

Як вбачається з долученої до позову технічної документації та схематичного плану об`єкта, який розташований по вул. Хорива, 2 у м. Києві, він складається із окремих будівель (об`єктів), які мають порядкові літери А, Б, В, Г, Д, Е, Ж, 3.

Тобто, № 2 об`єкту, який розташований за адресою вул. Хорива, є ознакою всього, суцільного об`єкта нерухомого майна, який включає в себе відокремлені будівлі з окремими порядковими літерами А, Б, В, Г, Д, Е, Ж, 3.

Як вже було зазначено вище, правомірність включення будівель за літ. А,Б,В по вул. Хорива, 2 у м. Києві до пам`яток культурної спадщини відповідно до наказів Департаменту охорони культурної спадщини виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) від 05.04.2021 № 20 та Міністерства культури та інформаційної політики України від 26.04.2021 № 293, реконструкція саме яких передбачалась інвестиційним договором, була підтверджена судами у справі № 640/27974/21.

Таким чином, з огляду на вирішення адміністративними судами справи № 640/27974/21, в межах якої розглянуто правомірність надання спірним будівлям статусу пам`яток культурної спадщини, необхідність в зупиненні провадження у справі № 910/6728/24 до набрання законної сили судовими рішеннями у справі № 826/10888/18 законної сили відпала, оскільки у вказаній справі не встановлюватимуться обставини, які можуть мати преюдиційне значення для даної справи.

Колегія суддів також враховує, що тривалість розгляду справи № 826/10888/18 складає майже більше 7 років.

За приписами статті 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Виходячи з аналізу положень статті 2 ГПК України, на господарське судочинство покладено обов`язок забезпечення розумності строків розгляду справ, а на сторони - неприпустимість зловживання процесуальними правами. Крім того, виходячи з аналізу статті 5 ГПК України, звернення до господарського суду повинно мати ефективний спосіб захисту порушених прав.

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

Питання дотримання національними судами критерію розумності строків розгляду спорів національними судами було предметом оцінки ЄСПЛ зокрема, у справах "Карнаушенко проти України" (Karnaushenko v. Ukraine), "Вольський та інші проти України" (Volskyy and others v. Ukraine) та "Буглов та інші проти України" (Buglov and others v. Ukraine) Суд установив порушення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції, оскільки тривалість проваджень була надмірною та не відповідала вимозі "розумного строку", тому заявники не мали у своєму розпорядженні ефективного засобу юридичного захисту.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.11.2024 у справі № 806/5175/14, в якій було вказано про можливість оскарження окремо від рішення суду ухвал про відмову у поновленні провадження у справі, зазначила, що тривале невирішення спору, до вирішення якої було зупинено відповідне провадження у справі, призводить до обмеження права на справедливий судовий розгляд та загрожує самій суті цього права, що не відповідає статті 8 Конституції України та статті 13 Конвенції в частині надмірної тривалості розгляду справи, яка не відповідає вимозі «розумного строку», і унеможливлює ефективний засіб юридичного захисту.

Крім того, колегія суддів враховує, що позов у даній справі прокурором був поданий з підстав, зокрема, необхідності збереження нерухомого майна, що є предметом спірного договору, та яке є об`єктом культурної спадщини.

Зокрема, за ст.ст. 4-5 Конвенції про охорону всесвітньої культурної і природної спадщини від 16.11.1972, що ратифікована Указом Президії Верховної Ради від 04.10.1988 № 6673-XI, кожна держава - сторона цієї Конвенції визнає, що зобов`язання забезпечувати виявлення, охорону, збереження, популяризацію й передачу майбутнім поколінням культурної і природної спадщини, покладається насамперед на неї.

Держави - сторони цієї Конвенції з тим, щоб забезпечити якомога ефективнішу охорону і збереження та якомога активнішу популяризацію культурної і природної спадщини, розміщеної на їх території, прагнуть: проводити загальну політику, спрямовану на надання культурній і природній спадщині певних функцій у громадському житті та на включення охорони цієї спадщини до програм загального планування; вживати відповідних правових, адміністративних і фінансових заходів щодо виявлення, охорони, збереження, популяризації й відновлення цієї спадщини.

За таких обставин, зважаючи, що провадження у справі № 826/10888/18 триває більше 7 років, що створює ситуацію, за якої позивач та прокурор змушений тривалий час перебувати у стані правової невизначеності, враховуючи наявність вирішеного судового спору у справі № 640/27974/21, в межах якого розглянуто правомірність надання спірним будівлям статусу пам`яток культурної спадщини, колегія суддів дійшла до висновку, що у даній справі немає необхідності очікування вирішення по суті справи № 826/10888/18, в якій розглядається спір про включення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України міської садиби, розташованої по вулиці Хорива, 2 у Подільському районі міста Києва, як суцільного об`єкта нерухомого майна.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні клопотання прокурора про поновлення провадження у справі № 910/6728/24, а тому зазначена ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Частиною 3 ст. 271 ГПК України встановлено, що у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

З огляду на вищевикладені обставини колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали було невірно застосовано норми процесуального права, у зв`язку з чим ухвала Господарського суду міста Києва від 18.11.2025 підлягає скасуванню, а справа № 910/6728/24 - передачі для продовження розгляду до Господарського суду міста Києва.

У зв`язку зі скасуванням ухвали місцевого господарського суду з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, розподіл сум судового збору повинен бути здійснений судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 280, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

У Х В А Л И В:

1. Апеляційну скаргу Заступника керівника Київської міської прокуратури на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.11.2025 у справі № 910/6728/24 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.11.2025 у справі № 910/6728/24 скасувати.

3. Справу № 910/6728/24 направити для продовження розгляду до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, передбачених ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 21.01.2026

Головуючий суддя М.А. Барсук

Судді М.А. Руденко

Є.Ю. Пономаренко