ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2026 Справа № 917/1650/25

Господарський суд Полтавської області у складі судді Ківшик О.В., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Сільськогосподарського кооперативу "Батьківщина", вул. Калантаївська, 97, смт.Котельва, Полтавський район, Полтавська область, 38600

до відповідача Котелевської селищної ради Полтавської області, вул. Полтавський шлях, 22, смт.Котельва, Полтавський район, Полтавська область, 38600

про визнання права власності не нерухоме майно,

Секретар судового засідання Ісенко М.В.

Без виклику учасників справи,

установив:

1. Короткий зміст позовних вимог та заперечень.

26.08.2025 року до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Сільськогосподарського кооперативу "Батьківщина" до відповідача Котелевської селищної ради Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно : квартиру № 1 в будинку квартирного типу (двоквартирний), який розташований за адресою : вул. 40-річчя, №27, селище Котельва Полтавського району Полтавської області.

На підтвердження обґрунтованості позовних вимог позивач надав наступні докази : копія статуту СК "Батьківщина"; копія довідки про реєстрацію юридичної особи СК "Батьківщина"; копія витягу з ЄДР СК "Батьківщина"; копія довідки про балансову вартість квартири; Інформація Полтавського бюро технічної інвентаризації від 19.10.2022 року № 7972; копія витягу з ДЗК на земельну ділянку, на якій розташований будинок; копія договору оренди земельної ділянки; копія технічного паспорту на квартиру; копія виписки з Книги погосподарського обліку Котелевської селищної ради; копія архівного витягу протоколу № 4 засідання виконавчого комітету Котелевської районної ради Полтавської області від 13 вересня 1994 року; копія договору про виплату житлового будинку квартири; копія витягу з протоколу засідання правління СВК "Батьківщина" від 28.09.2022 року, протокол №20; копія довідки Котелевської СР про приписаних осіб; копія відмови державного реєстратора.

Відповідач у відзиві на позов (вх. № 12525 від 01.10.2025) визнає позовні вимоги у повному обсязі.

Інших заяв по суті спору до суду не надходило.

2. Процесуальні питання, вирішені судом.

26.08.2025 року до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Сільськогосподарського кооперативу "Батьківщина" до відповідача Котелевської селищної ради Полтавської області про визнання права власності не нерухоме майно : квартиру № 1 в будинку квартирного типу (двоквартирний), який розташований за адресою : вул. 40-річчя, №27, селище Котельва Полтавського району Полтавської області.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.08.2025 справу № 917/1650/25 розподілено судді Ківшик О.В.

Суд ухвалою від 01.09.2025 позовну заяву Сільськогосподарського кооперативу "Батьківщина" залишив без руху, встановив спосіб усунення недоліків та надав позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви.

08.09.2025 року до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви (вх. № 11461), недоліки усунуті в строк та спосіб, встановлений судом.

Суд ухвалою від 15.09.2025 прийняв позовну заяву до розгляду і відкрив провадження у справі, ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання); встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов - 15 днів з дня вручення ухвали.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

Водночас суд зауважує, що відповідно до пунктів 3 та 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд також зазначає, що з урахуванням умов воєнного стану в Україні, загальної ситуації в Україні та особливого режиму роботи суду, спрямованого на необхідності збереження життя і здоров`я суддів, працівників апарату та відвідувачів суду, суд здійснює розгляд справи №917/1650/25 у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення (ч. 4 ст. 240 ГПК України). Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 ГПК України).

3. Обставини, встановлені судом під час розгляду справи.

Державна реєстрація Сільськогосподарського кооперативу "Батьківщина" як юридичної особи здійснено 13.03.2000 року.

Позивач зазначає, що діяльність підприємства розпочалась ще до 1991 року. Основними видами діяльності кооперативу згідно КВЕД є : 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур; 01.41 Розведення великої рогатої худоби молочних порід; 01.42 Розведення великої рогатої худоби та буйволів.

Кооператив є правонаступником наступних юридичних осіб:

- Колективного сільськогосподарського підприємства "Батьківщина", ідентифікаційний код юридичної особи 03773174;

- Котелевського міжгосподарського інкубаторно-птахівниче підприємства ідентифікаційний код юридичної особи 05385074;

- Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Правда" ідентифікаційний код юридичної особи 21043835.

З початку заснування, для кооперативу одним із пріоритетних напрямків діяльності став соціальний. За таких умов, з метою стимулювання членів кооперативу та забезпечення конституційно гарантованого права на житло, за час існування кооперативом збудовано більше трьохсот приватних будинків та квартир.

З огляду на викладене, на балансі Сільськогосподарського кооперативу "Батьківщина" перебуває квартира АДРЕСА_1 (старі адреси: АДРЕСА_2 (далі по тексту - квартира) загальною площею 67,6 кв. м., житловою площею 41,0 кв.м.

Балансова вартість зазначеної квартири становить 90 770,34 грн (копія довідки про балансову вартість наявна у матеріалах справи, арк.с. 23).

Вказаний будинок будувався господарським способом колгоспом XV з`їзду ВКП (б), правонаступником якого є позивач. У відповідності до Акту робочої комісії про прийняття закінченого будівництва від 27.09.1983 року останній введений в експлуатацію. Ця обставина підтверджується наявними у матеріалах справи копією акту вводу в експлуатацію (арк.с. 27-29).

Квартира АДРЕСА_1 , який розміщений на земельній ділянці комунальної власності площею 0,0652 газ кадастровим номером :30:004:2836, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією витягу з Державного земельного кадастру від 17.01.2023 року. Означена ділянка перебуває в оренді СК "Батьківщина" відповідно до договору оренди землі, укладеного 13.02.2009 року СВК "Батьківщина" з Котелевською селищною радою (арк.с. 35-38).

У відповідності до технічного паспорту, виготовленого ПП ПБТІ "Інвентаризатор" 19.11.2022 року та виписки з погосподарського обліку Котелевської селищної ради квартира рахується за СК "Батьківщина" (копії технічного паспорту та довідки Котелевської селищної ради наявні у матеріалах справи, арк.с. 39-44).

Виконавчим комітетом Котелевської районної ради народних депутатів Котелевського району Полтавської області 13.09.1994 року затверджений список житлових будинків, що належать КСГП "Батьківщина" і знаходяться на його балансі. При цьому, було зобов`язано правління КСГП зареєструвати право власності на службові житлові будинки в колективному підприємстві "Інвентаризатор" Полтавського міжміського бюро технічної інвентаризації. Відповідно до додатку до зазначеного рішення двоквартирний будинок розташований за адресою АДРЕСА_3 .

За даними позивача, на даний час у Полтавському бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор" право власності на вказане нерухоме майно за цією адресою не зареєстроване, що підтверджується копією листа від 19.10.2022 року № 7972 (арк.с. 30).

З метою забезпечення члена кооперативу житлом, між кооперативом та ОСОБА_1 26.06.2016 року укладеного договір на виплату житлового будинку (квартири) побудованого за рахунок коштів кооперативу і належного на праві власності СВК "Батьківщина".

За твердженнями позивача на даний час у спірній квартирі на підставі вищезазначеного договору проживає ОСОБА_1 , яка виконавши всі умови договору, вона отримала дозвіл правління СВК "Батьківщина" на оформлення житла у власність (витяг з рішення правління наявний у матеріалах справи).

З метою оформлення договору купівлі-продажу СК "Батьківщина" звернувся до нотаріальної контори, але відповідно до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для оформлення договору купівлі-продажу необхідно мати правоустановлювальний документ на квартиру.

З огляду на викладене, позивачем до Центру надання адміністративних послуг Котелевської селищної ради 28.02.2023 року була подана заява та відповідний перелік документів, необхідний для здійснення державної реєстрації права власності на зазначену квартиру.

У відповідь 02.03.2023 року державний реєстратор прав на нерухоме майно Котелевської селищної ради Кисличенко О.В. виніс рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій. В обґрунтування останньої зазначено що ст. 31 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено особливості державної реєстрації прав на нерухоме майно, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення по господарського обліку. Даною нормою закону чітко визначено коло об`єктів нерухомого майна, які підлягають державній реєстрації на підставі виписки із погосподарської книги. Як вбачається, у переліку відсутній такий об`єкт нерухомого майна як квартира, щодо якого можлива реєстрація на підставі виписки з по господарської книги. Також підставою відмови послугувала наявність в технічному паспорті таких складових, як 1/2 сараю, 1/2 вхідного погреба, вбиральня, 1/2 огорожі № 1, огорожа №2, ворота №3, що не відповідає визначеному законодавством України поняття "Квартира".

Також позивач зазначає, що друга частина житлового будинку, за адресою АДРЕСА_4 (стара адреса: АДРЕСА_5 ), продана кооперативом ОСОБА_2 як квартира, що підтверджується договором купівлі-продажу, який посвідчено Соломко З.В., приватним нотаріусом Котелевського районного нотаріального округу 03 квітня 2009 року, зареєстровано в реєстрі вчинення нотаріальних дій за № 381 (копія договору наявна у матеріалах справи).

Позивач стверджує, що достатніми доказами для визнання права власності на будинок в порядку спадкування є : виписки з погосподарських книг про те, що будинок належить особі, технічний паспорт на будинок, документи, які підтверджують правовий режим земельної ділянки, на якій збудовано будинок та інше.

При цьому позивач наголошує, що у даному випадку державний реєстратор не має можливості здійснити реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , (старі адреси: АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 ) селище Котельва Полтавського району Полтавської обл., тому Сільськогосподарський кооператив "Батьківщина" вимушений звернутися до суду за вирішенням даного питання.

4. Норми права, з яких виходить господарський суд при прийнятті рішення, та висновки господарського суду за результатами вирішення спору.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950, ратифікованою законом від 17.07.97 №475/97-ВР, зокрема ст.1 Першого протоколу до неї (1952), передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Згідно ч. 1 ст. 15 та ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦК України).

Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Частиною 1 ст. 181 ЦК України визначено, що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Режим нерухомої речі може бути поширений законом на повітряні та морські судна, судна внутрішнього плавання, космічні об`єкти, а також інші речі, права на які підлягають державній реєстрації.

В Конституції України закріплені основні правові принципи регулювання відносин власності, головним з яких є принцип рівного визнання й захисту рівним чином усіх форм власності (ст. 13, 14, 41).

Право власності на нерухоме майно набувається та реалізується на підставі Конституції України, Цивільного кодексу України, а також інших законів що видаються відповідно до них.

Статтею 317 ЦК України визначено зміст права власності, а саме : власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном; на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно з 4.2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до п.9 ч.І ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

При вирішенні спору про визнання права власності потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких проводиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів.

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до набрання чинності ЦК України та Законом України від 01.07.2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Із пунктів 4, 20 Інструкції з ведення погосподарського обліку вбачається, що записи у погосподарських книгах визнавались як акти органів влади (публічні акти), що підтверджують право приватної власності.

При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди, записи у погосподарських книгах, що велися сільськими радами (з 1979 року), визнаються Верховним Судом як акти органів влади (публічні акти), що підтверджують право приватної власності на житлові будинки та господарські споруди, збудовані до 2004 року. Вони оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Погосподарська книга є документальним джерелом, що містить дані про власника, членів сім`ї, земельну ділянку та характеристики будинку.

Згідно з позиціями Верховного Суду (зокрема, справи № 6-137цс13, № 559/375/16-ц), такі записи є підтвердженням права власності, оскільки до 2004 року реєстрація права власності на будинки в БТІ не була обов`язковою.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач, обґрунтовуючи правомірність заявлених позовних вимог, посилається на наявність наступних доказів : копія статуту СК "Батьківщина"; копія довідки про реєстрацію юридичної особи СК "Батьківщина"; копія витягу з ЄДР СК "Батьківщина"; копія довідки про балансову вартість квартири; Інформація Полтавського бюро технічної інвентаризації від 19.10.2022 року № 7972; копія витягу з ДЗК на земельну ділянку, на якій розташований будинок; копія Договору оренди земельної ділянки; копія технічного паспорту на квартиру; копія виписки з Книги погосподарського обліку Котелевської селищної ради; копія архівного витягу протоколу № 4 засідання виконавчого комітету Котелевської районної ради Полтавської області від 13 вересня 1994 року; копія Договору про виплату житлового будинку квартири; копія витягу з протоколу засідання правління СВК "Батьківщина" від 28.09.2022 року, протокол №20; копія довідки Котелевської СР про приписаних осіб; копія відмови державного реєстратора.

Згідно із ч. 2-3 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом досліджено всі докази, наявні у матеріалах справи.

Суд приходить до висновку, що факт права власності позивача щодо нерухомого майна: квартири № 1 в будинку квартирного типу (двоквартирний), який розташований за адресою вул. 40-річчя, №27, селище Котельва Полтавського району Полтавської області, підтверджується належними та допустимими доказами у справі.

Отже, з аналізу наведених норм права та поданих доказів суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем визнаються, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходив із наступного.

Частиною 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При зверненні до суду з позовною заявою позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 3 028,00 грн.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому, за приписами ч. 1 ст. 130 ГПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма міститься в ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір".

За приписами ч. 2, 3 ст. 252 ГПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться.

30.09.2025 відповідачем була подана заява про визнання позову, тобто відповідачем визнано позов до початку розгляду справи по суті.

В зв`язку з тим, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, відповідно до статті 130 ГПК України позивачу підлягає поверненню з Державного бюджету України 50% судового збору, сплаченого при поданні позову у розмірі 1 514,00 грн. Витрати зі сплати інших 50 % судового збору у розмірі 1 514,00 грн покладаються на відповідача.

Роз`яснити позивачу, що з 07.01.2025 повернення судового збору здійснюється органами Казначейства виключно на підставі електронного подання, сформованого відповідним судом чи територіальним управлінням Державної судової адміністрації України.

Таким чином, для формування Господарським судом Полтавської області електронного подання на повернення судового збору, позивачу необхідно надати суду відповідне клопотання та вичерпну інформацію згідно з абзацом сьомими пункту 5 розділу I "Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів", затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 787 від 03.09.2013 р. та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 за № 1650/24182, із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства фінансів № 606 від 26.11.2024 р.

Керуючись статтями 86, 129, 130, 232-233, 237-238, 240, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати право власності за Сільськогосподарським кооперативом "Батьківщина" (вул. Калантаївська, 97, смт. Котельва, Полтавський район, Полтавська область, 38600, ) на нерухоме майно : квартиру № 1 в будинку квартирного типу (двоквартирний), який розташований за адресою : вул. 40-річчя, №27, селище Котельва Полтавського району Полтавської області.

3. Стягнути з Котелевської селищної ради Полтавської області, вул. Полтавський шлях, 22, смт. Котельва, Полтавський район, Полтавська область, 38600, ) на користь Сільськогосподарського кооперативу "Батьківщина" (вул. Калантаївська, 97, смт.Котельва, Полтавський район, Полтавська область, 38600, ) 1 514,00 грн судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

4. Повернути Сільськогосподарському кооперативу "Батьківщина" (вул. Калантаївська, 97, смт. Котельва, Полтавський район, Полтавська область, 38600, ) з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1 514,00 грн, сплачений згідно платіжної інструкції № 3003 від 02.06.202325.07.2025 року.

5. Копію рішення направити учасникам (сторонам) справи в порядку, встановленому статтею 242 ГПК України.

Рішення підписано 26.01.2026 року

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 ГПК України).

Суддя О.В.Ківшик