ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"12" січня 2026 р.м. Одеса Справа № 916/3868/25

Господарський суд Одеської області у складі судді Невінгловської Ю.М.

при секретарі судового засідання Задорожному А.О.,

за участю представників:

прокурор Шунькіна Н.О.;

від позивача Іщенко В.О.;

від відповідача Галюров М.Ю.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Керівника Чорноморської окружної прокуратури Одеської області (68000, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул.Віталія Шума, буд. 9/102Н) в інтересах держави в особі Таїрівської селищної ради Одеського району Одеської області (65496, Одеська обл., Одеський р-н, селище Таїріве, вул.Перемоги, буд. 27; );

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "АКВАТОРІЯ" (65496, Одеська обл., Одеський р-н, село Лиманка, вул.Будівельна, буд. 48-Г, прим. 47; );

про стягнення 3 020 751,72 грн,

1. Суть спору.

22.09.2025 до Господарського суду Одеської області надійшла позовна заява (вх.№1508/25) Керівника Чорноморської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Таїрівської селищної ради Одеського району Одеської області до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "АКВАТОРІЯ" в якій позивач просить суд стягнути з відповідача на користь Таїрівської селищної ради Одеського району Одеської області грошові кошти в розмірі 3 020 751,72 грн., з яких 2 574 758,34 грн. безпідставно збережені кошти пайової участі, 75 838,86 грн 3 % річних та 369 096,40 грн інфляційне нарахування.

В обґрунтування позовних вимог Керівник Чорноморської окружної прокуратури Одеської області вказує, що 14.05.2024 ТОВ «АКВАТОРІЯ» видано сертифікат №ІУ45 про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів: «Нове будівництво групи багатоквартирних житлових будинків з паркінгами та торгівельним центром в чотири черги будівництва за адресою: вул. Будівельна, 48-50, с. Лиманка, Овідіопольського району, Одеської області». Однак, як було встановлено прокурором, ТОВ «АКВАТОРІЯ», в порушення вимог чинного законодавства, безпідставно не сплачені грошові кошти у якості пайової участі замовників будівництва у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури на користь Таїрівської селищної ради в розмірі - 2 574 758,34 грн., у зв`язку з чим, на вказану суму прокурор здійснює нарахування 3 % річних та інфляційних втрат, які просить стягнути з ТОВ «АКВАТОРІЯ».

2. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії по справі.

Одночасно із позовною заявою до суду надійшла заява про забезпечення позову (вх.№2-3970/25 від 22.09.2025), у якій прокурор просив:

- накласти арешт на грошові кошти, що належать ТОВ «АКВАТОРІЯ» як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках у банківських або інших фінансово-кредитних установах, у тому числі інших держав, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення ухвали про забезпечення позову та належать ТОВ «АКВАТОРІЯ» у межах суми позовних вимог на загальну суму 3020 751,72 грн.;

- накласти арешт на нерухоме майно, яке належить товариству з обмеженою відповідальністю «АКВАТОРІЯ» у межах ціни позову 3 020 751,72 грн., лише в межах різниці між сумою ціни позову та арештованих грошових коштів у разі їх недостатності;

- накласти арешт на нерухоме майно, а саме багатоквартирний житловий будинок, який розташований за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Лиманка, вул. Будівельна, 48-А, у межах ціни позову 3 020 751,72 грн., лише в межах різниці між сумою ціни позову та арештованих грошових коштів та нерухомого майна у разі їх недостатності. Ухвалою Господарського суду Одеської області від 29.09.2025, було відкрито провадження у справі №916/3868/25 за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.09.2025 по справі №916/3868/25 заяву Керівника Чорноморської окружної прокуратури Одеської області про забезпечення позову задоволено частково, вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "АКВАТОРІЯ", які знаходяться на всіх рахунках Товариства в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, та на нерухоме майно, яке належить Товариству з обмеженою відповідальністю "АКВАТОРІЯ" у межах суми позову - 3 020 751,72 грн, в задоволенні решти заяви відмовлено.

20.10.2025 до суду від позивача надійшли пояснення (вх.№32986/25).

У судовому засіданні 20.10.2025, за участі прокурора та представника позивача, суд, без оформлення окремого документа, постановив ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 10.11.2025 о 11:30.

10.11.2025 до суду від відповідача надійшов відзив (вх.№35535/25)

Судове засідання 10.11.2025 не відбулось, у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги у м. Одеса та Одеській області, про що секретарем судового засідання було створено відповідну довідку.

Ухвалою суду від 10.11.2025 судове засідання по справі призначено на 20.11.2025.

17.11.2025 до суду від прокурора надійшла відповідь на відзив (вх.№36583/25).

У судовому засіданні 20.11.2025, за участі представників сторін, суд без оформлення окремого процесуального документа постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначив справу до розгляду по суті на 15.12.2025.

У судовому засіданні 15.12.2025, за участі представників сторін, суд постановив ухвалу, без оформлення окремого документа, якою оголосив перерву в розгляді справи по суті до 12.01.2026.

У судовому засіданні 12.01.2026, за участі представників сторін, суд проголосив скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення у справі та відклав складення повного рішення на строк до 22.01.2026.

3.Аргументи учасників справи.

3.1. Аргументи Керівника Чорноморської окружної прокуратури Одеської області.

В якості обґрунтування своїх вимог прокурор зазначає, що 14.05.2024Державною інспекцією архітектури та містобудування України було видано Товариству з обмеженою відповідальністю «АКВАТОРІЯ» сертифікат №ІУ45 про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів: «Нове будівництво групи багатоквартирних житлових будинків з паркінгами та торгівельним центром в чотири черги будівництва за адресою: вул. Будівельна, 48-50, с. Лиманка, Овідіопольського району, Одеської області».

Прокурор вказує, що вивченням дозвільного документу встановлено, що ТОВ «АКВАТОРІЯ», як замовником будівництва, безпідставно не сплачені грошові кошти у якості пайової участі замовників будівництва у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури на користь Таїрівської селищної ради у зв`язку із будівництвом об`єкта за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Лиманка, вул. Будівельна, 48-50 (нове будівництво групи багатоквартирних житлових будинків з паркінгами та торгівельним центром в чотири черги будівництва).

Прокурор вважає, що ТОВ "АКВАТОРІЯ" повинне було сплатити кошти пайової участі у зв`язку з будівництвом об`єкта за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Лиманка, вул. Будівельна, 48-50 (нове будівництво групи багатоквартирних житлових будинків з паркінгами та торгівельним центром в чотири черги будівництва), до введення його в експлуатацію, тобто до 14.05.2024.

Також прокурор зазначає, що відповідно до акту готовності об`єкта до експлуатації від 07.05.2025 №AC01:8760-4846-9354-2148 загальна площа будівлі становить 6237 кв.м, а станом на момент введення даного об`єкту в експлуатацію (14.05.2024) був чинний наказ Міністерства розвитку громад та територій України від 23.04.2024 №351, де розмір опосередкованої вартості за 1 кв.м в Одеській області становить 20 641,00 грн.

Відтак прокурором здійснено розрахунок розміру пайової участі ТОВ "АКВАТОРІЯ" та який становить 2 574 758,34 грн, також прокурор зазначив, що такий розрахунок пайової участі було надано листом Таїрівської селищної ради від 12.05.2025 за №1355/02-07.

Крім того, у зв`язку з безпідставним збереженням коштів пайової участі, прокурором на суму боргу за період з 14.05.2025 по 12.05.2025 здійснено нарахування інфляційних втрат в розмірі 369 096,40 грн та 3 % річних в розмірі 76 896,98 грн.

Враховуючи викладене прокурор вважає що позовні вимоги про стягнення з ТОВ "АКВАТОРІЯ" 3 574 758,34 грн безпідставно збережених коштів пайової участі, 75 838,86 грн 3 % річних та 369 096,40 грн інфляційного нарахування підлягають задоволенню в повному обсязі.

У відповіді на відзив на позовну заяву прокурор вказує, що відповідач не звертався до Таїрівської селищної ради ні з заявою щодо укладення договору про пайову участь, ні з заявою про визначення розміру пайової участі, ні у 2019 році (видача дозволу на виконання будівельних робіт), ні у 2024 році (введення об`єкта в експлуатацію), між тим у випадку, якщо замовниками будівництва не буде дотримано передбаченого прикінцевими та перехідними положеннями Закону №132-IX обов`язку щодо перерахування до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту (пайової участі) саме до дати прийняття таких об`єктів в експлуатацію, то, враховуючи викладені у постанові від 14.12.2021 зі справи №643/21744/19 висновки Великої Палати Верховного Суду, належним та ефективним способом захисту є звернення в подальшому органів місцевого самоврядування (в інтересах якого у цій справі діє прокурор) з позовом до замовників будівництва про стягнення безпідставно збережених грошових коштів пайової участі на підставі статті 1212 ЦК України.

Також прокурор вважає, що прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію без сплати пайової участі не звільняє замовника від обов`язку її сплати.

Крім того, як стверджує прокурор, оскільки ТОВ «АКВАТОРІЯ» у добровільному порядку не виконало законодавчо визначений обов`язок та відповідно самостійно не перерахувало кошти пайової участі до дати прийняття спірного об`єкту в експлуатацію, а відтак саме з моменту введення об`єкта будівництва в експлуатацію замовник без достатньої правової підстави за рахунок органу місцевого самоврядування зберіг у себе кошти, які мав заплатити як пайовий внесок у розвиток інфраструктури населеного пункту. З огляду на що, при розрахунку пайової участі прокурором правомірно враховано показник опосередкованої вартості спорудження житла, який був чинним саме на момент введення об`єкта будівництва в експлуатацію для Одеської області, тобто 20 641,00 грн за 1 кв.м (наказ Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України від 23.04.2024 №351).

3.2. Аргументи Таїрівської селищної ради Одеського району Одеської області.

У своїх поясненнях позивач зазначає, що Таїрівською селищною радою до відповідача було направлено відповідну претензію щодо сплати коштів пайової участі у розвитку населеного пункту, а також стягнення пені, 3% річних та інфляційних витрат за несвоєчасне виконання зобов`язань щодо об`єкта: "Нове будівництво групи багатоквартирних житлових будинків з паркінгами та торгівельним центром в чотири чергу будівництва за адресою: вул. Будівельна, 48-50, с.Лиманка, Овідіопольського району, Одеської області". У наведеній претензії селищна рада запропонувала відповідачу протягом місячного строку з дня одержання претензії перерахувати на відповідний рахунок: всю суму заборгованості в сумі 3 021 328, 08 грн, однак відповідь на вказану претензію до Ради не надходила.

Позивач погоджується з висновком прокурора (із посиланням на постанову Верховного Суду від 29.07.2022 у справі №910/9548/21), що оскільки між ТОВ «АКВАТОРІЯ» та Таїрівською селищною радою договору про пайову участь укладено не було, а будівництво об`єкту розпочато у серпні 2019 року, у відповідача виник обов`язок упродовж 10 днів після 13.08.2019 звернутися до Таїрівської селищної ради із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва та після отримання розрахунку пайової участі щодо об`єкта будівництва сплатити її до прийняття відповідного об`єкта будівництва в експлуатацію, тобто до 04.03.2024.

Також позивач зазначає, що ТОВ «АКВАТОРІЯ», як замовником будівництва, вищевказаних об`єктів, в цілому не сплачено до місцевого бюджету Таїрівської селищної ради 2 574 758,34 грн пайового внеску та Таїрівська селищна рада вважає правильним такий розрахунок, як і розрахунок інфляційних витрат та 3% річних за несвоєчасне виконання зобов`язань відповідачем.

Таким чином Таїрівська селищна рада вважає, що прокуратурою доведені ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і які, в свою чергу, ґрунтуються на належних, допустимих та достовірних доказах, а тому позовні вимоги керівника Чорноморської окружної прокуратури підлягають задоволенню в повному обсязі.

3.3. Аргументи Товариства з обмеженою відповідальністю "АКВАТОРІЯ".

У якості заперечень проти позовних вимог відповідач вказує, що на момент початку будівництва Закон встановлював обов`язок замовника звернутися для укладення відповідного договору і договір повинен був укладатися не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації зазначеного звернення, але до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію. Закон не встановлював конкретної початкової дати для звернення, проте визначив, що такий договір мав бути укладений до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію.

Також відповідач вказує, що оскільки Договір пайової участі на нове будівництво групи багатоквартирних житлових будинків з паркінгами та торговельним центром в чотири черги будівництва за адресою: вул. Будівельна, 48-50, с. Лиманка, Овідіопольського району, Одеської області між Таїрівською селищною радою та ТОВ «АКВАТОРІЯ» укладено не було, то правовідносини між цими об`єктами не виникли та відповідач не порушив норми Закону.

Крім того відповідач вважає, що оскільки Договір пайової участі на нове будівництво групи багатоквартирних житлових будинків з паркінгами та торгівельним центром в чотири черги будівництва за адресою: вул. Будівельна, 48-50, с. Лиманка, Овідіопольського району, Одеської області між Таїрівською селищною радою та ТОВ «АКВАТОРІЯ» укладено не було, то відповідач і не порушив норм чинного Законодавства, а отже не є таким, що безпідставно зберіг грошові кошти.

ТОВ «АКВАТОРІЯ» стверджує, що у період отримання відповідачем сертифікату від 14.05.2024 №ІУ45, а також станом на теперішній час відсутнє положення закону, яке б зобов`язувало відповідача сплачувати відповідні кошти пайової участі у розвиток інфраструктури міста.

На думку ТОВ «АКВАТОРІЯ», дата 14.05.2024, до якої за твердженнями прокурора відповідач повинен був здійснити сплату пайової участі, є визначальною в контексті моменту, з якого кошти вважаються безпідставно збереженими, та можуть бути стягнуті на підставі ст. 1212 ЦК України, проте ніяк не впливає на розмір самого зобов`язання, яке виникло в 2019.

Так відповідач вважає, що прокурор безпідставно розрахував розмір збереження коштів пайової участі використавши опосередковану вартості за 1 кв.м в Одеській області станом на 2024, тоді як мав використати опосередковану вартості за 1 кв.м в Одеській області станом на 2019.

ТОВ «АКВАТОРІЯ» вказує, що розрахунок розміру пайового внеску має бути виконано виключно на загальну площу житлових квартир у об`єктах будівництва, а не на загальну площу будівлі, що безпідставно було здійснено прокурором при розрахунку розміру пайової участі. Таким чином на думку відповідача, матеріали справи не містять об`єктивного, законного розрахунку безпідставно збережених коштів пайової участі, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Крім того відповідач стверджує, що звертаючись до суду з позовом в інтересах держави в особі Таїрівської селищної ради, прокурор не зазначив і не обґрунтував, яким чином і на підставі якого закону Таїрівська селищна рада мала право вимагати від ТОВ «АКВАТОРІЯ» сплату пайового внеску по першій черзі будівництва. Також враховуючи законодавчо встановлену гарантію: самостійність і автономність органів місцевого самоврядування від органів держави, прокурор не зазначив, в чому саме полягає в даному випадку інтерес держави щодо правовідносин пайової участі замовника будівництва в 2019, який саме інтерес і яким чином обраний ним спосіб захисту відновить порушений державний інтерес, враховуючи, що пайова участь замовника скасована з 01.01.2020.

Враховуючи викладене, відповідач просить суд залишити без розгляду позов прокурора на підставі п. 2 ч. 1 ст. 226 ГПК України, а у випадку, якщо суд дійде висновку про відсутність підстав для залишення позову без розгляду, то відмовити у задоволенні позовної заяви в повному обсязі.

4. Фактичні обставини справи встановлені судом.

Як вбачається з роздруківки відомостей з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва (а.с.26-31), Державною інспекцією архітектури та містобудування Украі?ни 14.05.2024 видано ТОВ «АКВАТОРІЯ» сертифікат №ІУ45 про прии?няття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів: «Нове будівництво групи багатоквартирних житлових будинків з паркінгами та торгівельним центром в чотири черги будівництва за адресою: вул. Будівельна, 48-50, с. Лиманка, Овідіопольського раи?ону, Одеськоі? області».

Відповідно до зазначеного сертифікату об`єкт будівництва має такі основні показники: назва об`єкта згідно з проектом - «Нове будівництво групи багатоквартирних житлових будинків з паркінгами та торгівельним центром в чотири черги будівництва за адресою: вул. Будівельна, 48-50, с. Лиманка, Овідіопольського раи?ону, Одеськоі? області», місцезнаходження об`єкта - Одеська обл., Одеськии? раи?он, Таі?ровська територіальна громада, с. Лиманка, вулиця Будівельна, дата початку будівництва 13.08.2019, дата завершення будівництва 04.03.2024, загальна площа будівлі 6237 кв.м, загальна плдоща приміщень - 6238,19 кв.м, загальна площа квартир - 4656,16 кв.м, житлова площа приміщень - 2098,6 кв.м.

Згідно з Актом готовності об`єкта до експлуатації 07.05.2024 (а.с.20-25) закінчений будівництвом об`єкт «Нове будівництво групи багатоквартирних житлових будинків з паркінгами та торгівельним центром в чотири черги будівництва за адресою: вул. Будівельна, 48-50, с.Лиманка, Овідіопольського раи?ону, Одеськоі? області» має такі показники:

загальна площа квартир у будинку - 4656,16 кв.м;

загальна площа будівлі - 6237 кв.м;

житлова площа приміщень - 2100,5 кв.м;

кількість поверхів 7 + підвал;

загальна кількість квартир 84.

Також даним Актом визначено що закінчений будівництвом об`єкт готовий до експлуатації.

Листом за №513 від 13.05.2025 Таїрівська селищна рада Одеського району Одеської області зверталася до ТОВ "АКВАТОРІЯ" із Претензією №1 щодо сплати коштів пайової участі у розвитку населеного пункту, а також стягнення пені, 3% річних та інфляційних витрат за несвоєчасне виконання зобов`язань щодо об`єкта: «Нове будівництво групи багатоквартирних житлових будинків з паркінгами та торгівельним центром в чотири черги будівництва за адресою: вул. Будівельна, 48-50; с. Лиманка, Овідіопольського району, Одеської області, разом з якою відповідачу було направлено розрахунок пайової участі, а також розрахунок 3 % річних та інфляційних витрат (а.с.42-45 на звороті).

Між тим доказів надання відповіді на дану претензію та доказів виконання ТОВ "АКВАТОРІЯ" вимог даної претензії матеріали справи не містять.

Судом встановлено, що Чорноморською окружною прокуратурою Одеської області було скеровано лист №63-3301ВИХ-25 від 05.05.2025 (а.с.32-34) до Таїрівської селищної ради Одеського району Одеської області, в якому було повідомлено про обставини безпідставного збереження ТОВ «АКВАТОРІЯ» коштів пайової участі у розвитку населеного пункту, які ТОВ «АКВАТОРІЯ» повинна була сплатити у зв`язку з будівництвом об`єктів: «Нове будівництво групи багатоквартирних житлових будинків з паркінгами та торгівельним центром в чотири черги будівництва за адресою: вул. Будівельна, 48-50, с. Лиманка, Овідіопольського раи?ону, Одеськоі? області», також просила надати інформацію щодо:

- чи звертався до Таїровської селищної ради Одеського району Одеській області замовник із заявою про визначення розміру пайової участі у зв`язку будівництвом об`єкта за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Лиманк вул. Будівельна, 48-50 (нове будівництво групи багатоквартирних житлових будинків з паркінгами та торговельним центром в чотири черги будівництва (надати підтверджуючі документи);

- чи вживались Таїровською селищною радою заходи щодо стягнення коштів пайової участі із замовника, надавши копії підтверджуючих документи (претензії, листування, позови тощо);

- у разі добровільної/вчасної несплати замовником розміру пайової участі надати відповідний розрахунок розміру пайової участі за вищевказаним об`єктом відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиції діяльності в Україні», а також розрахунки 3% річних та інфляційних витрат за несвоєчасне виконання зобов`язань;

- інші документи з вказаного питання.

У відповідь на даний лист Таїрівська селищна рада Одеського району Одеської області направила лист за №1355/02-27 від 12.05.2025 (а.с.35-36) в якому повідомлено, що Таїровською селищною радою вживаються необхідні заходи щодо збору інформації відносно вищезазначеної ділянки будівництва, з метою можливого проведення претензійно-позовної роботи, за результатами яких Чорноморську окружну прокуратуру буде додатково повідомлено. Також до даного листа було додано розрахунок величини пайової участі (внеску) замовника будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів, та розрахунок 3% річних та інфляційних витрат за несвоєчасне виконання зобов`язань ТОВ «АКВАТОРІЯ».

Листом за №63-3612ВИХ-25 від 15.05.2025 (а.с.37-40) Чорноморська окружна прокуратура, керуючись п. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» повторно повідомила Таїрівській селищній раді обставини безпідставного збереження ТОВ «АКВАТОРІЯ» коштів пайової участі у розвитку населеного пункту, з метою вжиття відповідних заходів, направлених на реальний захист та поновлення інтересів держави, про вжиття яких просила повідомити у строк до 29.05.2025.

У відповідь на зазначений лист Таїрівська селищна рада листом за №1508/02-07 від 27.05.2025 (а.с.41-46 на звороті) повідомила Чорноморську окружну прокуратуру, що селищною радою було скеровано Претензію №1 щодо сплати коштів пайової участі в розвитку населеного пункту, а також стягнення пені, 3 % річних та інфляційних втрат за несвоєчасне виконання зобов`язань в сумі 3 021 328,08 грн.

Проте, у зв`язку з тим, що відповіді на зазначену претензію а також доказів виконання вимог Таїрівської селищної ради до прокуратури надано не було, Чорноморською окружною прокуратурою листом за №63-4217ВИХ-25 від 06.06.2025 (а.с.48) в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» повідомлено Таїрівську селищну раду, що прокуратурою підготовлено позовну заяву в інтересах держави в особі Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області до ТОВ «АКВАТОРІЯ», про стягнення безпідставно збережених коштів пайової участі, 3% річних та інфляційних втрат за несвоєчасне виконання зобов`язання, у розмірі 3 020 751,72 грн, а також що така позовна заява найближчим часом буде скерована до Господарського суду Одеської області для розгляду по суті.

5. Позиція суду щодо встановлених обставин справи.

Щодо підстав представництва прокурором інтересів держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зазначене конституційне положення встановлює обов`язок органам державної влади, органам місцевого самоврядування та їх посадовим особам дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень.

Як підкреслив Конституційний Суд України у своєму рішенні від 01.04.2008 року №4-рп/2008, неухильне додержання органами законодавчої, виконавчої та судової влади Конституції та законів України забезпечує реалізацію принципу поділу влади і є запорукою їх єдності, важливою передумовою стабільності, підтримання громадського миру і злагоди в державі.

Відповідно до п. 3 ст. 131-1 Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема представництво інтересів держави в суді у випадках, визначених законом.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про прокуратуру", прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту, зокрема, загальних інтересів суспільства та держави.

Статтею 53 ГПК України встановлено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Відповідно до частини 4 цієї статті, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає 4) орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті (абз. 1, 2 ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру").

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу (абз. 1-3 ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру").

Із урахуванням того, що інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (ч. 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України).

Так, здійснивши аналіз абз. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», Велика Палата Верховного Суду в п. 37 постанови від 26.06.2019 року у справі № 587/430/16-ц дійшла висновку, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави в разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

У пункті 76 постанови від 26.05.2020 року у справі № 912/2385/18 Велика Палата Верховного Суду підтримала вищевказаний висновок та зазначила, що відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу. При цьому поняття «компетентний орган» у цій постанові вживається в значенні органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження.

За висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в п. 69 постанови від 26.06.2019 року у справі № 587/430/16-ц, пп. 8.19 постанови від 06.07.2021 року у справі № 911/2169/20 та п. 40 постанови від 18.01.2023 року у справі № 488/2807/17, оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Як зазначено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 15.10.2019 у справі №903/129/18 (12-72гс19), сам факт незвернення до суду обраного прокурором позивача з відповідним позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси держави, свідчить про те, що зазначений орган неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку з чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини.

У постанові від 26.07.2018 по справі №926/1111/15 Верховний Суд зазначив, що прокурор, встановивши не усунуті порушення інтересів держави, має не тільки законне право, а й обов`язок здійснити захист таких інтересів, обравши при цьому один із способів захисту.

Бюджетна система України згідно ст. 7 Бюджетного кодексу України ґрунтується на таких принципах: збалансованості, повноти, обґрунтованості, цільового використання бюджетних коштів, відповідальності учасників бюджетного процесу тощо. Одним із принципів, на яких ґрунтується бюджетна система України, є принцип цільового використання бюджетних коштів, який полягає в тому, що бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями.

Відповідно до п. 4-1 ч.1 ст. 71 Бюджетного кодексу України, кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту спрямовуються до бюджету розвитку місцевого бюджету.

Частиною 3 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад, сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Бюджетом розвитку згідно з п. 19 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визнаються доходи і видатки місцевого бюджету, які утворюються і використовуються для реалізації програм соціально-економічного розвитку та зміцнення матеріально-фінансової бази.

Тобто, орган місцевого самоврядування, до компетенції якого віднесено повноваження здійснювати захист інтересів держави в галузі бюджету, фінансів, цін та у галузі будівництва в даній справі є Таїрівська селищна рада Одеського району Одеської області.

Судом встановлено, що Чорноморською окружною прокуратурою Одеської області було скеровано лист до Таїрівської селищної ради Одеського району Одеської області, в якому прокуратура просила надати інформацію щодо:

- чи звертався до Таїровської селищної ради Одеського району Одеській області замовник із заявою про визначення розміру пайової участі у зв`язку будівництвом об`єкта за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Лиманка вул. Будівельна, 48-50 (нове будівництво групи багатоквартирних житлових будинків з паркінгами та торгівельним центром в чотири черги будівництва (надати підтверджуючі документи);

- чи вживались Таїровською селищною радою заходи щодо стягнення коштів пайової участі із замовника, надавши копії підтверджуючих документи (претензії, листування, позови тощо);

- у разі добровільної/вчасної несплати замовником розміру пайової участі надати відповідний розрахунок розміру пайової участі за вищевказаним об`єктом відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиції діяльності в Україні», а також розрахунки 3% річних т інфляційних витрат за несвоєчасне виконання зобов`язань;

- інші документи з вказаного питання.

У відповідь на даний лист Таїрівська селищна рада Одеського району Одеської області направила лист за №1355/02-27 від 12.05.2025 в якому повідомила про те що селищна рада має наміри стосовно вжиття заходів претензійно-позовного характеру про які прокуратуру буде додатково повідомлено.

Листом за №1508/02-07 від 27.05.2025 Таїрівська селищна рада повідомила прокуратуру, що селищною радою було скеровано Претензію №1 щодо сплати коштів пайової участі в розвитку населеного пункту, а також стягнення пені, 3 % річних та інфляційних втрат за несвоєчасне виконання зобов`язань в сумі 3 021 328,08 грн.

Проте, у зв`язку з тим, що відповіді на зазначену претензію а також доказів виконання вимог Таїрівської селищної ради, як і відомостей про вжиття позивачем будь-яких інших заходів із захисту інтересів громади, до прокуратури надано не було, Чорноморською окружною прокуратурою листом за в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» повідомлено Таїрівську селищну раду, що прокуратурою підготовлено позовну заяву в інтересах держави в особі Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області до ТОВ «АКВАТОРІЯ», про стягнення безпідставно збережених коштів пайової участі, 3% річних та інфляційних втрат за несвоєчасне виконання зобов`язання, у розмірі 3 020 751,72 грн, а також що така позовна заява найближчим часом буде скерована до Господарського суду Одеської області для розгляду по суті.

Таким чином з досліджених фактичних обставин справи, судом встановлено, що прокурор у даній справі, відповідно до вимог ст.131-1 Конституції України, ст.53 Господарського процесуального кодексу України, має всі правові підстави для звернення до суду з даним позовом з метою забезпечення належного та своєчасного захисту порушених інтересів держави, у зв`язку з чим не погоджується з відповідними твердженнями відповідача та вказує, що даний позов не підлягає залишенню без розгляду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 226 ГПК України,

Щодо суті позовних вимог господарський суд зазначає наступне.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності в Україні визначені Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

За статтею 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», замовником будівництва визначається фізична або юридична особа, яка має намір забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву.

Частиною першою статті 2 цього Закону вказано, що плануванням і забудовою територій є діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає, зокрема, розроблення містобудівної та проектної документації, будівництво об`єктів; реконструкцію існуючої забудови та територій; створення та розвиток інженерно-транспортної інфраструктури.

Станом на момент початку будівництва відповідачем об`єктів: «Нове будівництво групи багатоквартирних житлових будинків з паркінгами та торгівельним центром в чотири черги будівництва за адресою: вул. Будівельна, 48-50, с. Лиманка, Овідіопольського раи?ону, Одеськоі? області», була чинною стаття 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», відповідно до частини другої якої замовник будівництва, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту відповідно до частини третьої статті 40 цього ж Закону полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами.

Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію (частини п`ята та дев`ята статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», чинної на момент початку будівництва).

Зі змісту статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», яка була чинною на момент початку будівництва, випливає, що у наведених у цьому Законі випадках перерахування замовником об`єкта будівництва до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту є обов`язком, а не правом забудовника, який виникає на підставі положень закону, а положення договору лише визначають суму, що належить до перерахування. Тому укладення в таких випадках договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, який опосередковує відповідний платіж, було обов`язковим на підставі закону. Такі висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 8 жовтня 2019 року у справі № 911/594/18 (провадження № 12-81гс19), від 22 серпня 2018 року у справі №339/388/16-ц (провадження № 14-261цс18), від 22 вересня 2021 року у справі №904/2258/20 (провадження № 12-34гс21).

За змістом зазначених норм, відсутність укладеного договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту не усуває зобов`язання забудовника сплатити визначені суми, таке зобов`язання повинне бути виконане до прийнятті новозбудованого об`єкта в експлуатацію і спір у правовідносинах щодо сплати таких сум може виникнути лише щодо їх розміру.

Разом із тим 01 січня 2020 набули чинності норми Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» від 20 вересня 2019 року №132-IX (далі - Закон №132-IX), якими статтю 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» виключено.

Пунктом 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №132-IX визначено, що протягом 2020 року замовники будівництва на земельній ділянці у населеному пункті перераховують до відповідного місцевого бюджету кошти для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту.

Згідно з підпунктом 3 пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №132-IX замовник будівництва зобов`язаний протягом 10 робочих днів після початку будівництва об`єкта звернутися до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва, до якої додаються документи, які підтверджують вартість будівництва об`єкта.

Відповідно до підпункту 4 пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №132-IX пайова участь сплачується виключно грошовими коштами до прийняття відповідного об`єкта будівництва в експлуатацію.

Верховний Суд у постановах від 13 грудня 2022 року у справі №910/21307/21, від 20 липня 2022 року у справі №910/9548/21 виснував, що законодавець під час внесення змін до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (шляхом виключення статті 40 цього Закону на підставі Закону №132-ІХ) чітко визначив підстави та порядок пайової участі замовників будівництва у розвитку інфраструктури населеного пункту щодо об`єктів, будівництво яких було розпочато до внесення законодавчих змін, а саме: договори пайової участі, укладені до 01 січня 2020 року на підставі вимог статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», залишались дійсними та підлягали повному виконанню і після виключення вказаної статті (абзац перший пункту 2 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №132-IX). Тобто істотні умови, зокрема щодо розміру пайової участі, строку сплати пайової участі, відповідальності сторін, які відповідно до закону підлягали врегулюванню у таких договорах, залишались незмінними.

Разом із тим, якщо станом на 01 січня 2020 року такі об`єкти не введені в експлуатацію і договори про сплату пайової участі не були укладені та оскільки з 01 січня 2020 року встановлений статтею 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» обов`язок щодо перерахування замовником об`єкта будівництва до відповідного місцевого бюджету коштів пайової участі, як і обов`язок щодо укладення відповідного договору, перестав існувати, тому законодавцем було визначено нормативне регулювання таких правовідносин прикінцевими та перехідними положеннями Закону №132-ІХ. Зокрема абзацом другим пункту 2 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №132-IX визначено розмір та порядок пайової участі замовників будівництва.

Таким чином, набуття чинності 01 січня 2020 року Законом №132-IX, яким статтю 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» виключено, не скасовує обов`язку по сплаті пайової участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту. Такий правовий висновок міститься зокрема у постановах Верховного Суду від 24.06.2025 у cправі №911/1654/24 та від 06.08.2025 у справі №521/16288/22.

Крім того, Верховний Суд у своїх постановах від 22.05.2025 у справі №910/6176/24, від 20.05.2025 у справі №915/476/24, від 19.02.2025 у справі №903/468/24, від 17.04.2025 у справі №911/65/24, від 07.09.2023 у справі №916/2709/22, від 15.08.2024 року у справі №914/2145/23, від 20.07.2022 у справі №910/9548/21 зазначав про те, що передбачений Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №132-IX порядок пайової участі замовника будівництва було впроваджено законодавцем, зокрема, для об`єктів будівництва, зведення яких розпочато у попередні роки, однак які станом на 01 січня 2020 року не були введені в експлуатацію, та договори про сплату пайової участі між замовниками та органами місцевого самоврядування до 01 січня 2020 року укладені не були.

Також Верховний Суд у постанові від 06.08.2025 по справі №521/16288/22 дійшов висновку, що відсутність звернення замовника будівництва з відповідною заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва на виконання вимог підпункту 3 абзацу 2 пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» та ненадання ним передбачених цією нормою документів, не є перешкодою для самостійного визначення органом місцевого самоврядування розміру пайової участі на підставі наявних у нього документів із доведенням під час розгляду справи їх обґрунтованості.

Як було встановлено судом під час розгляду справи між ТОВ "АКВАТОРІЯ" та Таїрівською селищною радою Одеського району Одеської області договору про сплату коштів пайової участі укладено не було.

Також ТОВ "АКВАТОРІЯ" не виконало обов`язку зі звернення до відповідного органу для визначення розміру пайової участі, у зв`язку з чим Таїрівською селищною радою Одеського району Одеської області самостійно здійснено розрахунок пайової участі відповідача наступним чином:

20 641,00 грн х 6237 кв.м х 2 % = 2 575 249,60 грн, де

20 641,00 грн - опосередкована вартість 1 кв.м спорудження житла на дату введення в експлуатацію (наказ Міністерства розвитку громад та території України №351 від 23.04.2024);

6237 кв.м - загальна площа будинку;

2 % - розмір пайової участі вартості будівництва об`єкту (для житлових будівель).

Вказаний розмір пайової участі разом із наведеним розрахунком було повідомлено відповідачу в претензії №1 Таїрівської селищної ради направленої ТОВ "АКВАТОРІЯ" а також повідомлено Чорноморській окружній прокуратурі Одеської області, що встановлено судом з відповідних листів.

Так прокурор в якості обґрунтування правильності застосування показників опосередкованої вартості житла чинних саме станом на момент введення об`єкту будівництва в експлуатацію стверджує, що оскільки ТОВ «АКВАТОРІЯ» у добровільному порядку не виконало законодавчо визначений обов`язок та відповідно самостійно не перерахувало кошти пайової участі до дати прийняття спірного об`єкту в експлуатацію, відтак при розрахунку пайової участі правомірно враховано показник опосередкованої вартості спорудження житла, який був чинним саме на момент введення об`єкта будівництва в експлуатацію для Одеської області, тобто 20 641,00 грн за 1 кв.м (наказ Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України від 23.04.2024 №351).

Між тим суд не погоджується з наведеними твердженнями прокурора враховуючи таке:

У постановах від 20.02.2025 у справі №918/618/24, від 17.04.2025 у справі №911/65/24, від 20.07.2022 у справі №910/9548/21 Верховний Суд зауважив, що у випадку, якщо замовниками об`єктів будівництва не буде дотримано передбаченого розділом ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" обов`язку стосовно перерахування до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту (пайової участі) саме до дати прийняття таких об`єктів в експлуатацію, то, враховуючи викладені в постанові від 14.12.2021 у справі №643/21744/19 висновки Великої Палати Верховного Суду, належним та ефективним способом захисту буде звернення в подальшому органів місцевого самоврядування з позовом до замовників будівництва про стягнення безпідставно збережених грошових коштів пайової участі на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України.

Відповідно до висновку, наведеного у п.84 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.02.2024 по справі №910/3831/22, зобов`язання повернути безпідставно набуте майно виникає в особи безпосередньо з норми статті 1212 ЦК України на підставі факту набуття нею майна (коштів) без достатньої правової підстави або факту відпадіння підстави набуття цього майна (коштів) згодом. Виконати таке зобов`язання особа повинна відразу після того, як безпідставно отримала майно або як підстава такого отримання відпала. Це зобов`язання не виникає з рішення суду. Судове рішення в цьому випадку є механізмом примусового виконання відповідачем свого обов`язку з повернення безпідставно отриманих коштів, який він не виконує добровільно.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 22.09.2021 у справі № 904/2258/20, пайовий внесок замовника у створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту має розраховуватися саме на підставі нормативно-правових актів, чинних на момент виникнення у замовника будівництва обов`язку щодо сплати пайового внеску, а не на той момент, коли орган місцевого самоврядування дізнався про його несплату замовником, оскільки одночасно з прийняттям об`єкта в експлуатацію, відповідно до частини 2 статті 331 ЦК України, забудовник стає власником забудованого об`єкта, а відтак правовідносини забудови земельної ділянки припиняються. Подібні висновки також викладені в постанові Верховного Суду від 12.08.2025 у справі № 910/6623/24.

У постанові від 11.12.2025 по справі №916/1339/25 Верховний Суд зазначає, що застосування прокурором при здійсненні розрахунку розміру пайової участі нормативів, які не діяли станом на момент виникнення у відповідача обов`язку щодо його сплати, суперечить приписам статті 5 Цивільного кодексу України, оскільки станом на момент виникнення між сторонами спірних відносин положеннями підпункту 4 пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" було визначено, що пайова участь сплачується виключно грошовими коштами до прийняття відповідного об`єкта будівництва в експлуатацію.

Таким чином суд не приймає твердження прокурора та Таїрівської селищної ради, оскільки враховуючи вищенаведені норми законодавства та правові висновки зроблені Верховним Судом, визначення розміру пайової участі необхідно здійснювати виходячи з показників, які були чинними станом на момент виникнення у замовника будівництва обов`язку зі звернення до органу місцевого самоврядування для визначення розміру пайової участі, а не станом на момент кінцевого терміну сплати такого розміру пайової участі, яким є момент введення об`єкта будівництва в експлуатацію.

Так господарський суд зазначає, що станом на момент виникнення у відповідача обов`язку зі звернення до уповноваженого органу для визначення розміру пайової участі, був чинним наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 06.12.2018 №335, відповідно до якого вартість 1 кв.м загальної площі квартир будинку (з урахуванням ПДВ) на території Одеської області становить 11352 грн/кв.м.

Окрім того щодо визначення розміру пайової участі виходячи із загальної площі об`єкту будівництва, суд зазначає таке:

В абзаці другому пункту 2 Розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №132-IX законодавець диференціює різні методи розрахунку визначення величини пайової участі у розвитку інфраструктури. Одним з критеріїв диференціації є критерій розмежування нежитлових споруд та житлових будинків.

Отже, для законодавця саме фактор будівництва будинку з метою створення житла є визначальною кваліфікуючою ознакою при визначенні порядку розрахунку величини пайової участі, а відтак зазначений критерій підлягає застосуванню і при визначенні вартості спорудження житла. При цьому визначення такої вартості відбувається за допомогою застосування опосередкованого методу, тобто з урахуванням спорудження саме житлової площі.

Вказане відповідає положенням вищезазначеного Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №335 від 06.12.2018, яким затверджено саме показники опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, при чому опосередковуючим чинником для житлових будинків є саме площа квартир.

З огляду на вищезазначене суд вважає помилковими твердження прокурора стосовно визначення розміру пайової участі враховуючи саме загальну площу будівлі, та зазначає про необхідність вирахування розміру пайової участі, в даному випадку, враховуючи саме загальну площу квартир будинку, вартість 1 кв.м якої, станом на момент виникнення у відповідача обов`язку зі звернення до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі, по Одеській області складає 11352 грн/кв.м.

Як було встановлено судом з копії Сертифікату №ІУ45 про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів та Акту готовності об`єкта до експлуатації від 07.05.2024 (а.с.20-25) загальна площа квартир у закінченому будівництвом об`єкту «Нове будівництво групи багатоквартирних житлових будинків з паркінгами та торгівельним центром в чотири черги будівництва за адресою: вул. Будівельна, 48-50, с. Лиманка, Овідіопольського раи?ону, Одеськоі? області» становить 4656,16 кв.м.

Таким чином суд доходить висновку що розмір пайової участі становить суму - 1 057 134,57 грн (11 352 грн/кв.м х 4656,16 кв.м х 2 %), де:

11 352 грн - опосередкована вартість 1 кв.м спорудження житла на дату введення в експлуатацію (наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №335 від 06.12.2018);

4656,16 кв.м - загальна площа квартир будинку;

2 % - розмір пайової участі вартості будівництва об`єкту (для житлових будівель).

У зв`язку з тим, що відповідачем не було виконано свого обов`язку зі сплати органу місцевого самоврядування грошових коштів пайової участі, господарський суд доходить висновку, що позов прокурора у вказаній частині підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь Таїрівської селищної ради Одеського району Одеської безпідставно збережені кошти пайової участі в розмірі 1 057 134,57 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи що судом визначено інший розмір пайової участі який повинен був бути сплачений ТОВ «АКВАТОРІЯ», судом також було здійснено власний розрахунок інфляційних втрат та 3 % річних виходячи із періоду нарахування визначеного прокурором з 14.05.2025 по 12.05.2025, та встановлено, що за такий період прострочення сплати пайової участі в розмірі 1 057 134,57 грн інфляційні втрати становлять 160 002,95 грн та 3 % річних становлять 31 572,07 грн.

У відповідності до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно до ч.ч.1-2 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Окрім того суд зазначає, що Верховний Суд неодноразово звертався до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує.

Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (Постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у Постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом.

З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог Керівника Чорноморської окружної прокуратури Одеської області та про необхідність стягнення з ТОВ «АКВАТОРІЯ» на користь Таїрівської селищної ради Одеського району Одеської області 1 057 134,57 грн безпідставно збережених коштів пайової участі, 160 002,95 грн інфляційних втрат та 31 572,07 грн 3 % річних.

Також суд зазначає, що у відповідності до ч. 7 ст. 145 ГПК України, у зв`язку з ухваленням судом рішення про часткове задоволення позову, заходи забезпечення позову вжиті ухвалою суду від 24.09.2025 продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання рішенням законної сили та можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позову витрати зі сплати судового збору за звернення до суду з позовом та зі сплати судового збору за забезпечення позову покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме в розмірі 14 984,51 грн та 500,68 грн.

Керуючись ст.ст.129, 232, 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АКВАТОРІЯ" (65496, Одеська обл., Одеський р-н, село Лиманка, вул.Будівельна, буд. 48-Г, прим. 47; ) на користь Таїрівської селищної ради Одеського району Одеської області (65496, Одеська обл., Одеський р-н, селище Таїрове, вул.Перемоги, буд. 27; ) безпідставно збережені кошти пайової участі в розмірі 1 057 134/один мільйон п`ятдесят сім тисяч сто тридцять чотири/грн 57 коп., інфляційні втрати в розмірі 160 002/сто шістдесят тисяч дві/грн 95 коп. та 3 % річних у розмірі 31 572/тридцять одна тисяча п`ятсот сімдесят дві/грн 07 коп.

3.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АКВАТОРІЯ" (65496, Одеська обл., Одеський р-н, село Лиманка, вул.Будівельна, буд. 48-Г, прим. 47; ) на користь Одеської обласної прокуратури (65026, м. Одеса, вул. Італійська, буд. 3; ; р/р №UA0000564 в ДКСУ м. Київ МФО 820172) витрати зі сплати судового збору за подання позову в розмірі 14 984/чотирнадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят чотири/грн 51 коп. та за забезпечення позову в розмірі 500/п`ятсот/грн 68 коп.

4.В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.

Повне рішення складено 22 січня 2026 р.

Суддя Ю.М. Невінгловська