УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

21.01.2026Справа № 910/407/26

Суддя Господарського суду міста Києва Головіна К. І., розглянувши матеріали

позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Соколівські надра» (Луганська обл., м. Сєвєродонецьк)

до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (м. Київ)

про визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Соколівські надра» (далі - ТОВ «Соколівські надра», позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк», відповідач), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення АТ КБ «Приватбанк» про скасування застосування мораторію на нарахування та сплату коштів за кредитним договором № 34086384-КД-1 від 31.10.2019.

Також у своєму позові ТОВ «Соколівські надра» просить визнати, що до правовідносин за кредитним договором № 34086384-КД-1 від 31.10.2019, укладеним між АТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «Соколівські надра», з 21.08.2025 застосовується дія мораторія в силу п. 26 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України.

Вивчивши подані матеріали, суддя приходить до висновку, що позовна заява не відповідає вимогам ст.ст. 162-164 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), враховуючи наступне.

Згідно з п. 4, 5 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Однак у порушення зазначеної норми, позивач не визначив правових підстав для задоволення другої позовної вимоги (щодо визнання факту), не навів належного нормативного обґрунтування із зазначенням конкретних норм матеріального права, що регулюють підстави для такого визнання, а також не вказав, до кого заявлена така вимога.

Крім того пунктом 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України визначено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави для звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про судовий збір» платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Вказаною нормою Закону встановлюється можливість здійснення оплати судового збору іншою особою, але платником має бути особа, яка звертається до суду, що обумовлено необхідністю дотримання платіжної дисципліни платниками судового збору, недопущення безпідставного повернення коштів з державного бюджету та здійснення правильного розподілу судових витрат між учасниками справи за результатами розгляду справи.

Судом встановлено, що до позовної заяви ТОВ «Соколівські надра» долучило платіжну інструкцію № 1.491877093.1 від 16.01.2026 на суму 5 324,80 грн в якості доказів сплати судового збору, де платником судового збору зазначено ОСОБА_1 .

У той же час із матеріалів позову вбачається, що ОСОБА_1 не є стороною по справі, а отже, не може нести судові витрати і бути платником судового збору.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті листа Державної судової адміністрації України № 6-17517/18від 14.09.2018 "Про забезпечення заходів контролю за надходженням та поверненням судового збору" суд при розгляді як позовних заяв, так і заяв на повернення помилково сплачених до бюджету коштів має перевіряти чи є заявник (позивач) платником судового збору відповідно до документів, що підтверджують перерахування коштів до бюджету.

За таких обставин позивач (ТОВ «Соколівські надра») не надав суду належних доказів сплати ним судового збору за даним позовом.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Креуз проти Польщі, № 28249/95 від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного, керуючись ст. 162, 164, 174, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Соколівські надра» до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання протиправним та скасування рішення алишити без руху.

Надати Товариству з обмеженою відповідальністю «Соколівські надра» строк у десять днів з дня вручення даної ухвали на усунення вказаних в ній недоліків шляхом належного виконання вимог ст. 162-164 Господарського процесуального кодексу України.

Роз`яснити, що у разі неусунення недоліків у визначений судом строк, позовна заява буде вважатись неподаною та повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Головіна К. І.