РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.01.2026Справа № 910/14304/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Ягічевої Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом ДЕПАРТАМЕНТУ БУДІВНИЦТВА ТА ЖИТЛОВОГО ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ВИКОНАВЧОГО ОРГАНУ КИЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ (КИЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ)

до Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «СПЕЦЖИТЛОФОНД»

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача:

1. ОСОБА_1 ,

2. ОСОБА_2 ,

3. ОСОБА_3

про стягнення 44 359,31 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ДЕПАРТАМЕНТ БУДІВНИЦТВА ТА ЖИТЛОВОГО ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ВИКОНАВЧОГО ОРГАНУ КИЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ (КИЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ) (далі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «СПЕЦЖИТЛОФОНД» про стягнення штрафу у розмірі 44 359 грн. 31 коп.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором № 289/1249р від 17.12.2020 року в частині введення в експлуатацію Об`єкта будівництва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/14304/25. Вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Залучено до участі в справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: 1. ОСОБА_1 ; 2. ОСОБА_2 ; 3. ОСОБА_3 .

15.12.2025 до суду від відповідача надійшов письмовий відзив, в якому проти позову заперечено з посиланням на те, що умовами договору не передбачено право Позивача на неустойку (штраф чи пеню), штраф і пеня є видами неустойки, і їх нарахування можливе лише у випадках, коли сторони прямо передбачили це в договорі або у виключних випадках, коли встановлено спеціальним законом. Окрім того, у письмовому відзиві відповідач просив суд застосувати строки позовної давності.

17.12.2025 позивач подав відповідь на відзив.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (далі-Сторона 1), Комунальним підприємством з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «СПЕЦЖИТЛОФОНД» (далі - Відповідач, Сторона 2), Департаментом будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Позивач, Сторона 3) укладено договір № 289/1249р від 17.12.2020 року, предметом якого є Об`єкт нерухомості, майнові права на який придбаваються для Сторони 1 у спільну часткову власність, а саме: ОСОБА_1 - 1/3, ОСОБА_2 - 1/3, ОСОБА_3 - 1/3 на умовах співфінансування у порядку, передбаченому цим Договором.

Відповідно до п.2.2 договору Сторони домовились, що Об`єктом нерухомості, майнові права на який передаються Стороною 2 за даним Договором Стороні 1, є квартира у Об`єкті будівництва з наступними характеристиками: - Номер квартири - 397; Поверх розташування - 9; Кількість кімнат - 1; Загальна площа - 44,08 кв.м; Житлова площа - 24,94 кв.м.

Згідно п. 4.1 ціна Договору складає 950 585,20 грн. Вартість 1 кв.м Об`єкта нерухомості на день укладення цього Договору становить 21565,00 гривень та є незмінною. Частина вартості 1 кв.м Об`єкта нерухомості, що сплачується Стороною з за рахунок коштів спеціального фонду бюджету міста Києва не перевищує 30% (відсотків) опосередкованої вартості, що визначається Міністерством розвитку громад та територій України відповідно до Порядку визначення та застосування показників опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, затвердженого наказом Державного комітету України з питань будівництва та архітектури від 27.09.2005 № 174, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.10.2005 за № 1185/11465, збільшеної в 1,75 рази, яка на день укладення цього Договору становить 26 505,50 грн. (п.4.2).

За умовами п.п.4.4-4.7 договору Сторона 1 протягом 10 (десяти) робочих днів з моменту укладання цього Договору сплачує Стороні 2 частину вартості Об`єкта нерухомості 665 409,64 грн.

Сторона 3 протягом 10 (десяти) робочих днів з моменту отримання письмового повідомлення Сторони 1 та Сторони 2 про повну сплату Стороною 1 коштів відповідно до п. 4.4. цього Договору, сплачує Стороні 2 частину вартості Об`єкта нерухомості 285 175,56 грн.

Сторона 3 сплачує кошти в порядку та на умовах, передбаченими цим Договором, за рахунок коштів спеціального фонду бюджету міста Києва (КПКВК1516082, КЕКВ 3240).

Після оплати Стороною 1 та Стороною 3 суми коштів відповідно до п. 4.4. та п. 4.5. цього Договору, Сторона 2 закріплює за Стороною 1 Об`єкт нерухомості, про що протягом 5 (п`яти) робочих днів видає Стороні 1 та Стороні 3 відповідну Довідку.

За твердженням позивача, сума коштів у розмірі 665 409 грн. 64 коп., сплачена Стороною 1. Позивачем внесено грошові кошти у сумі 285 175 грн. 56 коп. на реквізити Відповідача, що підтверджується платіжним дорученням № 949 від 23.12.2020.

У розділі 3 договору сторони погодили, що Об`єкт нерухомості за цим Договором передається Стороною 2 Стороні 1 після прийняття Об`єкта будівництва в експлуатацію шляхом підписання Акта прийому-передачі майнових прав на Об`єкт нерухомості, протягом 20 (двадцяти) робочих днів після проведення остаточних розрахунків, визначених п.4.9 цього Договору.

Сторона 2 забезпечує оформлення технічного паспорту на Об`єкт нерухомості, який передає Стороні 1 разом з Актом прийому-передачі майнових прав на Об`єкт нерухомості.

Сторона 1 та Сторона 2 протягом 20 (двадцяти) робочих днів з моменту укладення Акта прийому-передачі майнових прав на Об`єкт нерухомості, проводять огляд Об`єкта нерухомості та укладають Акт огляду. В разі виявлення Сторонами дефектів Об`єкта нерухомості Сторона 2 зобов`язується усунути такі недоліки за власний рахунок. Перелік недоліків зазначається в Акті огляду.

Згідно пункту 2.4 розділу 2 Договору Сторона 2 підтверджує, що запланований термін прийняття в експлуатацію Об`єкта будівництва - III квартал 2022 року.

У зв`язку з тим, що умови Договору щодо ведення в експлуатацію вищезазначеного Об`єкта будівництва Відповідачем не виконані, позивач звернувся до відповідача з вимогою № 056-6912 від 09.10.2025 про сплату штрафних санкцій.

Зважаючи на дію воєнного стану на території України та беручи до уваги інші обставини, які не залежать від волі Комунального підприємства «СПЕЦЖИТЛОФОНД», відповідач листом №056/02-1618 від 20.10.2025 повідомив позивача про неможливість виконати умови Договору №289/1249р від 17.12.2020 у визначені терміни та проханням про укладення додаткових угод про продовження термінів будівництва та дії договору до І кварталу 2027 року.

Департамент будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) розглянув лист відповідача №056/02-1618 від 20.10.2025 та залишив його без розгляду повідомивши, що за відсутності відповідного сертифікату ТПП для можливого звільнення Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «СПЕЦЖИТЛОФОНД» від відповідальності за порушення граничних строків виконання зобов`язання щодо здачі об`єкту будівництва в експлуатацію, необхідно звернутися до Торгово-промислової палати України та отримати сертифікат про наявність форс-мажорних обставин із зазначенням періоду дії таких обставин.

Спір у справі виник у зв`язку з тим, що Відповідач не вчинив усіх необхідних дій, спрямованих на спорудження Об`єкта будівництва та введення його в експлуатацію у визначені договором строки, що слугувало зверненню позивача до суду з позовом про стягнення штрафу.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Стаття 509 Цивільного кодексу України визначає, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання, в силу вимог статей 526, 525 Цивільного кодексу України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 1 та 2 статті 875 ЦК України визначено, що за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта.

Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду (ст. 846 ЦК України).

Частиною 1 статті 853 ЦК України передбачено, що замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Договір підряду складається з двох взаємопов`язаних між собою зобов`язань: 1) правовідношення, в якому виконавець має надати послугу, а замовник наділений правом вимагати виконання цього обов`язку; 2) правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати.

Закріплене у ЦК України визначення договору підряду дає підстави для висновку про те, що це консенсуальний, двосторонній та оплатний договір (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №523/6003/14-ц).

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Однією із загальних засад цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору (пункт 3 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України). Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Таким чином, уклавши договір № 289/1249р від 17.12.2020 року, відповідач погодився із запропонованими умовами.

Доказів прийняття в експлуатацію Об`єкта у визначені договором строки матеріали справи не містять та суду не надано.

Верховний Суд неодноразово висновував, що принцип «належного виконання» полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмета; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці (Аналогічна позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 07.12.2022 у справі № 910/11949/21).

Натомість, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання (ст. 610 ЦК України).

Стаття 612 ЦК України визначає одним із основних видів порушення зобов`язання прострочення боржника. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання чи не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Позивач, посилаючись на п.7.1 договору, згідно якого у випадках невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність у порядку, передбаченому законодавством України, нарахував штрафні санкції за період з 01.04.2025 по 30.09.2025 у розмірі 44 359,31 грн. за порушення умов договору щодо здачі в експлуатацію квартири № 397.

Аргументуючи, що відповідальність може наставати не лише з договору, а й безпосередньо із закону, а відсутність детального механізму у договорі не звільняє відповідача від відповідальності за прострочення виконання зобов`язань.

Згідно з частиною 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

Водночас, поняття неустойки визначає ст. 549 ЦК України. Відповідно до цієї норми матеріального права неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Її (пені) завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

За частиною 2 зазначеної статті штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно з частиною 3 даної статті пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (частина 1 статті 550 Цивільного кодексу України).

За приписами частин 1, 2 статті 551 Цивільного кодексу України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Господарсько-правова відповідальність за порушення договірних зобов`язань поділяється на встановлену законом і договірну. Необхідною умовою застосування такої відповідальності є визначення у законі чи у договорі управненої та зобов`язаної сторони, виду правопорушення, за вчинення якого застосовується відповідальність, штрафні санкції і конкретний їх розмір (подібний висновок міститься у п. 6.13 постанови Великої Палати Верховного Суду від 10.12.2019 у справі № 904/4156/18 та постанови Верховного Суду від 02.11.2022 у справі № 910/14591/21).

Проте, ні нормами ч. 2 ст. 343 ГК України, ні ст. ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», якими врегульовано питання відповідальності за невиконання грошових зобов`язань, ставку не визначено. Отже, за змістом наведених вище положень законодавства розмір пені за порушення грошових зобов`язань встановлюється в договорі за згодою сторін. У тому випадку, коли правочин не містить в собі умов щодо розміру та бази нарахування пені, або містить умову про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, сума пені може бути стягнута лише в разі, якщо обов`язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом. Верховний Суд у постанові від 19.01.2024 у справі № 911/2269/22 зазначав, що ЦК України передбачає, що неустойка встановлюється договором або законом. Тобто неустойка має договірний (добровільний) характер, що встановлюється за ініціативою сторін зобов`язання; а також імперативний характер (встановлений законом), тобто договірно-обов`язковий, умови про яку включаються в договір через підпорядкування імперативним вимогам правової норми.

За змістом ст. ст. 549, 550, 551 ЦК України розмір пені за порушення грошових зобов`язань встановлюється в договорі за згодою сторін. У тому випадку, коли правочин не містить в собі умов щодо розміру та бази нарахування пені, або містить умову про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, сума пені може бути стягнута лише в разі, якщо обов`язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом. Отже, у випадку, якщо сторони не погодили розмір штрафних санкцій за порушення виконання грошового зобов`язання у договорі, штрафні санкції стягненню не підлягають.

Поширене застосування неустойки саме з метою забезпечення договірних зобов`язань обумовлено насамперед тим, що неустойка є зручним інструментом спрощеної компенсації втрат кредитора, викликаних невиконанням або неналежаним виконанням боржником своїх зобов`язань.

Неустойка як господарсько-правова відповідальність за порушення договірних зобов`язань започатковує визначеність у правовідносинах за зобов`язаннями, а саме - відповідальність має настати щонайменше в межах неустойки. Тобто неустойка підсилює дію засобів цивільно-правової відповідальності, робить їх достатньо визначеними, перетворюючи в необхідний, так би мовити, невідворотній наслідок правопорушення. Отже неустойка стає оперативним засобом реагування у разі порушення або неналежного виконання зобов`язання, яким можна скористатись як тільки було порушено зобов`язання, не чекаючи викликаних ним негативних наслідків (в тому числі у вигляді збитків).

Отже, завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та як міри відповідальності є одночасно забезпечення дисципліни боржника стосовно виконання зобов`язання (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі, у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.

Неустойка має договірний (добровільний) характер, що встановлюється за ініціативою сторін зобов`язання; а також імперативний характер (встановлений законом), тобто договірно-обов`язковий, умови про яку включаються в договір через підпорядкування імперативним вимогам правової норми.

Суд зазначає, що з`ясування дійсного змісту правовідносин сторін договору щодо підстав застосування відповідальності за порушення особою грошового зобов`язання має здійснюватися у системному взаємозв`язку з положеннями чинного законодавства, які регулюють загальні засади та умови настання такої відповідальності у господарських правовідносинах.

Якщо сторони не передбачили умовами договору можливість сплати пені за порушення строків виконання зобов`язань та не визначали її розміру, то немає підстав для стягнення пені у розмірі, не погодженому в договірному порядку та прямо не встановленому законом. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 05.09.2019 у справі №908/1501/18.

Водночас, умовами договору сторони не передбачили відповідальності за зміну строків прийняття в експлуатацію Об`єкта будівництва, тому нарахування пені не має правового підгрунтя.

За таких підстав позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

У зв`язку з відмовою у позові заява відповідача про застосування строків позовної давності судом не розглядається.

Згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 86, 129, 236-242, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 22.01.2026.

Суддя Наталія ЯГІЧЕВА